Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] померла його мати [PERSON] , які проживали в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Після їхньої смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказує на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] померли, єдиним спадкоємцем залишився він [PERSON] . Посилається на те, що його батьку [PERSON] 20.10.1961 року видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , тобто дане майно є спадковим. Зазначає, що на даний час він хоче оформити право на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку в [ADDRESS] , однак, нотаріус відмовляє йому видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у нього відсутні документи, які необхідні для встановлення місця відкриття спадщини. При цьому вказує на те, що факт прийняття ним спадщини після смерті батьків встановлено рішенням Глибоцького районного суду від 11.01.2018 року. Також посилається на те, що даним рішенням встановлено, що станом на 26.06.2017 року вказаного майна не було і не існує на даний час. Вказує на те, що рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради № 6/41 від 05 липня 1995 року [PERSON] виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво в розмірі 0,07 га по [ADDRESS] . Крім того, зазначає, що рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради № 6/26 від 03 липня 1996 року йому [PERSON] виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво в розмірі 0,07 га по [ADDRESS] . Також вказує, що рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради № 1/4 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] , [ADDRESS] розміром 0,07 га. відмінивши рішення 5/40 від 05.07.1995 року та рішення 6/26 від 03.07.1996 року видане на ім`я [PERSON] , згідно поданих заяв. Посилається на те, що на даний час вказана земельна ділянка відповідно до рішення V сесії Глибоцької селищної ради V скликання №61-5/06 від 24 жовтня 2006 року перебуває у власності [PERSON] . Вважає, що рішення селищної ради про передачу земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки спірна земельна ділянка не могла бути передана [PERSON] , так як він [PERSON] , ніяких зав про відмову від земельної ділянки не подавав, а також на тій підставі, що на момент винесення вказаного рішення на земельній ділянці знаходився успадкований ним житловий будинок. Також вказує на те, що відповідачка [PERSON] не є спадкоємицею будь - якої черги, тому не може претендувати на спірну земельну ділянку після смерті його батьків. Зважаючи на викладене, просив суд, ухвалити рішення яким визнати за ним, [PERSON] право на користування земельною ділянку площею 0,07 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих споруд розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] . Визнати протиправним та скасувати рішення № 1/4 Глибоцької селищної ради від 03 лютого 1999 року яким виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] , [ADDRESS] розміром 0,07 га. відмінивши рішення 5/40 від 05.07.1995 року та рішення 6/26 від 03.07.1996 року видане на ім`я [PERSON] . Визнати протиправним та скасувати рішення V сесії Глибоцької селищної ради V скликання № 61-5/06 від 24 жовтня 2006 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих споруд розміром 0,07 га за адресою [ADDRESS] . Скасувати державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих споруд розміром 0,07 га. за адресою [ADDRESS] . 04 жовтня 2019 року [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, в якій просить накласти заборону вчиняти будь які будівельні роботи на земельній ділянці розміром 0,07 га. за адресою [ADDRESS] . Чортківська6 Глибоцького району [ADDRESS] . 04 жовтня 2019 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області заборонено [PERSON] , [INFO] , що проживає по [ADDRESS] проводити будь - які будівельні роботи на земельній ділянці розміром 0,07 га за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позовній заяві, просили суд уточненні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні посилалася на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , вказувала, що земельна ділянка не була власністю батьків позивача, а тому і не входить до спадщини після їх смерті, також на момент виділення їй земельної ділянки на ній не було жодних будівель, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засіданні не з`явився, проте направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути її відповідно до норм чинного законодавства, без їх участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом в становлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , а [INFO] померла його матір [PERSON] , які проживали в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № [NUMBER] від 20 жовтня 1961 року будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] . Однак, внаслідок руйнування, не підтримання будинку в належному стані він повністю зруйнований та перестав існувати, а його залишки розібрано. Вказані обставини встановлені постановою апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2018 року, а тому в силу вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області встановлено факт прийняття [PERSON] , [INFO] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області шляхом фактичного вступу в володіння та управління спадковим майном за адресою [ADDRESS] , та даний факт не спростований постановою апеляційного суду Чернівецької області від 27.04.2018 року. Встановлено, що спадкового мана, зокрема, житлового будинку по [ADDRESS] немає. Не було і вказаного майна у 1999 році, зокрема, постановою апеляційного суду Чернівецької області від 27.04.2018 року, встановлено, що існування залишків фундаменту житлового будинку на спірній земельній ділянці спростовується актом виносу в натурі земельної ділянки під індивідуальне будівництво від 14.06.1999 року, змістом будівельного паспорта, виданого на ім`я [PERSON] та поясненнями самого [PERSON] . З огляду на встановлені обставини, суд відхиляє посилання позивача на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11.01.2018 року встановлено, що станом на 13.03.2017 року на вказаній ділянці був фундамент, оскільки в своїй постанові апеляційній суд Чернівецької області від 27.04.2018 року вказав, що суд першої інстанції дійшов до вказаного висновку, внаслідок неналежної оцінки наявних у справі доказів. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просить суд визнати за ним право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , тобто тією земельною ділянкою, на якій колись знаходився вказаний будинок, в порядку спадкування. Однак, суд вважає, що такі вимоги є безпідставними. Відповідно до ст. 1 ЗУ УРСР 1922 року, що був чинний на час відкриття спадщини, усі землі в межах УРСР були власністю держави. А тому, земельна ділянка по [ADDRESS] за своїм правовим статусом на час смерті батьків позивача не була їхньою власністю, а відповідно не відносилася до предмета спадкування. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. ст. 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 22.02.1991 року № 2/10 площею 700 кв.м. в [ADDRESS] під будівництво нового житлового будинку виділено [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 05 липня 1995 року № 6/41 [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,07 га по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 05 липня 1995 року № 6/26 від 03.07.1996 року позивачу [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,07 га по [ADDRESS] . У подальшому за згодою позивача рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 03 лютого 1999 року №1/4 указану земельну ділянку було виділено під будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON] , а попередні рішення 5/40 від 05 липня 1995 року та рішення 6/26 від 03 липня 1996 року скасовані. Це стверджується архівним витягом від 23 березня 2017 року №4 Відповідно до ст. 41 ЗК України в редакції 1992 року у разі зруйнування будівлі внаслідок пожежі або стихійного лиха право на земельну ділянку зберігається за власником або землекористувачем, у тому числі орендарем, якщо протягом трьох років він розпочне відбудову зруйнованої або спорудження нової будівлі, за винятком випадків, коли проектом планіровки і забудови населеного пункту передбачено інше використання земельної ділянки. У цьому разі землекористувачеві у встановленому порядку надається інша земельна ділянка для спорудження будівлі. Будь - яких доказів того, що позивач після зруйнування спадкового житлового будинку розпочинав відбудову зруйнованої будівлі не надано. А оскільки спірна земельна ділянка було власністю селищної ради, то остання відповідно мала право розпоряджатися нею. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення № 1/4 Глибоцької селищної ради від 03 лютого 1999 року яким виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] , [ADDRESS] розміром 0,07 га. відмінивши рішення 5/40 від 05.07.1995 року та рішення 6/26 від 03.07.1996 року видане на ім`я [PERSON] задоволенню не підлягає. Не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання протиправним і скасування рішення V сесії Глибоцької селищної ради V скликання від 24 жовтня 2006 року № 61-5/06 про передачу безоплатно у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд по [ADDRESS] . Так, частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Встановлено, що відповідачка [PERSON] на підставі рішення V сесії Глибоцької селищної ради V скликання від 24 жовтня 2006 року № 61-5/06 є власником земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд по [ADDRESS] . Право власності на вказаний об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14..09.2018 року за номером 27942441, кадастровий номер земельної ділянки 7321055100:01:02:1539. Оскільки, головним розпорядником землі у межах населених пунктів є місцева рада, тому доводи щодо порушення права на землю позивача через передачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки є безпідставним, оскільки, як встановлено під час розгляду даної справи, що позивач не мав ні прав користування, ні права власності даною земельною ділянкою. А тому, суд приходить до висновку, що права позивач оспорюваним ним рішенням не порушуються. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи із безпідставності позовних вимог, не підлягають також і вимоги позивача про скасування державної реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд розміром 0,07 га. за адресою [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77, ч.2 ст.78 ЦПК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову застосовні ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 141ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed