Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] , укладений 24.02.2017 року та зареєстрований Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №12 та встановити місце проживання дитини. В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що 24 лютого 2017 року зареєстрував з відповідачкою шлюб. Від даного шлюбу в них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] .Сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки у них різні характери, різні погляди на життя. В зв`язку з цим він втратив до відповідачки почуття поваги та любові, їхня сім`я розпалася та існує формально. За таких обставин, вважає подальше подружнє життя з [PERSON] неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо. Також просить після розірвання шлюбу залишити спільну дитину проживати з ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 24 лютого 2017 року, який зареєстровано Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 12. Згідно з ч.ч. 2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо один від одного. Також, судом встановлено, що від шлюбу в сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження копія якого наявна в матеріалах справи. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будепроживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем та підтверджується актом обстеження фактичного проживання від 09 серпня 2021 року, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід залишити проживати з позивачем. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати, після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved