Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась 23.10.2019\~року до\~суду з\~позовною заявою\~до Подільського\~міжрайонного відділу\~державної виконавчої\~служби Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Одеській області,\~та просила\~зняти арешт\~з земельної\~ділянки площею\~0,081\~га,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] , яка належить [PERSON] Свою вимогу мотивувала тим, що 20 жовтня 2008 року [PERSON] був виданий держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №301007, площею 0,081 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2010 року за нею було визнано право власності на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На даний час вона бажає визнати за собою право власності на земельну ділянку, проте це не можливо у зв`язку з тим, що на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешти. В судове\~засідання позивач\~не з`явилась.\~Її представник\~адвокат Кресюн\~В.\~А.\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~надав заяву,\~згідно якої\~на позові\~наполягав та\~просив розглянути\~справу у\~його відсутність. Представник Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,081 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5111200000:02:015:0007, на підставі рішення Котовської міської ради Одеської області від 10.10.2007 року за №188-V. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2010 року, справа №2-2393/2010, було, зокрема, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 164627915 від 23 квітня 2019 року вбачається, що були накладені арешти на все нерухоме майно, у тому числі і на земельну ділянку, що належить [PERSON] , а саме: постановою Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника №53742650 від 16.06.2017 року; постановою відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №41126076 від 13.04.2015 року; постановою відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №33087611 від 17.09.2012 року. 12.05.2019 року представник [PERSON] адвокат Кресюн В. А. звернувся з заявою до Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з земельної ділянки. Згідно відповіді Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області №11802/30-35 від 16.05.2019 року, підстав для зняття арешту з земельної ділянки не має. Рекомендовано звернутися до суду. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.13,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, 2 ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 4 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом наведених положень закону вбачається, що тільки власнику надано право для звернення до суду за вирішенням питання про зняття арешту з майна, а також вжиття заходів щодо захисту права власності. Разом із тим, позивач не є власником спірної земельної ділянки. Доказів на підтвердження того, що станом на час звернення до суду із позовом, а також станом на час розгляду справи, позивач є власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), суду не надано. Суд зазначає, що сама по собі перешкода у користуванні майном, на яку посилається позивач, не дає підстав для захисту права власності, а також зняття арешту, оскільки позивач не являється таким власником. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів відсутності обставин, що стали підставами для накладання арешту на все нерухоме майно [PERSON] . Таким чином, безпідставне зняття арешту з належної боржнику земельної ділянки, може призвести до порушення прав та інтересів стягувача у виконавчому провадженні. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог про те, що наявність арешту майна порушує її права власності на це майно, не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed