Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 1000 доларів США, що станом на 04.08.2020 становить 26 841,10 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 17.11.2021 між ним на відповідачем [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу квартири (договір завдатку №17/11), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого остання висловила намір продати, а позивач купити вищевказану квартиру шляхом укладення основного договору купівлі-продажу квартири у строк не пізніше до 01.02.2021. На підтвердження наміру укладення основного договору купівлі-продажу та часткового його виконання позивач передав відповідачеві грошову суму в розмірі 1000 доларів США. Проте, в подальшому основний договір купівлі-продажу квартири укладено не було. Разом з тим, враховуючи вимоги статей 635, 657 ЦК України, попередній договір купівлі-продажу квартири від 17.11.2020, укладений між сторонами, є нікчемним, оскільки підлягав нотаріальному посвідченню, а передані кошти у розмірі 1000 доларів США є не завдатком, а авансом, у зв`язку з чим відповідач повинна такі кошти повернути позивачу. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що у такому викладені. Просив суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні надала пояснення про те, що 17.11.2021 отримала від позивача завдаток у розмірі 1000 доларів США, про що зазначено у відповідному письмовому договорі, який також передбачав укладення до 01.02.2021 основного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вважає, що умови для укладення основного договору купівлі-продажу квартири виконала, однак такий не був укладений з вини позивача. В подальшому вищевказану квартиру продала іншій особі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 17.11.2020 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у письмовій формі укладено «Договір завдатку №17/11», відповідно до умов якого сторони домовились про продаж квартири за адресою: [ADDRESS] , за суму коштів у розмірі 35000 доларів США за комерційним курсом НБУ на день укладення договору купівлі-продажу. Сторони погодили, що укладення основного договору купівлі-продажу об`єкта і його реєстрація на нового власника майна проводиться державним або приватним нотаріусом до 01.02.2021 у м. Київ. Окрім цього, сторони дійшли згоди, що на підтвердження наміру щодо укладення договору купівлі-продажу та з метою часткового його виконання покупець передає а продавець в рахунок продажу та з метою часткового його виконання покупець передає продавцю в рахунок належного платежу, зазначеного в п. 1 цього договору, грошову суму, що становить 1000 доларів США, та виступає завдатком. Також встановлено, що основний договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири між сторонами укладений не був та вищевказану квартиру відповідачем 29.04.2021 продано іншій особі. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1 ст. 635 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина 1 статті 220 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Крім цього, відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, завдаток, на відміну від авансу, забезпечує зобов`язання, що виникає з основного договору та є додатковою гарантією виконання такого. Відсутність основного договору виключає можливість видачі завдатку. У зв`язку з цим, сплачена позивачем за договором від 17.11.2020 сума коштів вважається авансом, а не завдатком, і незалежно від причин, з яких основний договір між сторонами не був укладений, такий повинен бути повернутий. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму коштів у розмірі отриманого авансу, а саме 1000 доларів США, що станом на 04.08.2021 становило 26841,10 грн. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн.

Outcome: approved