Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, з якого вбачається, що дві земельні ділянки загальною площею 0,67 га, що розташовані в межах села Нова Українка Рівненського району Рівненської області перебувають в користуванні її сім'ї з 1995 року та згідно із записом в земельно-кадастровій книзі №72 з того часу обліковувалися за її батьком [PERSON]. Рішенням Новоукраїнської сільської ради № 9 від 22.11.2010 р. їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність двох земельних ділянок площею 0,24 га і відповідно 0,43 га, загальною площею 0,67 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) в селі Нова Українка. Після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність нею були подані документи до Управління Держземагенства у Рівненському районі на реєстрацію даних земельних ділянок та було виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,43 га, яка перебуває у її користуванні та передається у її власність, перебуває у власності відповідача [PERSON], у зв'язку із чим рішенням №РВ-5600022502013 від 15.11.2013 року Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Рівненському районі їй було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо її права власності на земельну ділянку площею 0,43 га в зв'язку із розташуванням в межах земельної ділянки, що відводиться, частини земельної ділянки громадянина [PERSON] (кадастровий номер 5624687000:04:003:0316). Таким чином, вважає, що оскільки вона має право на земельні ділянки площею 0,24 га і відповідно 0,43 га, загальною площею 0,67 га в с.Нова Українка відповідно до законодавства, яке діяло на час виникнення права користування цими земельними ділянками, а частина земельної ділянки площею 0,43 га, якою вона фактично користується з 1995 року, зареєстрована за іншою особою, то рішення органів влади та правочини, які призвели до порушення її права на землю є недійсними, а її право підлягає захисту в судовому порядку в порядку цивільного судочинства. Позивач вважає, що відповідно до законодавства, яке діяло на час виникнення права користування земельними ділянками, запису у земельно-кадастровій книзі, відсутності рішень про вилучення земельної ділянки чи припинення права користування нею, вона є належним користувачем земельних ділянок площею 0,24 га і 0,43 га, загальною площею 0,67 га в с. Нова Українка Рівненського району. Тобто, вона є належним землекористувачем земельних ділянок площею 0,24 га і 0,43 га, загальною площею 0,67 га, якими вона постійно та систематично користується, і передача частини земельної ділянки площею 0,43 га у власність іншої особи порушує її права як землекористувача, а передача спірної земельної ділянки у власність іншій особі є незаконною. Позивачем в позові на підтвердження своєї позиції також зазначено, що Рішенням Новоукраїнської сільської ради від 21 березня 2008 року за №119 погоджено передачу земельної ділянки площею 0,20 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства за межами села Нова Українка гр. відповідачу [PERSON] Розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 17 жовтня 2008 року за № 833 відповідачу [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га по Новоукраїнській сільській раді для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні. Розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 31.08.2012 р. за №740 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га для [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий № 5624687000:04:003:0316 та на ім'я [PERSON] управлінням Держкомзему у Рівненському районі 03.10.2012 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га, цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану: Рівненська область, Рівненський район, Новоукраїнська сільська рада, за межами населеного пункту. На підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2012 року, укладеного між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2181 земельна ділянка перейшла у власність [PERSON] та зареєстрована 14.11.2012 р. в Поземельній книзі в управлінні Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області. В подальшому Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції 09.07.2013 року було відкрито Розділ № 100547756246 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, площею 0,20 га, кадастровий номер 5624687000:04:003:0316, цільового призначення для індивідуального садівництва, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області та зареєстроване право власності за № 1581258 на вищевказану земельну ділянку за [PERSON]. З огляду на вищевказане, вбачається, що [PERSON] було змінено цільове призначення земельної ділянки 0,20 га, кадастровий номер 5624687000:04:003:0316 з ведення особистого селянського господарства на індивідуальне садівництво. Разом із тим, відповідно до листа Новоукраїнської сільської ради від 15.11.2013 р. за № 319 рішенням Новоукраїнської сільської ради №177 від 24.10.2000 р. [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с.Нова Українка Рівненського району Рівненської області і згідно із записом в земельно-кадастровій книзі №58 за [PERSON] обліковувалася земельна ділянка площею 0,12 га. 17.01.2014 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просить з урахуванням того, що оспорювані розпорядження Рівненської райдержадміністрації прийняті в тому числі і щодо інших громадян, визнати: - частково недійсним (нечинним) розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 17 жовтня 2008 року за № 833 в частині надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га по Новоукраїнській сільській раді для ведення особистого селянського господарства; - частково недійсним (нечинним) розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 31.08.2012 р. за №740 в частині затвердженння технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га для [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. 25.03.2014 року представником позивача було подано заяву в порядку ст. 31 ЦПК України і збільшено позовні вимоги в частині визнання недійсним (нечинним) рішення Новоукраїнської сільської ради Рівненського району від 18.05.2001 року за № 225, згідно якого відповідачу [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,20 га для ведення особистого підсобного господарства. Дана позовна вимога обгрунтовується тим, що під час розгляду справи було встановлено, що первинним рішенням Новоукраїнської сільської ради від 24.10.2000 року за № 177 [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно з ситуаційною схемою розміщення земельних ділянок гр.[PERSON], [PERSON] і [PERSON] на території Новоукраїнської сільської ради вбачається, що ці ділянки розміщені паралельно повздовж одна одній і земельна ділянка [PERSON] має розмір 0,1287 га та знаходиться між ділянками гр. [PERSON] площею 0,43 га та [PERSON] площею 0,10 га і межує з ними. При цьому на території Новоукраїнської сільської ради інші земельні ділянки гр. [PERSON] не надавалися і згідно із записів земельно-кадастрової книги по Новоукраїнській сільській раді за нею не обліковуються. Разом із тим згідно із рішення Новоукраїнської сільської ради від 18.05.2001 року за № 225 [PERSON] надано земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,20 га. Вказане рішення є протиправним і порушує права [PERSON] як землекористувача, оскільки раніше наданий згідно рішення Новоукраїнської сільської ради № 177 від 24.10.2000 року розмір земельної ділянки площею 0,12 га обліковується за [PERSON] в земельно-кадастровій книзі та є у фактичній наявності, а збільшення розміру земельної ділянки [PERSON] до 0,20 га, яка їй фактично ніколи не виділялась в натурі і якою вона фактично ніколи не користувалась, було б можливе лише за рахунок земельних ділянок суміжних землекористувачів, тобто за рахунок [PERSON], що призвело до порушення її прав як землекористувача. Таким чином, [PERSON] безпідставно рішеннями Новоукраїнської сільської ради та розпорядженнями Рівненської районної державної адміністрації передано земельну ділянку площею 0,20 га замість 0,12 га - які за нею обліковувались, неправомірно включивши до такої ділянки частину із земельної ділянки площею 0,43 га із правомірного користування позивача. Крім того, під час виготовлення і затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] було допущено численні грубі порушення, і в результаті помилки координат в технічній документації [PERSON] відбулася реєстрація земельної ділянки [PERSON] на місце, де знаходиться по координатах земельна ділянка [PERSON] З урахуванням уточнених і збільшених позовних вимог позивач просить : 1. Визнати недійсним (нечинним) рішення Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18 травня 2001 року за №225, згідно якого гр.[PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку із земель запасу площею 0,20 га для ведення особистого підсобного господарства. 2. Визнати частково недійсним (нечинним) рішення Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21 березня 2008 року за №119, яким погоджено передачу земельної ділянки площею 0,20 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства за межами села Нова Українка гр.[PERSON]. 3. Визнати частково недійсним (нечинним) розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 17 жовтня 2008 року за № 833, яким [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.20 га по Новоукраїнській сільській раді для ведення особистого селянського господарства. 4. Визнати частково недійсним (нечинним) розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 31.08.2012 р. за №740, яким була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га для [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. 5. Визнати недійсним (нечинним) та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 134705, зареєстрований Управлінням Держкомзему у Рівненському районі Рівненської області 03.10.2012 р., виданий на ім'я [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 5624687000:04:003:0316, площею 0,20 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована : Рівненська область, Рівненський район, Новоукраїнська сільська рада, за межами населеного пункту. 6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 5624687000:04:003:0316, укладений між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений 01.11.2012 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2181. 7. Витребувати земельну ділянку кадастровий номер 5624687000:04:003:0316 із незаконного володіння [PERSON] та припинити його право власності на цю земельну ділянку. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги, з урахуванням заяв від 17.01.2014 року про уточнення і від 25.03.2014 року про збільшення позовних вимог підтримала, просить їх задоволити в повному об'ємі і пояснила, що земельна ділянка площею 0,43 га перебувала у володінні і користуванні її сім'ї і використовувалась як город ще за Польщі, оскільки батьківська хата знаходилась навпроти неї. Дана земельна ділянка входить в межі населеного пункту і межує з хутором, вона довга і широка, приблизно ширина 25 метрів, довжина десь до 200 метрів. ЇЇ батьки - [PERSON] і [PERSON], а потім і її сім'я постійно користувались нею і обробляють цю земельну ділянку і за довгі роки сформувалась її чітка межа. Після розпаду колгоспу, приблизно в 1995 - 2000 роках, одразу за їх земельною ділянкою людям почали давати городи, довгими і вузькими смужками, приблизно по 10 соток. Перша вузька довга земельна ділянка за їх земельною ділянкою паралельно по всій її довжині була надана [PERSON], площею приблизно 10 соток, а за ділянкою [PERSON] така ж сама довга і вузька ділянка була у [PERSON] з його жінкою, площею теж близько 10 соток. Земельна ділянка [PERSON] знаходилась всередині між її ділянкою і [PERSON]. Багато років ділянка [PERSON] лугувала, вона її не обробляла, а вже більше п'яти років ділянкою [PERSON] користувався [PERSON]. Вона ніколи не бачила [PERSON] на городі, знала лише від батьків, що то [PERSON] дали город приблизно в 2000 роках. Влітку 2013 року після жнив на своєму городі виявила з чоловіком, що починаючи від асфальтної дороги і вглибину, на всю ширину городу були побиті колки з червоними смужками. Тоді ж негайно звернулись в сільську раду, в ПП Фірму «Лімб», яка більше трьох років виготовляла їм технічну документацію на цю земельну ділянку і в Державне земельне агентство в Рівненському районі, де дізнались, що [PERSON], без їх відома, приватизувала поперек половину їх городу, так само як було побито колки, і отримала державний акт 27.09.2012 року на 20 соток, яких в неї ніколи не було. До неї - позивача ніхто не звертався за погодженням меж земельної ділянки [PERSON] і її підписів на технічній документації [PERSON] немає. Якби земельна організація, що виготовляла документи для [PERSON], і сама [PERSON] діяли б по закону і запросили би її - позивача і іншого суміжного з [PERSON] землекористувача - [PERSON], у якого є державний акт на сусідню з [PERSON] земельну ділянку ще з 2009 року, для погодження меж, таких порушень би не вийшло. Внаслідок цього [PERSON] приватизувала частину її городу, а город [PERSON] залишився не приватизованим. Вона переконана, що проектна організація, яка виготовляла документи [PERSON], умисно зареєструвала земельну ділянку [PERSON] на місце фактичного розташування її земельної ділянки, розбивши її-позивачки ділянку поперек, всупереч її фактичного розміщення і користування згідно меж, адже проектанту було видно на місці, як знаходяться, як використовуються і де проходить межа між даними ділянками. Представник позивача в судовому засіданні уточнені і збільшені позовні вимоги підтримала повністю, крім того пояснила, що батько позивачки - [PERSON], а пізніше позивачка на відповідній правовій підставі користується земельною ділянкою площею 0,43 га, розташованої в межах с.Нова Українка, що не заперечується сторонами. Земельна ділянка відповідача [PERSON] є суміжною з одного боку по всій довжині з земельною ділянкою позивача, а з іншого боку є суміжною по всій довжині з земельною ділянкою [PERSON], і знаходиться всередині між цими ділянками. При цьому площа ділянки [PERSON] становить 0,43 га, ділянка [PERSON] 0,1287 га та площа ділянки [PERSON] становить 0,10 га, що підтверджується відповідним актом від 21.03.2014 року обстеження земельних ділянок гр.[PERSON], [PERSON], [PERSON] на території Новоукраїнської сільської ради, складеного компетентною земельною комісією Новоукраїнської сільської ради, з участю спеціаліста-землевпорядника сільської ради, в присутності землекористувачів [PERSON] і [PERSON] та представників землевпорядних організацій ПП «Експерт-Рівне-Земля» та ПП Фірми «Лімб», які виготовляли технічну документацію із землеустрою для [PERSON] і [PERSON], який був затверджений сільським головою М.П.Антончуком. Згідно даного акту комісією також встановлено, що на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області будь-які інші земельні ділянки гр. [PERSON] фактично (на місцевості) не надавалися і за нею не обліковуються згідно записів земельно-кадастрової книги по Новоукраїнській сільській раді. До даного акту було додано ситуаційну схему розміщення земельних ділянок гр.[PERSON], [PERSON] і [PERSON] на території Новоукраїнської сільської ради з їх фактичним використанням і розміщенням в натурі(на місцевості), яка повністю підтверджує встановлені комісією обставини в акті. Приватним підприємством «Експерт-Рівне-Земля» під час виготовлення технічної документації із землеустрою для [PERSON] були допущені численні порушення, а саме: - протокол обстеження та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), переданої у власність гр.[PERSON] був складений і саме обстеження було проведено влітку 2012 року (протокол без дати) у відсутність [PERSON] і суміжних землекористувачів [PERSON] і [PERSON] (отримав державний акт на земельну ділянку в 2009 році), що призвело до безпідставного збільшення в документації площі земельної ділянки [PERSON] з фактичних 0,12 га до 0,20 га і зміни конфігурації земельної ділянки [PERSON], яка фактично була вузькою і довгою смужкою на майже прямокутну форму за рахунок земельної ділянки позивачки, що також підтверджується ситуаційною схемою розміщення земельних ділянок гр.[PERSON], [PERSON] і [PERSON] до акту обстеження цих ділянок земельною комісією Новоукраїнської сільської ради від 21.03.2014 року, а також ситуаційними схемами розміщення цих земельних ділянок згідно їх фактичного використання в натурі (на місцевості) і їх розміщення згідно реєстрації, складеними ПП Фірмою «Лімб» 11.02.2014 року. Так, ситуаційна схема розміщення земельних ділянок [PERSON], [PERSON] і [PERSON] згідно їх фактичного використання в натурі (на місцевості), складена ПП Фірмою «Лімб» 11.02.2014 року повністю відповідає схемі розміщення цих земельних ділянок, складеної вищезазначеною комісією Новоукраїнської сільської ради від 21.03.2014 року, і підтверджує місцезнаходження (розташування) земельної ділянки [PERSON] в межах населеного пункту. А із ситуаційної схеми розміщення земельних ділянок [PERSON], [PERSON] і [PERSON] згідно їх реєстрації, складеної ПП Фірмою «Лімб» 11.02.2014 року видно, що у земельної ділянки [PERSON] збільшено площу, змінено конфігурацію, вона стала прямокутною, захопила поперек майже половину земельної ділянки [PERSON] і межує з земельною ділянкою [PERSON] вже поперек, і та основна частина земельної ділянки [PERSON] яка наклалася на земельну ділянку [PERSON] стала знаходитись в межах населеного пункту. - у вищезгаданому протоколі відсутній підпис зазначеного в ньому суміжного з [PERSON] землекористувача [PERSON], хоча землі гр.[PERSON] фактично знаходяться за земельною ділянкою [PERSON], а також відсутній підпис суміжного з [PERSON] землекористувача [PERSON] і на схемі не зазначено, що він є суміжним землекористувачем, хоча у нього є державний акт про право власності на цю земельну ділянку з 2009 року. - викопіювання земельної ділянки [PERSON] не відповідає її координатам згідно державного акту, що підтверджується відповіддю начальника Управління держземагенства у Рівненському районі О.Доброжанського за № 08-33-02/588 від 19.02.2014 року на адвокатський запит і відповіддю директора ПП «Експерт-Рівне-Земля» [PERSON] за № 175 від 20.02.2014 року на адвокатський запит. - ПП «Експерт-Рівне-Земля» отримало дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку [PERSON], яка знаходиться за межами населеного пункту, а документи виготовлені згідно координат в межах населеного пункту, що також підтверджується вищевказаними відповідями, а також вбачається із викопіювання з плану меж села Нова Українка, наданого згідно листа № 01/191 від 13.02.2014 року на адвокатський запит «Рівненським Науково-Дослідним та Проектним інститутом Землеустрою», на якому ПП Фірмою «Лімб» вказано схематичне розміщення земельних ділянок гр..[PERSON] і [PERSON], які є суміжними, при цьому ділянка [PERSON] знаходиться в межах населеного пункту, а ділянка [PERSON] - за межами населеного пункту. Крім того, позовні вимоги позивача щодо оспорювання рішень Новоукраїнської сільської ради № 225 від 18.05.2001 року і № 119 від 21.03.2008 року що стосуються фактичного розміру земельної ділянки [PERSON], повністю визнаються відповідачем - Новоукраїнською сільською радою, підтверджуються: довідкою № 1428 від 15.11.2013 року, відповіддю на адвокатський запит № 319 від 15.11.2013 року, листом № 66 від 14.02.2014 року, атом обстеження з ситуаційною схемою від 21.03.2014 року наданими Новоукраїнською сільською радою, показами допитаних свідків [PERSON], [PERSON], поясненнями [PERSON], яка підтвердила, що лише один раз зверталася з заявою до Новоукраїнської сільської ради про надання їй земельної ділянки, дослідженням в судовому засіданні земельно-кадастрової книги, внаслідок чого встановлено, що [PERSON] надавалась і фактично була виділена земельна ділянка площею 0,12 га згідно рішення Новоукраїнської сільської ради № 177 від 24.10.2000 року. Таким чином, [PERSON] безпідставно оспорюваними рішеннями Новоукраїнської сільської ради та розпорядженнями Рівненської районної державної адміністрації передано земельну ділянку площею 0,20 га замість 0,12 га, яка за нею обліковувалась і фактично була їй надана, неправомірно включивши до такої ділянки частину із земельної ділянки площею 0,43 га із правомірного користування [PERSON] Представник Новоукраїнської сільської ради в судовому засіданні уточнені і збільшені позовні вимоги [PERSON] визнала повністю і пояснила, що на запит адвоката [PERSON] сільською радою 15.11.2013 року було надано довідку № 1427, відповідно якої згідно запису земельно-кадастрової книги за померлим [PERSON] (батько [PERSON].), обліковується земельна ділянка площею 0,67 га для ведення особистого селянського господарства, та надано довідку № 1428, відповідно до якої згідно запису земельно-кадастрової книги № 58 за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. Вказала, що 14.02.2014 року за № 66 на адресу суду Новоукраїнською сільською радою було направлено лист з додатками, в якому сільська рада визнає недійсність свого рішення № 119 від 21.03.2008 року, в якому площа земельної ділянки [PERSON] 0,20 га вказана помилково, оскільки [PERSON] згідно рішення Новоукраїнської сільської ради № 177 від 24.10.2000 року була надана земельна ділянка площею 0,12 га, про що є відповідний запис в земельно-кадастровій книзі за № 58. У зв'язку з наданням представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні рішення Новоукраїнської сільської ради № 225 від 18.05.2001 року, згідно якого [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,20 га і в зв'язку з цим збільшенням позивачем позовних вимог в частині скасування цього рішення, то Новоукраїнська сільська рада також визнає повністю позовні вимоги [PERSON] про скасування рішення № 225 від 18.05.2001 року, виходячи з наступного. Дане рішення не зазначене в земельно-кадастровій книзі і земельна ділянка площею 0,20 га не обліковується за [PERSON] Для встановлення фактичного розміщення, конфігурації і визначення дійсної площі земельної ділянки комісією Новоукраїнської сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та соціального розвитку села, в присутності спеціаліста-землевпорядника, за участю директора ПП «Експерт-Рівне-Земля» і представника ПП Фірми «Лімб», землекористувачів [PERSON] і [PERSON] було складено акт від 21.03.2014 року, який затверджений сільським головою. Комісією встановлено, що земельна ділянка відповідача [PERSON] є суміжною з одного боку по всій довжині з земельною ділянкою позивача, а з іншого боку є суміжною по всій довжині з земельною ділянкою [PERSON], і знаходиться всередині між цими ділянками. При цьому площа ділянки [PERSON] становить 0,43 га, ділянка [PERSON] 0,1287 га та площа ділянки [PERSON] становить 0,10 га. Згідно даного акту комісією також встановлено, що на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області будь-які інші земельні ділянки гр. [PERSON] фактично (на місцевості) не надавалися і за нею не обліковуються згідно записів земельно-кадастрової книги по Новоукраїнській сільській раді. До даного акту було додано ситуаційну схему розміщення земельних ділянок гр.[PERSON], [PERSON] і [PERSON] на території Новоукраїнської сільської ради з їх фактичним використанням і розміщенням в натурі(на місцевості), яка повністю підтверджує встановлені комісією обставини в акті. [PERSON] відмовилася від підпису в даному акті, але при виїзді на місце розташування своєї земельної ділянки і в судовому засіданні підтвердила її форму, яка відповідає схематичному розміщенню згідно акту і розміщення між земельними ділянками [PERSON] і [PERSON] Крім того, [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що тільки один раз зверталась з заявою до Новоукраїнської сільської ради для виділення їй земельної ділянки. Крім того, представник Новоукраїнської сільської ради зазначила в суді, що рішення № 225 від 18.05.2001 року викликає сумнів, оскільки прийняте окремо лише для [PERSON], хоча 18.05.2001 року заяви громадян про надання їм земельних ділянок розглядалися сесією спільно і по ним було прийняте рішення згідно списку громадян, як це зазвичай завжди робиться. Представник Рівненської районної державної адміністрації Сенчук В.П. в судовому засіданні враховуючи визнання позову сільською радою і вивчивши матеріали позовної заяви не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо часткового скасування розпоряджень голови райдержадміністрації від 17.10.2008 року № 833 та від 31.08.2012 року № 740 що стосується гр.[PERSON], що підтверджується листами Голови Рівненської райдержадміністрації від 15.01.2014 року та від 27.01.2014 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на території Новоукраїнської сільської ради у неї була одна земельна ділянка площею 0,20 га. Ця ділянка була довгої форми і знаходилась між земельними ділянками [PERSON] і [PERSON] (батьки позивачки) та [PERSON]. Розміщення і форма її ділянки відповідає її схематичному розміщенні на схемі фактичного використання земельних ділянок в натурі(на місцевості) складеної ПП Фірмою «Лімб» 11.02.2014 року і ситуаційній схемі розміщення до акту обстеження земельних ділянок від 21.03.2014 року, складеній комісією Новоукраїнської сільської ради, які їй надавались для огляду в судовому засіданні. Підтвердила, що виготовленням технічної документації на свою земельну ділянку не займалася в зв'язку з хворобою, а виготовляла всю документацію її дочка - [PERSON] разом з [PERSON], які і показували земельну ділянку проектантам. У зв'язку з хворобою, [PERSON] потрібні були гроші і вона її продала [PERSON]. Підтвердила, що не була присутньою при обстеженні та встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і нічого не підписувала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і подав заперечення проти позову. Просить в позові відмовити, оскільки його довіритель вважає, що він є добросовісним набувачем. Вислухавши сторони, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], заслухавши пояснення представників: директора ПП «Експерт-Рівне-Земля» [PERSON] і представника ПП Фірми «Лімб» [PERSON]., оглянувши оригінали документів та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають до задоволення повністю виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно із ст. 15 ЦПК України розглядаються у порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність чи користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею ( статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші). Згідно із ст.3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом визнаються державою. Відповідно до ст. 22 ЗК України від 18.12.1990 р., який діяв на час виникнення права користування земельною ділянкою, право користування (власності) на землю виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно із ст. 23 цього ж ЗК України таке право на землю посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів. Дію ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 р. було зупинено щодо власників земельних ділянок, передбачених статтею 1 Декрету №15-92. Відповідно до п. 3 Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 р. № 15-92 право власності на земельні ділянки, передані для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме : ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених земельним кодексом, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах з наступною видачею акта на право приватної власності на землю. Згідно із п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність, тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки. В постанові Верховного Суду України від 30.05.2012 р. у справі № 6-31цс12 з покликанням на п.3 Декрету КМУ від 26.12.1992 р. № 15-92 зазначається, що документом, що посвідчує право на земельні ділянки може бути запис у земельно-кадастрових документах. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується та набувається і реалізується громадянами виключно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, а згідно із ч.5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. ч.2, 3 ст. 152 ЗК України власник землі або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г1) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Згідно із ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, зазначеними розпорядженнями Рівненської районної державної адміністрації та рішенням Новоукраїнської сільської ради про передачу спірної земельної ділянки [PERSON] площею 0,20 га, порушені права та інтереси [PERSON], як землекористувача, які підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про місцевого самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. При прийнятті рішень Новоукраїнською сільською радою та розпоряджень Рівненською державною адміністрацією щодо [PERSON] були допущені також такі порушення: - надання земельної ділянки проведено з порушенням порядку, встановленого ст. 116, ст. 118 ЗК України понад розміри, які обліковувалися за [PERSON]; - земельна ділянка комунальної власності ( в межах населеного пункту) передана не уповноваженим органом з порушенням компетенції ( ст. 122 ЗК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів. Відповідно до п.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Також відповідно до вимог закону підлягає скасуванню держаний акт, який виданий на підставі незаконних рішень, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню від власника, який набув її від [PERSON] за цивільно-правовою угодою - [PERSON], припиняється його право власності на цю земельну ділянку та підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку. Згідно із ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його права або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах. Згідно із п.2 ч.1 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна. Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише при наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що рішенням Новоукраїнської сільської ради № 9 від 22.11.2010 р. [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність двох земельних ділянок площею 0,24 га і відповідно 0,43 га, загальною площею 0,67 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) в селі Нова Українка. Рішенням №РВ-5600022502013 від 15.11.2013 року Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Рівненському районі [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо її права власності на земельну ділянку площею 0,43 га в зв'язку із розташуванням в межах земельної ділянки, що відводиться, частини земельної ділянки громадянина [PERSON] (кадастровий номер 5624687000:04:003:0316). Рішенням Новоукраїнської сільської ради від 21 березня 2008 року за №119 погоджено передачу земельної ділянки площею 0,20 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства за межами села Нова Українка відповідачу [PERSON] Розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 17 жовтня 2008 року за № 833 відповідачу [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га по Новоукраїнській сільській раді для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні. Розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 31.08.2012 р. за №740 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га для [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий № 5624687000:04:003:0316 та на ім'я [PERSON] управлінням Держкомзему у Рівненському районі 03.10.2012 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га, цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану: Рівненська область, Рівненський район, Новоукраїнська сільська рада, за межами населеного пункту. На підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2012 року, укладеного між [PERSON] (дочка [PERSON].), яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2181 земельна ділянка перейшла у власність [PERSON] та зареєстрована 14.11.2012 р. в Поземельній книзі в управлінні Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області. В подальшому Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції 09.07.2013 року було відкрито Розділ № 100547756246 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, площею 0,20 га, кадастровий номер 5624687000:04:003:0316, цільового призначення для індивідуального садівництва, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області та зареєстроване право власності за № 1581258 на вищевказану земельну ділянку за [PERSON]. Тобто, вбачається, що [PERSON] було змінено цільове призначення земельної ділянки 0,20 га, кадастровий номер 5624687000:04:003:0316 з ведення особистого селянського господарства на індивідуальне садівництво. Відповідно до листа Новоукраїнської сільської ради від 15.11.2013 р. за № 319 рішенням Новоукраїнської сільської ради №177 від 24.10.2000 р. [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с.Нова Українка Рівненського району Рівненської області і згідно із записом в земельно-кадастровій книзі №58 за [PERSON] обліковувалася земельна ділянка площею 0,12 га. Вказане підтверджується також довідкою Новоукраїнської сільської ради № 1428 від 15.11.2013 року. З оглянутої в судовому засіданні оригіналу земельно-кадастрової книги вбачається, що на підставі запису №58 за [PERSON] обліковувалася земельна ділянка площею 0,12 га на підставі рішення Новоукраїнської сільської ради №177 від 24.10.2000 р., та будь-яких інших земельних ділянок за [PERSON] не обліковується. Згідно наданого представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні рішення Новоукраїнської сільської ради Рівненського району від 18.05.2001 року за № 225, вбачається, що [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,20 га для ведення особистого підсобного господарства. Під час розгляду справи було встановлено, що первинним рішенням Новоукраїнської сільської ради від 24.10.2000 року за № 177 [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства. Судом, з оглянутих і досліджених в судовому засіданні документів встановлено, що земельна ділянка відповідача [PERSON] є суміжною з одного боку по всій довжині з земельною ділянкою позивача, а з іншого боку є суміжною по всій довжині з земельною ділянкою [PERSON], і знаходиться всередині між цими ділянками. При цьому площа ділянки [PERSON] становить 0,43 га, ділянка [PERSON] 0,1287 га та площа ділянки [PERSON] становить 0,10 га, що підтверджується відповідним актом від 21.03.2014 року обстеження земельних ділянок гр.[PERSON], [PERSON], [PERSON] на території Новоукраїнської сільської ради, складеного компетентною земельною комісією Новоукраїнської сільської ради, з участю спеціаліста-землевпорядника сільської ради, в присутності землекористувачів [PERSON] і [PERSON] та представників землевпорядних організацій ПП «Експерт-Рівне-Земля» та ПП Фірми «Лімб», які виготовляли технічну документацію із землеустрою для [PERSON] і [PERSON], який був затверджений сільським головою М.П.Антончуком. Згідно даного акту комісією також встановлено, що на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області будь-які інші земельні ділянки гр. [PERSON] фактично (на місцевості) не надавалися і за нею не обліковуються згідно записів земельно-кадастрової книги по Новоукраїнській сільській раді. Згідно з додатку до даного акту - ситуаційною схемою розміщення земельних ділянок гр.[PERSON], [PERSON] і [PERSON] на території Новоукраїнської сільської ради вбачається, що ці ділянки розміщені паралельно повздовж одна одній і земельна ділянка [PERSON] має розмір 0,1287 га та знаходиться між ділянками гр. [PERSON] площею 0,43 га та [PERSON] площею 0,10 га і межує з ними, яка повністю підтверджує встановлені комісією обставини в акті. Вищевказане розташування земельних ділянок, їх конфігурацію і площу повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (чоловік позивачки) і [PERSON], які є суміжними з [PERSON] землекористувачами, вказали, що їх розмір і фактичне розташування повністю відповідають схемам розміщення цих ділянок, які складені Фірмою «Лімб» і Новоукраїнською сільською радою. Крім того [PERSON] пояснив, що батьки його дружини ще за Польщі користувались своєю земельною ділянкою розміром 0,43 га яка була їх городом поблизу хати, а потім він з дружиною користувався нею і продовжують користуватись. До того ж свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] своєю ділянкою не користувалася близько 10 років, 5 років її ділянка лугувала, а потім він став її обробляти і збирати урожай. У зв'язку з наведеним суд вважає, що рішення Новоукраїнської сільської ради Рівненського району від 18.05.2001 року за № 225, є недійсним (нечинним) і порушує права [PERSON] як землекористувача, оскільки раніше наданий згідно рішення Новоукраїнської сільської ради № 177 від 24.10.2000 року розмір земельної ділянки площею 0,12 га обліковується за [PERSON] в земельно-кадастровій книзі та є у фактичній наявності, а збільшення розміру земельної ділянки [PERSON] до 0,20 га, яка їй фактично ніколи не виділялась в натурі і якою вона фактично ніколи не користувалась, було б можливе лише за рахунок земельних ділянок суміжних землекористувачів, тобто за рахунок [PERSON], що призвело до порушення її прав як землекористувача. Таким чином, [PERSON] безпідставно рішеннями Новоукраїнської сільської ради № 119 від 21.03.2008 року і № 225 від 18.05.2001 року та розпорядженнями Рівненської районної державної адміністрації № 833 від 17.10.2008 року і № 740 від 31.08.2012 року передано земельну ділянку площею 0,20 га замість 0,12 га, які за нею обліковувались, неправомірно включивши до такої ділянки частину із земельної ділянки площею 0,43 га із правомірного користування позивача, а тому суд рахує, що ці рішення і розпорядження є недійсними (нечинними) і підлягають скасуванню в тій частині, що стосуються [PERSON] Судом також встановлено, що Приватним підприємством «Експерт-Рівне-Земля» під час виготовлення технічної документації із землеустрою для [PERSON] були допущені наступні порушення, а саме: - протокол обстеження та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), переданої у власність гр.[PERSON] був складений і саме обстеження було проведено влітку 2012 року (протокол без дати) у відсутність [PERSON] і суміжних землекористувачів [PERSON] і [PERSON] (отримав державний акт на земельну ділянку в 2009 році), що призвело до безпідставного збільшення в документації площі земельної ділянки [PERSON] з фактичних 0,12 га до 0,20 га і зміни конфігурації земельної ділянки [PERSON], яка фактично була вузькою і довгою смужкою на майже прямокутну форму за рахунок земельної ділянки позивачки, що також підтверджується ситуаційною схемою розміщення земельних ділянок гр.[PERSON], [PERSON] і [PERSON] до акту обстеження цих ділянок земельною комісією Новоукраїнської сільської ради від 21.03.2014 року, а також ситуаційними схемами розміщення цих земельних ділянок згідно їх фактичного використання в натурі (на місцевості) і їх розміщення згідно реєстрації, складеними ПП Фірмою «Лімб» 11.02.2014 року. Так, ситуаційна схема розміщення земельних ділянок [PERSON], [PERSON] і [PERSON] згідно їх фактичного використання в натурі (на місцевості), складена ПП Фірмою «Лімб» 11.02.2014 року повністю відповідає схемі розміщення цих земельних ділянок, складеної вищезазначеною комісією Новоукраїнської сільської ради від 21.03.2014 року, і підтверджує місцезнаходження (розташування) земельної ділянки [PERSON] в межах населеного пункту. А із ситуаційної схеми розміщення земельних ділянок [PERSON], [PERSON] і [PERSON] згідно їх реєстрації, складеної ПП Фірмою «Лімб» 11.02.2014 року видно, що у земельної ділянки [PERSON] збільшено площу, змінено конфігурацію, вона стала прямокутною, захопила поперек майже половину земельної ділянки [PERSON] і межує з земельною ділянкою [PERSON] вже поперек, і та основна частина земельної ділянки [PERSON] яка наклалася на земельну ділянку [PERSON] стала знаходитись в межах населеного пункту. - у вищезгаданому протоколі ( а.с.12 технічної документації [PERSON].) відсутній підпис зазначеного в ньому суміжного з [PERSON] землекористувача [PERSON], хоча землі гр.[PERSON] фактично знаходяться за земельною ділянкою [PERSON], що встановлено в ході розгляду справи із показів свідків [PERSON], [PERSON] і підтверджено представником ПП «Експерт-Рівне-Земля» [PERSON], а також відсутній підпис суміжного з [PERSON] землекористувача [PERSON] і на схемі не зазначено, що він є суміжним землекористувачем, хоча у нього є державний акт про право власності на цю земельну ділянку з 2009 року. - викопіювання земельної ділянки [PERSON] не відповідає її координатам згідно державного акту, що підтверджується відповіддю начальника управління держземагенства у Рівненському районі О.Доброжанського за № 08-33-02/588 від 19.02.2014 року на адвокатський запит і відповіддю директора ПП «Експерт-Рівне-Земля» [PERSON] за № 175 від 20.02.2014 року на адвокатський запит. - ПП «Експерт-Рівне-Земля» отримало дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку [PERSON], яка знаходиться за межами населеного пункту, а документи виготовлені згідно координат в межах населеного пункту, що також підтверджується вищевказаними відповідями, а також вбачається із викопіювання з плану меж села Нова Українка, наданого згідно листа № 01/191 від 13.02.2014 року на адвокатський запит «Рівненським Науково-Дослідним та Проектним інститутом Землеустрою», на якому ПП Фірмою «Лімб» вказано схематичне розміщення земельних ділянок гр.[PERSON] і [PERSON], які є суміжними, при цьому ділянка [PERSON] знаходиться в межах населеного пункту, а ділянка [PERSON] - за межами населеного пункту. Допитаний в судовому засіданні директор ПП «Рівне-Експерт-Земля» [PERSON] і представник ПП Фірми «Лімб» [PERSON] підтвердили, що дійсно під час виготовлення технічної документації [PERSON] була допущена технічна помилка в координатах межі її земельної ділянки, в тому числі і при реєстрації цієї ж земельної ділянки в автоматизованій системі державного земельного кадастру і пояснили, що виправити цю помилку можливо лише за умови скасування державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] Таким чином, під час виготовлення і затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] було допущено численні грубі порушення, і в результаті помилки координат в технічній документації [PERSON] відбулася реєстрація земельної ділянки [PERSON] на місце, де знаходиться по координатах земельна ділянка [PERSON] У зв'язку з цим, підлягає скасуванню державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] серії ЯМ №134705 від 03.10.2012 року. В зв'язку з тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2012 року, укладеного між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2181 земельна ділянка перейшла у власність [PERSON] та зареєстрована 14.11.2012 р. в Поземельній книзі в управлінні Держземагентства у Рівненському районі Рівненської області і в подальшому Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції 09.07.2013 року було відкрито Розділ № 100547756246 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, площею 0,20 га, кадастровий номер 5624687000:04:003:0316, цільового призначення для індивідуального садівництва, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області та зареєстроване право власності за № 1581258 на вищевказану земельну ділянку за [PERSON], тобто, вбачається, що [PERSON] було змінено цільове призначення земельної ділянки 0,20 га, кадастровий номер 5624687000:04:003:0316 з ведення особистого селянського господарства на індивідуальне садівництво, суд вважає, що для відновлення законних прав позивача необхідно визнати недійсним вищевказаний договір купівлі-продажу та витребувати земельну ділянку кадастровий номер 5624687000:04:003:0316 із незаконного володіння [PERSON] та припинити його право власності на цю земельну ділянку. На підставі ст.ст. 116, 152, 158, 198 Земельного кодексу України, ст.ст. 386, 398, 399, 400 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60-61, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України,

Outcome: approved