Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 листопада 2011 року ним відповідачу [PERSON] в якості позики було передано 10 000 (десять тисяч) гривень. У відповідності до досягнутої домовленості відповідач зобов'язався повернути позивачу зазначені грошові кошти до 28 січня 2012 року. У вказаний розписці строк відповідач борг не повернув. 01 лютого 2012 року [PERSON] вдруге отримав в позику по розписці 10 000 (десять тимсяч) гривень, які зобов'язався повернути до 01.04.2012 року. У вказаній тремін позику не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт передачі грошових коштів у сумі по 10 000 (десять тисяч) гривень відповідачу та його обов'язок повернути їх відповідно до 28 січня 2012 року та 01 квітня 2012 року підтверджується розписками відповідача. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення у розписках визначений 28 січня 2012 року та 01 квітня 2012 року. В порушення договірних зобов'язань, що виникли між сторонами, відповідач суму позики [PERSON] не повернув. Тому позивач просить стягнути з боржника суму основного боргу - 20 000,00 грн., суму 3% річних - 1 100,00 грн., що разом складає 21100,00 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві, а також стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, жодних заперечень, доказів, суду не подав, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, по наявних доказах, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ст. 509 ЦК України відповідач взяв на себе зобов'язання на користь позивача вчинити певну дію, тобто повернути суму боргу і згідно ст. 530 ЦК України відповідач мав виконати зобов'язання у встановлений строк з дня позики, що в даному випадку виконано не було. Судом встановлено, що 28 листопада 2011 року ним відповідачу [PERSON] в якості позики було передано 10 000 (десять тисяч) гривень. У відповідності до досягнутої домовленості відповідач зобов'язався повернути позивачу зазначені грошові кошти до 28 січня 2012 року. У вказаний розписці строк відповідач борг не повернув. 01 лютого 2012 року [PERSON] вдруге отримав в позику по розписці 10 000 (десять тимсяч) гривень, які зобов'язався повернути до 01.04.2012 року. У вказаній тремін похзику не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт передачі грошових коштів у сумі по 10 000 (десять тисяч) гривень відповідачу та його обов'язок повернути їх відповідно до 28 січня 2012 року та 01 квітня 2012 року підтверджується розписками відповідача (а.с.3, 20-21). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між позивачем та відповідачем 28 листопада 2011 року та 01 лютого 2012 року укладені договори позики. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення у розписках визначений 28 листопада 2011 року та 01 лютого 2012 року. В порушення договірних зобов'язань, що виникли між сторонами, відповідач ні 28 листопада 2011 року, ні 01 лютого 2012 року суму позики [PERSON] не повернув. Неодноразові нагадування [PERSON] про необхідність повернення грошей результату не дали. Станом на час розгляду справи судом позика в повній сумі не повернута. Згідно ч.1 п.3 ст. 3 Цивільного кодексу України за суб'єктом цивільного права зберігається можливість укладати договір і визначати його зміст, на свій розсуд, відповідно до домовленості, що і було зроблено в даному випадку між позивачем та відповідачем. Крім того, оскільки оригінал договору позики знаходиться у позивача, то дане зобов'язання вважається не виконаним боржником як зазначено ст. 545 ЦК України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором та згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частина 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку сума трьох процентів річних становить 575,00 грн. за період з 01.02.2012 року по 01.01.2014 року (10 000 грн. х 3 % + 3 %/12 місяців х 11 місяців), та 525,00 грн. за період з 01.04.2012 року по 01.01.2014 року (10 000 грн. х 3 % + 3 %/12 місяців х 9 місяців). Оскільки, відповідач свого зобов'язання не виконав повністю, то станом на 09 січня 2014 року, з відповідача слід стягнути у примусовому порядку суму основного боргу - 20000 грн. та 3% річних - 1 100,00 грн., що разом складає 21 000,00 грн. В судовому засіданні встановлено, що в зв'язку із підготовкою позовної заяви до суду, інших процесуальних документів та представництвом інтересів позивача у суді адвокатом [PERSON], позивачем понесені витрати на оплату правової допомоги адвокату. Згідно із Договором про надання правової допомоги від 03.01.2014 року (а.с. 13-14), довідки-розрахунку від 19.02.2014 року (а.с. 22), акту прийому-здачі виконаних робіт від 19.02.2014 року (а.с. 23) загальна івартість наданої позивачу правової домопоги склала 600,00 грн. Відповідно до п.2ч.3 cm. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом, судової справи, належать витрати на правову допомогу. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати пов'язані з оплатою правової допомоги в розмірі 600,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати позивача на оголошення в розмірі 96,00 грн.

Outcome: approved