Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач- [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , 3 особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що незначний час проживали з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але після народження дитини у лютому 2015 року, припинили сімейні відносини і почали проживати окремо. З дня народження сина і до теперішнього часу відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, свідомо уникає виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.02.2017 відмовлено [PERSON] у позбавленні батьківських прав відповідача, але поведінка [PERSON] не змінилася, як і його ставлення до дитини, яку він не бачив, рішення суду про стягнення аліментів не виконує, у зв`язку з чим існує заборгованість у розмірі 30047,50 грн., місце його проживання або перебування невідома. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день , час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно з вимогами ст. 128 ЦК України за останнім відомим місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Представник 3 особи- Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю та ухвалити рішення, з урахуванням висновку органу опіки та піклування (а.с. 54). Суд, вислухавши пояснення позивача, її представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.07.2015 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ( а.с. 6). Довідкою дільниці № 43 КП «Жилкомсервіс» № 100 від 16.02.2018 підтверджено, що [PERSON] разом з сином [PERSON] , 2015 року народження, проживають та зареєстровані в кв. [ADDRESS] .Вказана квартира на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 25,64,68). За інформацією дошкільного навчального закладу ( ясла-садок) № 156 комбінованого типу Харківської міської ради № 01-60/45 від 11.10.2018,який з 2017 року відвідує дитина [PERSON] , його мати бере участь у всіх заходах дошкільного закладу, пов`язаних з участю батьків, приводить дитину до садка та забирає. Зі слів вихователя групи , за час перебування дитини у дошкільному закладі з вихователем та адміністрацією спілкується виключно мати хлопчика.Батько дитини жодного разу у дошкільному закладі не з`являвся ( а.с. 20). Малолітня дитина [PERSON] перебуває під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» після виписки із пологового будинку по теперішній час. Рекомендації щодо лікування та догляду під час хвороби хлопчика здійснює його мати.Під час проведення профілактичних чи періодичних медичних оглядів у дитячій поліклініці, дитину супроводжує [PERSON] . Зави щодо надання інформації про стан здоров`я [PERSON] від батька [PERSON] не надходили. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога дитячого, діагноз: Диспластична кардіопатія. Дитина часто хворіє на гострі респіраторні захворювання ( а.с. 21-23,63, 75). Як стверджує позивач, у зв`язку із затримкою темпів речового розвитку, дитина не може отримати консультацію психіатра через відсутність згоди батька. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.04.2017 зі [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження , аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2017 до досягнення дитиною повноліття .Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненим 21.08.2018 Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварькому районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заборгованість боржника [PERSON] по аліментам становить 30047,50 грн.( а.с. 17-19,65, 69-71). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , складеного 26.03.2019 комісією Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, позивач з малолітнім сином проживають у двокімнатній квартирі при задовільних санітарно-гігієнічних умовах, у дитини є окрема кімната, диван, крісло, іграшки, телевізор, одяг та харчування, тобто створені умови для її навчання та проживання ( а.с. 57). Відповідно до «Порядку проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, але батько не був запрошений за відсутністю інформації про його місце перебування. За висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 286 від 10.04.2019, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження ( а.с. 55-56). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.02.2018 відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Відповідач не виявив ніякого бажання відновити спілкування з сином, змінити свою поведінку, налагодити родинні стосунки . З наданих суду доказів встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, самоусунувся від виховання та утримання сина, не спілкувалась з ним та взагалі не бачиться , не проявляє ніякого інтересу до його життя.Доказів щодо наявності перешкод у спілкуванні з сином не надано.Із заявою до служби у справах дітей з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина відповідач не звертався. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. З огляду на обставини справи, діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини , враховуючи думку органу опіки та піклування, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства про наявність вимог закону, за яких особа може бути позбавлена батьківських прав, а також практиці Європейського суду з прав людини, тому позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved