Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] у якому просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачкою мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 26.04.2018 року шлюб розірвано, дитина залишилася проживати із матір`ю. Відповідачка постійно чинить перешкоди у його спілкуванні з дочкою, тому він був вимушений звертатися до Служби у справах дітей Карлівської РДА Полтавської області та відповідно до розпорядження №167 від 26.11.2019 року було визначено спосіб його участі у вихованні малолітньої доньки. Проте вказане розпорядження відповідачкою не виконувалося, у зв`язку з чим був змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 16.09.2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 18.11.2020 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Представник позивача уточнив, що спілкування батька з дитиною повинно відбуватися не менше чотирьох днів на місяць та не менше 5 годин на день. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, зауважила, що не чинила перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та не заперечує проти такого спілкування. Представник відповідача - адвокат Жолонко О.В., наголосив на врахуванні того, що на даний час дитина неохоче спілкується з батьком та сприймає його як сторонню особу, тому спілкування дочки з батьком повинно відбуватися за обов`язкової присутності матері. Представник третьої особи - Деркач О.І. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, пояснила, що знає цього батька оскільки він неодноразово звертався до Служби у справах дітей Карлівської РДА Полтавської області зі скаргами на те, що колишня дружина перешкоджає йому у спілкуванні із дитиною. Зауважила, що необхідно встановити графік спілкування з дитиною без зазначення конкретних днів та часу, оскільки, зважаючи на інтереси дитини та її стан здоров`я, передбачити усі обставини наперед не можливо. Наголосила, що батьки повинні домовлятися між собою про конкретні дні спілкування коли це буде зручно всім. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи та поданий відповідачем відзив на позовну заяву, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 08.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Карлівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 08.10.2016 року, актовий запис 106. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 26.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано. За домовленістю між батьками, донька залишилася проживати із матір`ю. 13.12.2017 року, відповідно до судового наказу Карлівського районного суду Полтавської області, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі ј частина всіх видів доходів щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з о5.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Відповідно до довідки Карлівського районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) переплата щодо стягнення аліментів станом на 12.08.2020 року становить 1653,20 грн. (а.с.10). Згідно характеристики, наданої виконавчим комітетом Климівської сільської ради Карлівського району Полтавської області 16.03.2020 року, [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, не схильний до зловживання алкогольними напоями, врівноважений, витриманий, доброзичливий (а.с.11). Далі встановлено, що з моменту розлучення відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, тому він був змушений звертатися до Служби у справах дітей Карлівської РДА Полтавської області. Згідно розпорядження голови Карлівської РДА Полтавської області №167 від 26.11.2019 року, розглянуто заяву [PERSON] щодо його участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , яка проживає з матір`ю [PERSON] , враховуючи висновок Служби у справах дітей Карлівської РДА Полтавської області від 25.11.2019 року та рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 21.11.2019 року, ухвалено: матері дитини [PERSON] не перешкоджати батькові [PERSON] спілкуватися з малолітньою донькою [PERSON] та брати участь у її вихованні; матері дитини надавати можливість батькові спілкуватися з донькою за наступним графіком (не менше 4-х днів на місяць на вихідні дні у присутності матері; у будні дні, свята, враховуючи вік дитини за попередньою домовленістю батьків) (а.с.13). Не зважаючи на дане рішення відповідач й надалі не дає можливості бачити доньку, у зв`язку з чим позивач, як батько, не має змоги приймати участі у вихованні доньки, а малолітня донька не має можливості спілкуватися з рідним батьком. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним Кодексом України. Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, згідно зі ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Вимогами ст.18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. За положеннями ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст.3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків, баби та діда має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з бабою та дідом, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Одним із завдань Сімейного Кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. З огляду на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та б стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Позбавлення позивача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини може позбавити останню родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з його боку, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, тому суд вважає за доцільне позов задовольнити частково. Зважаючи на те, що позивач [PERSON] у судовому засіданні відмовився від своєї вимоги про стягнення на його користь витрат щодо сплати ним судового збору при подачі позову до суду, у разі задоволення позову, та зважаючи на те, що сторонами не заявлено інших клопотань про стягнення судових витрат, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: partial