Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) площею 3, 60 умовних кадастрових гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області. Обгрунтовуючи позов тим, що він був членом колишнього колгоспу імені «Ковпака», і в зв`язку з цим має право на земельну частку (пай). У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] просить суд задовольнити його позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві (а.с. 2-4). Пояснюючи своє звернення до суду тим, що бажає отримати земельний пай, оскільки колись був членом колгоспу, але в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) його не має. Зазначивши суду, що строк позовної давності пропустив з поважних причин, так-як про порушення своїх прав дізнався у 2018 році. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі ордеру ПТ № 072486 від 24.04.2019 року, угоди № 348 від 24.04.2019 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 599 від 19.06.2008 року (а.с. 38.39,40), позов позивача підтримала просить задовольнити даний позов з підстав викладених у позовній заяві. При цьому, позивач та його представник в більшості висловлювали свої суб`єктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного звернення з позовом до суду, а також розповідали про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Представники відповідача Малорублівської сільської рада Котелевського району Полтавської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач Малорублівська сільська рада Котелевського району Полтавської області надала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с. 28, 37), потім зазначали в своїх листах суду, що позовні вимоги не визнають (а.с. 54, 65). Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності (а.с. 1-69), вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення позивача та його представника, приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Суд звертає увагу, і на не коректність виписаної позовної вимоги, щодо визнання права власності на земельну частку (пай). Оскільки визнати право власності на земельну частку (пай), на думку суду можливо лише за умови наявності взагалі права на земельну частку (пай), а потім уже у відповідності з вимогами ст. 16 ЦК України вибрати належний спосіб захисту цивільних прав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до даних світлокопії трудової книжки (а.с. 7), виданої на ім`я [PERSON] , встановлено, що він 19.11.1992 року був прийнята в члени колгоспу імені «Ковпака» Котелевського району Полтавської області, а 24.01.1997 року виключений з членів колгоспу імені «Ковпака» та звільнений за безпідставні прогули і порушення трудової дисципліни, що також підтверджується архівним витягом № Д/04-03.1/168 від 03.08.2018 року (а.с.9). За даними архівної довідки від 03.08.2018 року № Д/04-03.2/35 КСА імені «Ковпака» перереєстровано на сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені «Ковпака» ( а.с.10). Відповідно довідки директора приватного сільськогосподарського підприємства «Ковпаківець» № 97 від 19.07.2018 року, ПСП «Ковпаківець» не є правонаступником КСП імені «Ковпака» ( а.с.19). Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 5 Указу передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За змістом ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.09.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до даних Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.01.2019 року № 29/109-19, від 29.05.2018 року № 372/109-18, Виконавчого комітету Малорублівської сільської ради від 19.07.2018 року № 391 , (а.с. 15,16, 17, 55-57) списки членів КСП імені «Ковпака», які мають право на земельну частку (пай), що є додатком до державного акту на право колективної власності, рішення загальних зборів про розпаювання землі, список осіб, яким розпаювалася земля, а також одержання КСП імені «Ковпака» державного акта на право колективної власності на землю відсутні. Виходячи із змісту вимог ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд створив усі умови позивачу для змагальності процесу, і розпорядження своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а також щодо виконання вимог по виконанню обов`язку доказування і подання доказів. Жодних доказів на обґрунтування своєї позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай), позивачем надано не було, а саме наявності його в списках членів КСП імені «Ковпака», які мають право на земельну частку (пай), одержання КСП імені «Ковпака» державного акта на право колективної власності на землю, як і не заявлено про неможливість їх подання з незалежних від нього причин. До припущень позивача, що десь списки є, і він в них зазначений, суд відноситься критично, оскільки ніяких об`єктивних доказів позивач з цього приводу суду не надав. З огляду на наведене вище суд вважає, що позивач [PERSON] , не довів своїх позовних вимог, належних та допустимих доказів, суду не надав, що є його основним обов`язком відповідно до засад змагальності процесу та диспозитивності за ст.ст.12,13 ЦПК України. Стосовно противорічивих заяв відповідача Малорублівської сільської ради про визнання позову, то не визнання, на думку суду такі дії відповідача по визнанню позову не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим (ст. 263 ЦПК України). Суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав (ст. 206 ЦПК України). В даному випадку за конкретних обставин справи такі законні підстави відсутні, а визнання відповідачем позову суперечить закону, тому суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову. Стосовно застосування строку позовної давності (ст. 75 ЦК України в ред. 1963 року), то суд виходячи із вимог цивільно-процесуальних норм, правових норм цивільного права, рішень Верховного Суду України, вважає, що захисту підлягають порушені права, а оскільки докази про порушення прав позивача [PERSON] на момент розгляду справи відсутні, то і підстав застосовувати строк позовної давності не має. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] до Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) повністю за недоведеністю, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed