Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна. Мотивує вимоги позову тим, що Відповідачем в рамках невідомого йому виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37202208 від 12.05.2014 року. Вказаною постановою було накладено арешт на все майно, що належить позивачу. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження за №12997261 від 13.05.2014 року на підставі постанови №37202208 від 12.05.2014 року ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві та Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року МЮУ, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Таким чином,встановити підстави накладення арешту не виявляється можливим, в зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до Відділу ДВС за відповідною інформацією, проте йому повідомили, що будь-яка інформація відсутня, про що була видана відповідна довідка. Оскільки він не є боржником в жодному виконавчому провадженні, тому був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив суд про скасування арешту, що був накладений на його майно. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив суд про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Позивач в судовому засіданні зазначив, що як стало йому відомо, відповідачем в рамках невідомого йому виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37202208 від 12.05.2014 року. Вказаною постановою було накладено арешт на все майно, що належить позивачу. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження за №12997261 від 13.05.2014 року на підставі постанови №37202208 від 12.05.2014 року ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві та Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року МЮУ, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Таким чином,встановити підстави накладення арешту не виявляється можливим, в зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до Відділу ДВС за відповідною інформацією, проте йому повідомили, що будь-яка інформація відсутня, про що була видана відповідна довідка. Оскільки він не є боржником в жодному виконавчому провадженні, тому був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив суд про скасування арешту, що був накладений на його майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до інформації, наданої позивачу Деснянським РВ ДВС від 07.09.2020 року наразі не перебувають на виконанні виконавчі провадження, де позивач виступає боржником. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Постанова про арешт та заборону на відчуження всього рухомого та не рухомого майна від 12.05.2014 року, що належить позивачу порушує його право на розпорядження своєю власністю, а тому підлягає захисту судом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved