Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочку по сплаті аліментів за період з 01 червня 2020 року по 01 грудня 2020 року в сумі 6400,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня 2018 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Але відповідач аліменти не сплачує, підтвердженням чого є розрахунок державного виконавця, згідно з яким заборгованість по аліментам за період з 01 червня 2020 року по 01 грудня 2020 року складає 6000,00 грн. На вказану суму заборгованості передбачено право нарахування неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Скориставшись таким правом, позивач здійснила розрахунок неустойки (пені) за період прострочення з 01 червня 2020 року по 01 грудня 2020 року в сумі 6400 грн. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач направила заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Зі згоди позивача та за наявності підстав, передбачених ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд постановляє заочне рішення. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 02 квітня 2018 року, ухваленим в справі № 630/93/18 за позовом [PERSON] , було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, з урахуванням індексації, починаючи з 15 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 03 травня 2018 року та на його виконання 07 травня 2018 року був виданий виконавчий лист. Пред`явивши виконавчого листа до виконання, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання дитини, що підтверджується довідкою Міськрайонного відділу ДВС по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12 листопада 2019 року № 30598. За розрахунку, складеного старшим державним виконавцем цього ж відділу ДВС, вбачається, що за виконавчим листом № 630/93/18, виданим 07 травня 2018 року Люботинським міським судом Харківської області, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 01 червня 2020 року по 01 грудня 2020 року складає 6 0000 грн. Жодного щомісячного платежу по аліментам [PERSON] не сплачено. Статтею 180СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.196СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49ЦК України та ст.196СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбаченаст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), від 19 вересня 2019 року у справі №235/4359/16-ц (провадження №61-31462св18). Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів, виконаними старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Суд визначає нарахування неустойки (пені) за період з 01 червня 2020 року по 01 грудня 2020 року, як про це вказала [PERSON] у позовній вимозі, наступним чином: За червень 2020 року - з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2020 року: 1000,00 грн. * 1% * 183 дні = 1830 грн.; За липень 2020 року - з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року: 1000,00 грн. * 1% * 153 дні = 1530,00 грн.; За серпень 2020 року - з 01 серпня 2020 року по 30 листопада 2020 року: 1000,00 грн. * 1% * 122 дні = 1220 00 грн.; За вересень 2020 року - з 01 вересня 2020 року по 30 листопада 2020 року: 1000,00 грн. * 1% * 91дні = 910 ,00 грн.; За жовтень 2020 року - з 01 жовтня 2020 року по 30 листопада 2020 року: 1000,00 грн. * 1% *61 день = 610 ,00 грн.; За листопада 2020 року - з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року: 1000,00 грн. * 1% * 30 днів = 300,00 грн.; Усього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період за період з 01 червня 2020 року по 01 грудня 2020 року загальний розмір неустойки, на який має право стягнення позивач [PERSON] , складає 6400 грн. Свого розрахунку відповідач у справі ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надав, розрахунок позивача не спростував. З урахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки лише в сумі 3960,00 грн., тобто в межах заявлених нею вимог. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 908 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: approved