Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, посилаючись на те, що 21 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «Бестселлер» було укладено кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 78-06-мв/840-хркц. Пунктом 1.1. договору передбачено, що кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) у будь-якій валюті, валютою кредиту можуть бути - долар США та/або гривня. 21 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір поруки № П1-7-06-мв/840-хркц, згідно якого позивач зобов'язався відповідати за невиконання ТОВ «ІК «Бестселлер» усіх його зобов'язань перед відповідачем, що виникли з кредитного договору. 16 квітня 2007 року між банком та боржником було укладено додаткову угоду № 7 до основного договору, відповідно до якої було зменшено процентну ставку, що існувала на момент підписання договору поруки. Проте одночасно було змінено метод нарахування процентів за договором для позичкової заборгованості в національній валюті України - гривні, а саме методом «факт/360». Також 29 листопада 2007 року між банком та боржником було укладено додаткову угоду № 8, відповідно до якої боржник сплачує банку комісію за внесення змін до кредитного договору в розмірі 7575 грн. Позивач зазначив, що не надавав письмової згоди на укладання цих угод та не був повідомлений про факт укладання цих угод та їх зміст. При цьому позивач зазначив, що вказаними угодами було збільшено обсяг його відповідальності, а саме: у разі отримання товариством ІК «Бестселлер» траншу в гривні, воно мало б сплатити тільки за 65 днів 2007 року процентів на 1186 грн. більше, ніж до підписання додаткової угоди № 7. При підписанні додаткової угоди № 8 сторони кредитного договору передбачили нову суму комісії, яка раніше не була передбачена кредитним договором, тому в разі несплати комісії в сумі 7575 грн. товариством «ІК «Бестселлер», вона підлягала б стягненню з позивача, як поручителя. Тому позивач просив визнати поруку за договором № П1-7-06-мв/840-хркц від 21 березня 2007 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» припиненою, починаючи з 16 квітня 2007 року, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 114 грн. 70 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги, надав судові аналогічні пояснення. Додатково представник позивача зазначив, що про укладання додаткових угод № 7 та № 8 позивач дізнався тільки під час розгляду Київським районним судом м. Харкова цивільної справи про стягнення з нього як поручителя заборгованості за кредитним договором. Представник відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» Лукашенко О.В. проти задоволення позову заперечував та пояснив судові, що між банком та ТОВ «ІК «Бестселер» було укладено договір про надання мультивалютної кредитної лінії, однак боржник не здійснював своєчасне погашення платежів по кредитному договору. Пізніше банком та товариством були внесені зміни до кредитного договору шляхом укладення додаткових угод, в тому числі № 7 та № 8. Так, додатковою угодою № 7 від 16.04.2007 року було зменшено процентну ставку по кредиту у гривні та розмір пені, також було змінено метод нарахування процентів для позичкової заборгованості в національній валюті, однак відповідно до кредитного договору видача кредиту була здійснена саме в базовій валюті кредитного договору, тобто у доларах США, і повернення заборгованості за кредитом також повинно бути здійснене у доларах США, крім пені. При цьому представник відповідача пояснив, що кредитні кошти в гривні товариству «ІК «Бестселлер» банком не видавалися, тому заборгованості по процентах у гривні за цим кредитним договором немає. Тому в результаті зміни методу нарахування процентів для позичкової заборгованості в національній валюті ніякого збільшення відповідальності поручителя не відбулося. Крім того, при укладанні додаткової угоди № 8 від 29.11.2007 року позичальник сплатив Банку комісію в розмірі 7575 грн. за внесення змін до кредитного договору в день підписання цієї угоди, тому боргу зі сплати цієї комісії ніколи не існувало та не могло існувати, оскільки без її сплати вказана додаткова угода не була б підписана. Також представник відповідача зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31.01.2013 року з [PERSON] вже було стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 910 896,79 доларів США та пеню в розмірі 2 195 538,11 грн. Крім того, представник відповідача просив застосувати позовну давність, оскільки позивач ще у травні 2009 року дізнався про укладання додаткових угод до кредитного договору, тому строк позовної давності за вказаним позовом сплив у травні 2012 року. Тому представник відповідача просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову повністю. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Бестселлер» у судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, належним чином був повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні 21 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Бестселлер» було укладено кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц /т. 1 а. с. 8-16/. Відповідно до п. 1.1 договору банк зобов'язався надавати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цьому договорі у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленої у базовій валюті, що дорівнює 2 000 000 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) у будь-якій валюті, що передбачена цим договором. Валютою кредиту (траншу) можуть бути долар США та/або гривня України. Базовою валютою по даному договору є долар США. 16 квітня 2007 року між банком та позичальником - ТОВ «ІК «Бестселлер» було укладено додаткову угоду № 7 до вищезазначеного договору, відповідно до умов якої було визначено, що позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі в доларах США, в українській гривні та швейцарських франках. Процентна ставка за користування кредитними коштами у доларах США була зменшена до 12,5 % річних, за користування кредитними коштами в українській гривні - до 16,3 % річних. Одночасно було зазначено, що нарахування процентів за договором для позичкової заборгованості в національній валюті України встановлено методом «факт/360» /т. 1 а. с. 19-20/. 29 листопада 2007 року між банком та ТОВ «ІК «Бестселлер» було укладено додаткову угоду № 8, відповідно до п. 3 якої позичальник сплачує банку комісію за внесення змін до кредитного договору в розмірі 7575 грн., яка нараховується в день підписання додаткової угоди в національній валюті та оплачується в день нарахування / т. 1 а. с. 21-22/. 21 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого позивач, як поручитель, зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Бестселлер» усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору від 21 вересня 2006 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть вникнути в майбутньому / т.1 а. с. 17-18/. Пунктом 2.1. договору визначено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При розгляді спору судом вставлено, що додатковою угодою № 7 від 16.04.2007 року до кредитного договору одночасно було змінено декілька умов кредитного зобов'язання в частині обов'язку позичальника, а саме : по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у доларах США та українській гривні; сплаті відсотків за користування коштами понад встановлений термін у доларах США; та сплаті пені - в бік зменшення, внаслідок чого зменшується і обсяг відповідальності поручителя [PERSON] Крім того, цією додатковою угодою було змінено порядок розрахунку відсотків за кредитним договором для позичкової заборгованості з методу «факт/факт» на метод «факт/360», внаслідок чого збільшується вартість користування грошовими коштами за кредитним договором у разі видачі її банком позичальнику в українській гривні. Однак при цьому судом було встановленою, що транші у національній валюті України товариству «Інвестиційна компанія «Бестселлер» банком ніколи не надавалися, з 01 квітня 2007 року банк взагалі припинив перерахування грошових коштів товариству «ІК «Бетселлер», тому позичальник в межах ліміту, визначеного кредитним договором та додатковими угодами до нього, інших грошових коштів, крім траншів в доларах США, не отримував. Також судом встановлено, що заборгованості за кредитним договором в гривні у ТОВ «Інвестиційна компанія «Бестселлер» перед ПАТ «УкрСиббанк» ніколи не існувало та не існує на теперішній час, тому посилання позивача на те, що розрахунок позичкової заборгованості у гривні за методикою «факт/360» може привести до збільшення сплати відсотків є його припущеннями. Відповідно до п.1.1 кредитного договору видача кредиту була здійснена банком саме в базовій валюті кредитного договору, тобто у доларах США, і повернення заборгованості за кредитом також повинно бути здійснене у доларах США (крім пені). Факт відсутності заборгованості за кредитним договором у гривні підтверджується даними, які містяться в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2013 року, з якого вбачається, що з [PERSON], як поручителя ТОВ «ІК «Бестселлер», стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц в розмірі 3 910 896,79 доларів США та пеня в розмірі 2 195 538,11 коп. Тобто з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором, в тому числі і нараховані проценти, саме в валюті, в якій надавався кредит, в доларах США, а пеня за несвоєчасне виконання умов договору - в українській гривні, що також передбачено умовами договору. Ухвалою апеляційної суду Харківської області від 18 березня 2013 року рішення районного суду залишено без змін / т. 1 а. с. 99-102/. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Тому суд вважає, що наведений позивачем розрахунок збільшення його відповідальності, як поручителя за кредитним договором, внаслідок укладання додаткової угоди № 7, не підтверджує можливості збільшення обсягу його відповідальності, оскільки не враховує усі зміни до кредитного договору, які були одночасно внесені підписанням додаткової угоди № 7 від 16 квітня 2007 року, оскільки позивач керується припущеннями, здійснюючі розрахунки неіснуючої заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У зв'язку із чим суд приходить до висновку, що позивач не навів реальних фактичних обставин, які б призвели або могли б призвести до збільшення відповідальності поручителя внаслідок укладання між банком та позичальником додаткової угоди № 7 щодо зміни методу нарахування процентів для позичкової заборгованості в національній валюті. Відповідно до п.3 додаткової угоди № 8 від 29 листопада 2007 року позичальник - ТОВ «ІК «Бестселер» сплатив банку комісію в розмірі 7575 грн. за внесення змін до кредитного договору саме в день підписання вказаної додаткової угоди № 8, проти чого сторони не заперечували в судовому засіданні. Тобто боргу зі сплати цієї комісії з боку позичальника ніколи не існувало, ця комісія є разовою та не пов'язана з регулярними платежами за кредитом. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Отже, необхідною умовою для сплати комісії є надання банком послуги або вчинення банківської операції. Комісія була сплачена позичальником за окрему послугу банку, а саме внесення змін до кредитного договору, обов'язок сплати такої комісії не було внесено в самі умови кредитного договору шляхом зміни чи доповнення окремих його положень. Обов'язок позичальника сплатити вказану комісію є окремим зобов'язанням, яке не пов'язане з виконанням ним зобов'язання щодо сплати кредиту та плати відсотків за його користування. Така комісія сплачується окремо особисто позичальником, та не збільшує обсяг відповідальності поручителя, оскільки не відноситься до кредиту. Таким чином, на зобов'язання позичальника щодо сплати комісії за внесення змін до кредитного договору дія договору поруки не розповсюджується і така комісія не підлягала б стягненню з поручителя, а отже зазначене зобов'язання не впливає на дійсність поруки. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Звертаючись до суду, позивач зазначив, що укладання між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «Бестселлер» додаткових угод № 7 та № 8 могло призвести до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя ТОВ «ІК «Бестселлер». Однак судом встановлено, що посилання позивача на можливість збільшення обсягу його відповідальності є його припущеннями, які не ґрунтуються на умовах укладених додаткових угод та нормах Закону. Укладання сторонами додаткових угод не порушило права та інтереси позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв'язку із чим суд приходить до висновку, що позивачем не наведено судові належних та допустимих доказів, що внаслідок укладання між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «Бестселлер» було збільшено обсяг його відповідальності як поручителя товариства при укладанні кредитного договору, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. При цьому суд не приймає до уваги висновок судово-економічної експертизи № 27767, складений Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса 07 травня 2014 року, щодо збільшення денної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в українській гривні у зв'язку із укладанням додаткової угоди № 7 до кредитного договору на 18 грн. 26 коп., оскільки в судовому засіданні встановлено, що кредитні кошти товариству «ІК «Бестселлер» банком в українській гривні не видавалися та заборгованості за кредитним договором в українській гривні не існує. При цьому суд звертає увагу, що, надаючи висновок про збільшення розміру денної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитним коштами в українській гривні на 18,26 грн., експертом також зазначено про відсутність фактичної заборгованості в українській гривні. Крім того, суд критично відноситься до посилань позивача на те, що він не надавав письмової згоди на укладання додаткових угод № 7 та № 8 та не був повідомлений про їх зміст, оскільки п. 2.1 договору поруки передбачено, що банк може змінювати умови кредитного договору зі згоди поручителя у разі збільшення обсягу його відповідальності. Однак судом достовірно встановлено, що в результаті укладання додаткових угод № 7 та № 8 обсяг відповідальності позивача не збільшився, тому отримання його письмової згоди на укладання цих угод не було обов'язковим. Також судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на застосування позовної давності та відмови у позові з цих підстав, оскільки відповідачем не надано судові належних доказів, що після укладання додаткових угод № 7 та № 8 [PERSON] своєчасно був з ними ознайомлений. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що [PERSON] стало відомо про укладання цих додаткових угод під час розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості Київським районним судом м. Харкова не спростовані представником відповідача, тому у суда відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у позові з цих підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачі - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що у суда відступні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], підстави для стягнення з відповідача на його користь судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп. також відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed