Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працював у сільському господарстві та отримав право у власність земельну ділянку площею 3, 02 га на території Рябухівської сільської ради та на його імя було видано державний акт направо власності на земельну ділянку серії ЯГ № 388110. 13 лютого 2006 року [PERSON] склав заповіт, яким право на земельну частку (пай) розміром 3,7 в умовних кадастрових гектарах заповів [PERSON] 14 березня 2017 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріальної контори, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, поскільки майно, зазначене в заповіті, відсутнє, оскільки в наявності є земельна ділянка площею 3,02 га на території Рябухівської сільської ради згідно державного акту серії ЯГ № 388110. Спадкодавець [PERSON] після складання заповіту на належну йому земельну частку (пай) у 2006 році виготовив технічну документацію на дану земельну частику пай, та отримав державний акт на дану земельну ділянку. Тобто дана земельна ділянка ввійшла до спадкової маси замість земельної частки (паю). Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,02 га на території Рябухівської сільської ради згідно державного акту серії ЯГ № 388110 від 12.03.2007 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 14 березня 2017 року. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача в підготовче судове засідання не зявився, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Крім того, розглянувши визнання відповідачем Рябухівською сільською радою - позову [PERSON], суд приходить до наступного висновку. Положенням ч.4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішенні у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Поскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, поскільки позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 24.05.2017 року [PERSON] помер 14 березня 2017 року (а.с13-13 зв). Згідно копії заповіту від 13 лютого 2006 року [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Фрунзе 3,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі заповів [PERSON] (а.с.18). Згідно повідомлення відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 23.11.2017 року [PERSON] видавався сертифікат направо на земельну частку (пай) серії ЧН № 0250108 від 22.07.1996 року розміром 3,7 в умовно кадастрових гектарах. Згідно технічної документації по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки громадянами власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Фрунзе на території Рябухівської сільської ради та доданих до неї списків [PERSON] присвоєна № 180 та взамін сертифіката було виготовлено Державний акт направо власності на земельну ділянку серії ЯГ № 388110 площею 3, 02 га та виданий на руки 12 березня 2007 року (а.с.19). Факт наявності у спадкодавця спадкового майна підтверджується копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 388110 від 12.03.2007 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3, 02 га у межах згідно з планом на території Рябухівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14). Згідно копії витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району від 20.11.2017 року вартість земельної ділянки площею 3,02 га на території Рябухівської сільської ради, що належала [PERSON] станом на 01.04.2017 року становила 98 552, 39 грн. (а.с.16). після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстри від 26.06.2017 року (а.с.17). Листом державного нотаріуса Талалаївської районної ДНК від 11.10.2017 року [PERSON] повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], так як згідно заповіту він має право на земельну частку (пай), а в наявності є земельна ділянка (а.с.10). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, а при складанні заповіту вказаного права у спадкодавця ще не було, так як оформлено пізніше. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцем за заповітом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, та те, що спадкодавцю на момент смерті вже належало право власності на земельну ділянку, оформлене ним взамін права на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved