Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві просить його задовольнити. Крім цього, додала, що вони з відповідачем спільно не проживають уже більше одного року, з ним миритись не бажає та просить розірвати шлюб. Також просить стягувати з відповідача аліменти на утримання кожної дитини в твердій грошовій сумі у мінімально встановленому законодавством розмірі, щомісяця. Вважає, що на підставі наявних у справі доказів суд може ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання без поважних причин не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. Відповідачем відзиву на позов не подано. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 23 квітня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) у Литвинівській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області, було зареєстровано шлюб, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 квітня 2004 року. \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей, а саме: -дочка [PERSON] , [INFO] ; -дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою, що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18 липня 2005 року, серії [NUMBER] від 04 жовтня 2010 року та довідкою про склад сім`ї за вих.№795 від 18 жовтня 2019 року виданою Литвинівською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області. За час спільного проживання, подружнє життя між сторонами не склалось, їх шлюб носить формальний характер, подружні відносини між ними припинено, сторони спільно не проживають вже один рік, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам позивача, а тому вона просить розірвати шлюб між ними. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі Валліанатос та інші проти Греції від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є живим документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі Фернандес Мартінес проти Іспанії (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а й під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції Про дискримінацію жінок в ч.1 підпункту с, однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. \~ \~ \~ \~Суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них,\~інтересам їхніх\~дітей,\~що мають\~істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття приватного та сімейного життя ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа Пек проти Сполученого Королівства від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно зі\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За наведених\~вище обставин,\~суд,\~з`ясувавши фактичні\~взаємини подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~беручи до\~уваги наявність\~неповнолітніх дітей, а\~також й\~те,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам позивача,\~що має\~істотне значення,\~враховуючи інші обставини життя подружжя, дійшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. У відповідності із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 7\~Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. \~ \~ \~ \~В силу ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.184\~СК України суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що діти сторін проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджено нею в судовому засіданні та не заперечено відповідачем. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР\~від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідачем не заперечується факт батьківства, а також й те, що діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. За змістом ст.141 СК України\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідачем не подано суду жодних доказів стосовно його офіційного працевлаштування на постійній основі, чи про його непрацездатність за станом здоров`я. Відповідач є молодим, здоровим, а тому зобов`язаний утримувати своїх дітей. Враховуючи, обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище відповідача, відсутність у нього постійної роботи, відсутність на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, дочки, сина, інші обставини,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема:\~рівність сторін\~в утриманні\~дітей,\~їх вік\~та стан\~здоров`я,\~розмір встановленого\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~а також\~й те,\~що діти\~проживають спільно\~з матір`ю,\~яка ними\~опікується постійно,\~і об`єктивно\~несе більші\~витрати на\~їх утримання\~та враховуючи\~наведені вище\~обставини у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що розмір\~аліментів,\~який необхідно\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~на утримання\~їх неповнолітніх\~дітей належить\~визначити в\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі по\~1109\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~22\~жовтня 2019\~року,\~тобто з\~часу пред`явлення\~позовної заяви\~до суду,\~відповідно до\~ст.191\~СК України,\~до досягнення\~ними повноліття,\~у відповідності\~до ст.180\~СК України,\~оскільки вважає,\~що вищезазначений\~розмір аліментів\~на кожну\~дитину,\~буде необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. При постановленні\~рішення про\~стягнення аліментів\~суд також\~враховує,\~що позивач\~та відповідач\~в даному\~випадку не\~позбавлені права\~в разі\~зміни матеріального\~чи сімейного\~стану звернутися\~до суду\~з позовом\~про зміну\~розміру аліментів\~в порядку\~ст.\~192\~СК України.\~ Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн., а також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. сплачений останньою при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved