Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2007 року, від якого мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, він працює офіційно на посаді комірника у ТзОВ «Пакко Холдинг». Оскільки обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків у рівній мірі, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 16). Відповідач до початку судового засідання також подав до суду заяву з прохання проводити судове засідання у його відсутні, позовні вимоги визнає (а.с. 15). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.06.2007 року, який був зареєстрований Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 633 (а.с. 6). За час шлюбу в сторін народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Дана обставина підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 7-8). Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю - позивачкою [PERSON] Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших неповнолітніх дітей, утриманців він не має. Дані обставини сторонами не оспорювались, доказів іншого суду не надано. Як вбачається з довідки про доходи [PERSON], останній працює на посаді комірника у ТзОВ «Пакко Холдинг» та отримує заробітну плату в розмірі 8700 грн. щомісячно (а.с. 9). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] здорові, самостійних доходів не мають. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей. Крім того, як слідує з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Під час розгляду справи суд прийшов до переконання, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 12.12.2018 року (а.с. 1) та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved