Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Вимоги позовної заяви обґрунтовує наступним. Між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, відповідачем по справі. Позивач зазначає, що сімейне життя між ним та [PERSON] погіршилось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З ініціативи відповідача між сторонами постійно виникали сварки, свідком яких постійно ставав їх син, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. Фактично з самого моменту розлучення між сторонами почалися непорозуміння щодо прийняття участі позивача у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача, що призвело до неможливості нормального спілкування позивача з дитиною. Як вказує позивач, всі його намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає, не бажає його присутності та створює такі обставини, які перешкоджають позивачу нормально зустрічатися з сином. Весь час позивач намагається налагодити нормальний зв'язок із дитиною, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним. Вважаючи свої батьківські права порушеними, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, відповідно до вимог якого просить суд: 1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по ній. 2. Зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - [PERSON], [INFO]. 3. Визначити наступні способи участі позивача у вихованні та особистому спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]: -спільний відпочинок: першу половину зимових, весінніх, літніх та осінніх канікул [PERSON], [INFO], проводить з батьком; -кожну другу та четверту суботу та неділю місяця [PERSON], [INFO], проводить з батьком; -необмежене спілкування [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та сина; -у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після дня побачення, то такі дні син проводить з батьком; -в день побачення з сином позивач має право забирати сина з дому/садка/ школи особисто. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги за викладених у позовній заяві обставин, просили суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилась, направивши до суду електронною поштою клопотання, відповідно до змісту якого позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила задовольнити позов. Справу просила розглядати за її відсутності. За даних обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 27.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №190, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Як встановлено у судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідачем чиняться перешкоди позивачу у спілкуванні з сином та участі у його вихованні. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ч.1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з приписами ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість прийняття визнання позову відповідачем [PERSON] та вважає його таким, що відповідає якнайкращим інтересам дитини, а тому задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved