Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги, мотивує тим що 07 червня 2019 року зборами співвласників (пайовиків) виділено у власність внатурі майновий пай, а саме комплекс нежитлових будівель, що знаходяться по [ADDRESS] , що стверджується протоколом № 3 від 07.06.2019 р. Між позивачем та комісією Старосільської ЦМК підписано акт приймання передачі майна. Зазначає, що згідно даного акту було передано комплекс нежитлових будівель в с. Старе Село, вартістю 9506.13 грн. Свідченням того, що позивач має право на виділення в натурі майнового паю є свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства від 11.07.2019 року. Крім цього зазначає, що комплекс нежитлових будівель по [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Згідно рішення виконавчого комітету Липницької сільської ради № 16 від 30.05.2019 р. згаданим приміщенням присвоєно поштову адресу. Вказує, що звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо реєстрації речової права на нерухоме майно.Однак державним реєстратором було відмовлено у реєстрації речового права. Просить задоволити позов. Позивач в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання в якому просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Однак, представником відповідача надіслано до суду лист про відсутність заперечень проти позовних вимог позивача та розгляд справи у відсутності свого представника. Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 07 червня 2019 року зборами співвласників (пайовиків) позивачу[PERSON] виділено у власність внатурі майновий пай, а саме комплекс нежитлових будівель, що знаходяться по [ADDRESS] , що стверджується протоколом № 3 від 07.06.2019 р. Між позивачем та комісією Старосільської ЦМК підписано акт приймання передачі майна. Згідно даного акту було передано комплекс нежитлових будівель в с. Старе Село, вартістю 9506.13 грн. Свідченням того, що позивач має право на виділення в натурі майнового паю є свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства від 11.07.2019 року. Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що комплекс нежитлових будівель по [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Згідно рішення виконавчого комітету Липницької сільської ради № 16 від 30.05.2019 р. згаданим приміщенням присвоєно поштову адресу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інше речове право» вирішуючи питання про правомірність набуття прав власності суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття прав власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття прав власності невстановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до » набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності. А тому враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що позивач не має можливості у встановленому порядку оформити своє право власності на нерухоме майно. Саме через цю обставину він змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved