Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] на дане спадкове майно за заповітом є він, його брат [PERSON] та племінник померлої [PERSON] . Згідно з заповітом від 10 липня 2001 року, зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами його мати заповіла йому, проте у встановлений законом строк він з поважних причин, які обумовлені тим, що він є людиною пенсійного віку, періодично хворіє, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, друга група інвалідності, спадщину не прийняв. Крім того, він не був обізнаний про необхідність подання нотаріусу у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Після незначного покращення здоров`я він звернувся із заявою про оформлення спадщини за місцем видачі свідоцтва про смерть своєї матері, однак нотаріусом йому було роз`яснено про необхідність звернутися до суду з позовом для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви, із змісту яких вбачається, що вони позовні вимоги визнають і просять справу розглянути у їх відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Бузаківської сільської ради Камінь-Каширського райоун Волинської області 6 серпня 2018 року (а.с. 5). Згідно з довідкою Бузаківської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області за № 657 від 25 травня 2020 року, за [PERSON] у відповідності із записом у погосподарських книгах № 4 за 2016-2020 роки за № 0311 рахується житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , і спадкоємцями є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). За життя [PERSON] 10 липня 2001 року склала заповіт, посвідчений секретарем Бузаківської сільської ради, у відповідності до якого належний їй жилий будинок з надвірними будівлями заповіла позивачу [PERSON] . Зазначений заповіт не змінено і не відмінено (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 1 лютого 1988 року, житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (згідно з довідкою № 660 від 25 травня 2020 року [ADDRESS] ) належить [PERSON] (а.с. 7-8, 12). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу у шестимісячний строк з часу її відкриття заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Позивач [PERSON] у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 60301514 від 25 травня 2020 року. Як на поважність причини пропуску строку для звернення з відповідною заявою до нотаріуса позивач посилається, зокрема на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС і періодично хворіє, та, окрім того, як людина пенсійного віку, не обізнаний з вимогами законодавства щодо порядку прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 14). За таких обставин, при розгляді даної справи вирішальне значення має забезпечення реалізації волі спадкодавця щодо розпорядження належним йому майном, а тому справедливим буде надання позивачу як спадкоємцю за заповітом можливості прийняти спадщину. З огляду на вищезазначене і беручи до уваги те, що відповідачі позов визнали і таке визнання ними позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про можливість визнання причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною, у зв`язку з чим йому належить визначити додатковий строк один місяць з моменту набрання рішенням законної сили для подання ним заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Згідно з підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що з останніх належить стягнути на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 420 гривень 40 копійок, тобто по 210 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved