Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, відповідно до якої просить: - встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона та [PERSON] є рідними сестрами та доньками [PERSON], померлої [INFO]; - визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 12, 4 кв.м. з господарсько-побутовими спорудами: літньою кухнею-сараєм «Б-1», погребом «бп1», вбиральнею «Т-1», право власності не яке зареєстроване за [PERSON], яка померла [INFO], на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Степненської сільської ради 13 січня 1989 року за правилами спадкування за законом Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 12, 4 кв.м. з господарсько-побутовими спорудами: літньою кухнею-сараєм «Б-1», погребом «бп1», вбиральнею «Т-1». Вказане майно належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Степненської сільської ради 13 січня 1989 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є сторони у справі, оскільки доводяться померлій рідними доньками. Інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері шляхом сумісного проживання з нею на час відкриття спадщини, однак звернутись в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини [PERSON] позбавлена можливості, оскільки інші спадкоємці не заявили про свою відмову від спадщини. Крім того, позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво на спадщину за відсутності документів, що підтверджують факт спорідненості між нею та померлою. Наведене зумовило позивача звернутись до суду. 20 березня 2013 року на адресу Мар'їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини та визнання права власності у спадок за законом, вимоги якої неодноразово змінювались. Станом на 17 квітня 2014 року зустрічні вимоги викладені в наступній редакції. [PERSON] просить суд: - встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла [INFO] як донька та матір; - встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] як донька та матір; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON], померлої [INFO]; - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилась внаслідок смерті [PERSON], померлої [INFO]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку А1 загальною площею 32,0 кв.м., жилою площею 12,4 кв.м. з господарськими спорудами: літня кухня - сарай Б1, погріб бп, вбиральня Т1, за правилами спадкування за законом; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку А1 загальною площею 32,0 кв.м., жилою площею 12,4 кв.м. з господарськими спорудами: літня кухня - сарай Б1, погріб бп, вбиральня Т1, за правилами спадкування за законом. 13 травня 2013 року на адресу Мар'їнського районного суду Донецької області надійшло заперечення [PERSON] на позовну заяву [PERSON], відповідно до якої вона просить відмовити в задоволенні її позовних вимог, посилаючись на те, що на день відкриття спадщини саме вона проживала зі спадкодавцем, тобто з [PERSON], та фактично прийняла спадщину після її смерті. Крім того, [PERSON] в своєму запереченні звертає увагу суду на те, що саме вона за життя [PERSON] здійснювала догляд за нею. Вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними. Представник позивача по первинному позову [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог [PERSON], в той час як у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Вважає, що в процесі розгляду справи свідки підтвердили той факт, що вступити в право володіння та користування житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] більш можливості мала саме [PERSON], оскільки [PERSON] та [PERSON] не мешкали поруч з вказаним домоволодінням. Просить визнати за [PERSON] право власності на вказане вище майно. Не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог в частині встановлення факту спорідненості,в іншій же частині просить відмовити. Представник відповідача по первинному позову [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Звертає увагу суду на те, що його довіритель не знала, що спірний будинок не є у власності сина позивачки, оскільки саме позивач [PERSON] на цьому наголошувала. Вважає, що свідки підтвердили той факт, що кожен зі спадкоємців прийняв у власність деякі речі побуду, що належали спадкодавцю та знаходились в будинку. Просить суд розділити спадкове майно на 3 (три) частини між сторонами процесу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також заперечував проти задоволення первинного позову та просив суд розділити спірне майно порівну між існуючими спадкоємцями, тобто на три частини, визнавши за кожним право власності на 1/3 частину домоволодіння. Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповіла, що [PERSON] разом зі своїми рідними сестрами придбали своїй матері [PERSON] будинок в селі. Увесь час [PERSON] разом зі своїм чоловіком допомагали [PERSON], доглядали будинок, однак разом з нею не жили. Свідок [PERSON] суду доповіла, що вона з 1977 року живе поряд з батьками [PERSON] та [PERSON] Доповіла, що [PERSON] та [PERSON] часто навідували матір та сестру та допомагали їй по господарству. Так само їх діти їздили у село допомагати бабці. [PERSON] в будинку була дуже рідко. Свідок [PERSON] суду доповіла, що вона мешкає навпроти спірного будинку. Звернула увагу суду на те, що всі родичі були дуже дружні. Всі доньки приїздили в с.Березове в гості до матері [PERSON] та допомагали їй по господарству. Після смерті [PERSON] будинок доглядали всі родичі. Чи вивозились речі з будинку покійної, їй невідомо. Свідок [PERSON] суду доповів, що в спірному будинку мешкали лише покійні матір [PERSON] та сестра [PERSON] Інші родичі в будинку не мешкали. Допомагали поратись по будинку всі родичі. Представник третьої особи Районного комунального підприємства «Мар'їнське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не явився, натомість на адресу суду спрямовано письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши сторін у справі та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Районне комунальне підприємство «Мар'їнське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно підлягають частковому задоволенню, в той час як зустрічна позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини та визнання права власності у спадок за законом підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] померла мати позивача та відповідачів [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно у вигляді домоволодіння. Спадкоємцями першої черги з законом після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. В ході судового розгляду було встановлено, що жоден з учасників процесу не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак після смерті матері прийняли у володіння деякі речі побуду, що знаходились в будинку. Жоден зі спадкоємців в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, чи відмову від неї, не звертались. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пунктів 4 та 5 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяли на момент смерті [PERSON] Згідно ст. 529 ЦК України (1963 р.) спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, подружжя та батьки померлого. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її доньки - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто сторони у справі. На підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Степненської сільської ради 13 січня 1989 року [PERSON], належить домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 12, 4 кв.м. з господарсько-побутовими спорудами: літньою кухнею-сараєм «Б-1», погребом «бп1», вбиральнею «Т-1». Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В ході судового розгляду встановлено, що після смерті [PERSON] кожен зі спадкоємців прийняв у власність майно у вигляді побутових речей. Відповідно до ст. 562 ЦК України (1963 р.) поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 550 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). З урахування вказаного, приходжу до висновку про наявність законних підстав для визнання за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] власності на спадщину, відкриту після смерті [PERSON], померлої [INFO], а саме на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], по 1/3 частині нерухомого майна кожній, що буде направлено за захист майнових інтересів кожного з них. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. За таких обставин, суд приходить до переконання, що за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід визнати в рівних частках право власності на майно у порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], а саме, по 1/3 частині домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 12, 4 кв.м. з господарсько-побутовими спорудами: літньою кухнею-сараєм «Б-1», погребом «бп1», вбиральнею «Т-1», оскільки сторони у справі після смерті спадкодавця фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. На підставі ст.ст. 529, 549, 562 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 16, 1216, 1217, 1220, 1222, 1258, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1278, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: partial