Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15 листопада 2013 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №22. Від шлюбу дітей немає. Вказує на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, про взаємовідносини один до одного. Основною причиною розлучення є те, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Взаєморозуміння між ними не досягнуто, їх характери несумісні. Вказує, що ставлення відповідача до сім'ї призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних стосунків, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та унеможливлює примирення, а тому просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому у своїх заявах: позивач зазначила, що заявлені вимоги підтримує, а відповідач - не заперечує проти їх задоволення. За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 15 листопада 2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, про що складено відповідний актовий запис за № 22 (а.с.6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Викладені в позовній заяві фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не оспорено і не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача, яка не бажає примиритися, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Як встановлено у судовому засіданні, сторони фактично не проживають як подружжя, дітей від шлюбу не мають, в сім'ї втрачена взаємоповага, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Позивач у своїй заяві не висловила думку щодо прізвища, а тому питання щодо подальшого її іменування за прізвищем судом не вирішується. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved