Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яку набула на підставі договору дарування квартири. Відповідач, який є її онуком, зареєстрований в спірній квартирі, але в ній не проживає з 2006 року. Добровільно з реєстраційного обліку відповідач не знімається, чим порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Представник позивача адвокат Вронко В.В. в судове засідання не з'явився, надав до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого 16.04.1994 року державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І. Згідно з довідкою Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 13.11.2017 року №13959 за адресою: [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який є онуком [PERSON]. Згідно з актом від 14.11.2017 року [PERSON] з 2006 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не мешкає в спірній квартирі без поважних причин більше одного року, то, відповідно, він втратив право користуватись цією квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у спірній квартирі, яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача, наведені в обґрунтування заявлених позовних вимог, були підтверджені належними та достатніми доказами. Суд вважає, що у даному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності позивачки. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved