Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Врубівської селищної ради Попаснянського району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно, в якому зазначив, що він проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок позивач отримав як переселенець у 1986 році на підставі Акту про переселення від 20.05.1986 року (Акт відсутній за незалежних від позивача причин). Після отримання зазначеного житла, 03.11.1992 року, за позивачем, в Попаснянському РБТІ, було зареєстровано домоволодіння, розташрване за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності. Свідоцтво про право власності позивач не отримував. Позивач, вважаючи дане житло своєю властністю, 03 квітня 2017 року звернувся до Попасннської державної нотаріальної контори з питання посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, за адресою: [ADDRESS], але дізнався про те, що право власності за ним не зареєстровано. При цьому, позивач зазначає, що згідно довідки, наданої позивачу 23.03.2017 року Попаснянським комунальним підприємством «СКП» - нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] - зареєстровано на праві власності за ним, [PERSON]. За таких обставин, позивач, в поданному позові посилаючись на те, що зазначене робить неможливим реалізацію його права на розпорядження його будинком - просить визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. До початку судового розгляду позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач - Врубівська селищна рада Попаснянського району Луганської області - були сповіщені про день і час розгляду справи, також надали заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечували щодо заявлених вимог. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Предметом даного позову є вирішеня питання про право власності на майно(житловий будинок), що регулюється Цивільним Кодексрм України (2003р.) іншими законами та підзаконними нормативними актами, іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права, а також Вищим спеціалізованим судом України (ВССУ) з розгляду цивільних і кримінальних справ створені узагальнення судової практики, які необхідно застосовувати при розгляді аналогічних справ про визнання права власності, як нормами матеріального та процесуального права, Згідно абз.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України - щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як вбачається з копії реєстраційного посвідчення від 03.11.1992 року № 853 - житловий будинок (домоволодіння) розташований за адресою: [ADDRESS]. зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності, на підставі Акту, складеного 20 травня 1986 року, який складений та затверджений Попаснянським виконкомом. Згідно положень ст..316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст..319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ст..321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст..328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, відповідно до положень Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року, «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а саме п. 5 - вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Враховуючи визначені вимоги законодавства, суд зазначає, що із позовного матеріалу встановлено, що позивач дійсно являється власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який йому передано на підставі акту про переселення, затвердженого Попаснянським райвиконкомом від 20.05.1986 року.(а.с.8), Враховуючи положення ст.328 Цивільного Кодексу України - суд вважає, що право власності позивача на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], набуте правомірно, тому що він придбав будинок на підставі акту про переселення, що являється правомірним правочином. Право власності позивача на зазначений будинок підтверджено реєстраційним посвідченням, яке видане Попаснянським РБТІ 03.11.1992р.(а.с.9), та довідкою Попаснянського коммунального підприємства «СКП» №131/17 від 23.03.2017р.(а.с.10), де власником зазначеного житлового будинку зазначений [PERSON] Згідно копії паспорту, позивач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.09.1988 року (а.с.5) Також, відповідно до Акту, складеного депутатом Врубівської селищної ради Попаснянського району Луганської області від 02.05.2017 року - позивач [PERSON] мешкає в житловому будинку за адресою.: [ADDRESS] - як переселенець, з моменту заселення - з 1986 року зі своєю сім»єю. Даний будинк належить йому на праві приватної власності на підставі Акту про переселення від 20.05.1986 року, який затверджений Попаснянським виконкомом (Акт відсутній за незалежних від позивача причин). За час проживання у зазначеному будинку ніяких претензій з боку третіх осіб з приводу володіння даним житловим будинком - не надходило. Таким чином, суд зазначає, що викладені у позові обставини знайшли підтвердження при судовому розгляді і тому, суд вважає можливим визнати право власності на вищевказане майно (житловий будинок) - за позивачем для подальшого користування й розпорядження. На підставі викладеного, ст. 316,319,132,328 ЦК України, положень Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року, «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved