Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який до відкриття провадження у справі було уточнено, до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час його сімейний стан змінився, так як він 01 жовтня 2016 року зареєстрував шлюб і окрім того, у нього також змінився матеріальний стан, оскільки від даного шлюбу у нього 03 січня 2017 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Разом з тим, на підставі судового наказу від 03.11.2017 року, виданого Попаснянським районним судом Луганської області, з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання матері дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів, починаючи з 20.09.2017 року. Таким чином, загальна сума аліментів, що стягуються з нього за рішеннями суду на користь відповідачів, складає 2/3 або 66% всіх його доходів щомісяця. Вважає, що розмір аліментів на утримання дітей, що стягуються з нього на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON], у відповідності до вимог ст. 192 СК України, має бути зменшеним до 1/6 частини щомісяця на утримання кожної дитини, що буде відповідати принципу рівності громадян у правах і свободах. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частки до 1/6 частки усіх видів його доходів щомісяця та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частки до 1/6 частки усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання про дату, час і місце якого був повідомлений своєчасно та належним чином, не з»явився. Як зазначив представник позивача [PERSON], позивач не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. Представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надав пояснення аналогічні тим, що викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила у повному обсязі, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених у наданому суду письмовому відзиві на позовну заяву, долученому до справи(а.с.105-106). Відповідно до відзиву, відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання їх малолітнього сина [PERSON], який проживає разом із нею, та знаходиться на її повному утриманні. В той час, як другий малолітній син позивача [PERSON] проживає разом із матір?ю (другою відповідачкою у справі) та батьком (позивачем). Вважає, що позивачем не надано суду доказів того, що на даний час він проживає окремо від своєї другої дружини та дитини, не надано доказів, що судовий наказ про стягнення аліментів на другу малолітню дитину та дружину знаходиться на виконанні у виконавчій службі. Крім того, незважаючи на задовільний матеріальний стан, офіційне працевлаштування, задовільний стан здоров?я, наявність нерухомого майна, позивач [PERSON] повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання сина [PERSON] не надає, неналежним чином виконує свої аліментні зобов?язання, у зв?язку з чим відповідно до розрахунку заборгованості від 19.04.2018 року за ВП №52833545 станом на 01.04.2018 року має заборгованість зі сплати аліментів на її користь у розмірі 16254,72грн.. При цьому, сума аліментів, яка підлягає стягненню з [PERSON], зазначена у розрахунку, не є 1/4 частиною його доходів, оскільки він, окрім заробітної плати, отримував грошове забезпечення у зв?язку із проходженням військової служби у Збройних Силах України, але про даний факт не повідомив ВДВС. Крім того, вказує, що їй взагалі незрозуміло, на якій правовій підставі Попаснянським районним судом Луганської області видано судовий наказ від 03.11.2017 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини та дружини, оскільки ст.96 ЦПК України (в редакції, чинній на момент видачі судового наказу) було передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, зокрема, на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не пов?язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Тобто, вказаною нормою закону взагалі не передбачено видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дружини. До того ж, чинне законодавство не передбачає стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною повноліття, як то вказано у судовому наказі. Отже, з позовної заяви та доданих матеріалів не вбачається погіршення матеріального стану [PERSON], як і не надано ним доказів, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлюють виплату ним аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі, встановленим рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі(а.с.61). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно ч.8,9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання від батьків, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України - стаття 180 СК України. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини(ст.141 СК України). Згідно свідоцтву\~про народження\~серії І-ЖС\~№278490,\~виданому повторно,\~встановлено,\~що [PERSON]\~народився 28\~вересня 2011\~року,\~та його\~батьком у\~свідоцтві вказаний\~позивач [PERSON],\~матір?ю -\~відповідач [PERSON]В.(а.с.18).\~Згідно рішення\~Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року, яке набрало законної сили 26.09.2016 року, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.17). З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52833545 вбачається, що державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 332/2799/16-ц виданого 17.10.2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, [INFO] у розмірі ? частини його доходу, починаючи з 23.08.2016 року і до повноліття(а.с.72). Відповідно до розрахунку заборгованості державним виконавцем визначено, що загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] станом на 01.04.2018 року складає 16254,72грн.(а.с.108-109). З свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №226282 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 жовтня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №63. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON](а.с.10). Відповідно до інформації, наданої Управлінням соціального захисту населення по Заводському району Запорізької міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб з 11.07.2017 року за фактичним місцем проживання: [INFO](а.с.54). Згідно свідоцтву про народження серії І-ЖС №323567 встановлено, що [PERSON] народився 03 січня 2017 року, та його батьком у свідоцтві вказаний позивач [PERSON], матір?ю - відповідач [PERSON]С.(а.с.11). З судового наказу Попаснянського районного суду Луганської області від 03.11.2017 року, який набрав законної сили 28.11.2017 року, вбачається, що з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку(доходу), починаючи з 20.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Як зазначено на вказаному судовому наказі, він набрав законної сили 28.11.2017(а.с.13). З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56096738 вбачається, що державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 2н/423/33/17 виданого 14.02.2018 року Попаснянським районним судом Луганської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, [INFO] у розмірі ? частини його доходу, починаючи з 20.09.2017 року і до повноліття(а.с.74). Відповідно до постанови про розрахунок заборгованості державним виконавцем визначено, що загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] станом на 01.04.2018 року становить 16763,26грн.(а.с.75-76). Одним із основних засад(принципів) цивільного судочинства, у відповідності до п.7 ч.3 ст. 2 ЦПК України, є обовязковість судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, -і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом(ч. 1,2 ст. 18 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 258 ЦПК України, судовий наказ є судовим рішенням. Зважаючи на те, що вище вказаний судовий наказ набрав законної сили, він є обовязковим до виконання, а тому суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON], викладені у відзиві на позовну заяву в тій частині, що судовий наказ, на її думку, не відповідає вимогам закону. Положеннями ч.7 ст. 170 ЦПК України передбачено право боржника звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу(заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку(доходу платника аліментів). Згідно довідки, виданої 14.06.2018 року ТОВ «РІН ЛТД», позивач [PERSON] працює електрогазозварником на вказаному підприємстві та його сукупний нарахований дохід за період грудня 2017 року по травень 2018 року склав 45582,37грн.. Із заробітної плати у квітні, травні 2018 року проведено відрахування по виконавчим документам на користь [PERSON] та [PERSON]С.(а.с.125). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадків, передбачених цим Кодексом. Кодексом. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз?яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення суду законної сили. Отже, при розгляді спорів щодо зменшення розміру аліментів є необхідність встановлення юридично важливих обставин, визначених ст. 192 СК України, які б підтверджували саме зміну матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров»я і ці зміни повинні відбутися після ухвалення рішення суду, яким первісно був визначений розмір аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів позивач посилається на зміну його сімейного та матеріального стану, оскільки він зареєстрував другий шлюб та у нього народилася друга дитина, щодо якої у нього також виник обовязок по утриманню. На підтвердження цих доводів позивачем надані належні, допустимі та достовірні докази, яким є свідоцтво про укладення шлюбу та свідоцтво про народження дитини. Отже, суд вважає, що в судовому засіданні встановлені юридично важливі обставини, визначені ст. 192 СК України, які підтверджують саме зміну матеріального та сімейного стану платника аліментів, що є підставою для зміни розміру аліментів, визначених раніше за рішенням суду шляхом їх зменшення, як тих, що стягуються на користь відповідача [PERSON], так і тих, що стягуються на користь відповідача [PERSON], оскільки при видачі судового наказу про стягнення аліментів на користь [PERSON] були відсутні відомості щодо наявності у боржника [PERSON] іншої малолітньої дитини, на утримання якого вже стягувалися аліменти та судовий наказ був виданий без урахування цієї обставини. При розгляді спору по суті, суд також вважає, що не мають суттєвого значення викладені у відзиві доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають однією сім»єю, оскільки визначальним при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, є саме зміна сімейного та матеріального стану, у даному випадку платника аліментів, а такі зміни відбулися внаслідок народження у позивача другої дитини щодо якої у нього також виник обовязок по її утриманню, що свідчить про необхідність несення додаткових витрат, а отже і зміну матеріального стану в сторону його погіршення. Зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачів на утримання кожної дитини до розміру 1/6 частини усіх видів заробітку(доходу) відповідача, суттєво не погіршить матеріальне забезпечення дітей та призведе до відповідності їх засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначених ч.9 ст. 7 СК України. На підставі вище викладеного, та з урахуванням вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд прийшов до переконання про необхідність задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved