Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] , який укладено між ним та відповідачкою та скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] із підстав визначених у ст. 203 ЦК України. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 травня 2018 року між ним та [PERSON] укладено договір дарування, за яким він подарував, а відповідачка набула у свою власність квартиру [ADDRESS] . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П.. У 2018 році відповідачка, яка є дочкою покійної дружини позивача, попросила дозволу на проживання у вищевказаній квартирі, на що позивач погодився. Як позивачу стало відомо його дружина [PERSON] склала заповіт, за яким усе належне їй майно заповіла своїй дочці - відповідачці по справі. 17.03.2009 року [PERSON] подала до Кременецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за вище вказаним заповітом і цього ж числа державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу. Отже, [PERSON] подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини є такою, що прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] .. Позивач вважає, що оскільки в заповіті, який склала його покійна дружина, не вказується на яке конкретно майно він розповсюджується, то він не мав права підписувати договір дарування даної кватири до видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оскільки договір дарування від 16 травня 2018 року, що укладений між сторонами, не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, тому позивач просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Трачук І.В. подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Семененко Л.М. в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином.. Приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Протокольною ухвалою суду, за клопотанням відповідача та представника відповідача - адвоката Семененко Л.М., які не були належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи та про наявність позову в суді дізнались після проведення підготовчого судового засідання, сторонам поновлено пропущений процесуальний строк для вчинення дій, які необхідно здійснити до закінчення підготовчого судового засідання. 24.02.2020 року та 11.03.2020 року представником позивача адвокатом Трачуком І.В. подано заяви про зміну підстави заявленого позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі виходячи з наступного. З 01.10.2003 року власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2019 року. 16 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, за яким [PERSON] (дарувальник) передає у власність [PERSON] (обдарованій) безоплатну квартиру [ADDRESS] , що стверджується договором дарування від 16.05.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 804; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.10.2003 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.10.2003 року; технічним паспортом на квартиру; заявами [PERSON] від 16.05.2018 року; довідкою від 16.05.2018 року, виданою Кременецькою РКЛ та довідкою про склад сім`ї. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2019 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 16.05.2018 року. Підставою виникнення права власності є договір дарування від 16.05.2018 року. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , зі слів свідків - сусідів по вказаній адресі не проживає та ніколи не проживала [PERSON] , що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 01.07.2019 року. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.10.2019 року слідує, що [PERSON] одинокий, є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи довічно, хворим, тому потребує постійного догляду та лікування, сторонньої допомоги. Допомогу, яку отримує з 2014 року від Кременецького центру соціального обслуговування, є недостатньою і не покриває всіх життєво необхідних умов для забезпечення проживання. Таке забезпечення, зі слів свідків, мала надавати [PERSON] , яка є рідною дочкою покійної дружини [PERSON] , однак вона, як власник житла, в ньому не проживає і постійного догляду за [PERSON] не здійснює та не здійснювала. Згідно посвідчення № [NUMBER] та заключення ЛКК № 407 Кременецької РКЛ, [PERSON] є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію. З довідки № 134 від 01.07.2019 року, виданої Кременецьким територіальним центром соціального обслуговування слідує, що [PERSON] , житель [ADDRESS] , знаходиться на обслуговуванні Кременецьким територіальним центром, за яким закріплений соціальний робітник, який надає відповідні послуги, згідно договору. Згідно довідки від 02.07.2019 року, [PERSON] знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря. [PERSON] перебуває на роботі в Італії, що стверджується дозволом на проживання; карткою медичного страхування; посвідченням особи та витягом із розрахунку страхових платежів, що перекладенні з італійської мови на українську. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та заповіту від 10.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що було їй належне на день смерті і вона за законом матиме право, в тому числі грошові вклади з нарахуваннями процентів та компенсаціями заповіла [PERSON] .. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 19020940 та копії спадкової справи № 87/2009 слідує, що [INFO] , по заяві [PERSON] про прийняття спадщини, заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним, як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, ЦК розуміє в тому числі і помилку в характері (природі) правочину, прав та обов`язків сторін. Так, помилка може виникнути внаслідок необачності або самовпевненості учасників правочину, невірного розуміння сторонами одна одної в ході переговорів, невірного тлумачення закону, дій третіх осіб тощо. У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Частиною 1 статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Судом встановлено, що при укладенні договору дарування 16 травня 2018 року не було враховано тих обставин, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] , покійної дружини позивача, та на час укладення договору їй не було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] в тому числі і на частку в спірній квартирі, тому суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як, позивач по справі є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі, які становлять 768 грн. 40 коп. - судовий збір.

Outcome: approved