Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області зданим позовом, мотивуючи його тим, що у лютому 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено рішення від 04 лютого 2011 року у справі № 2-5594/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, яким суд позовні вимоги суд задовольнив в повному обсязі та вирішив стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, починаючи з 15.12.2010 року та до повноліття дітей. На підставі даного рішення, Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-5594/10 від 04 лютого 2011 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментів, вбачається, що станом на 05 серпня 2019 року, розмір заборгованості склав 182 171,58 грн. Таким чином, [PERSON] сплачує не в повному обсязі аліменти на утримання дітей, що значно ускладнює її життя, Цим відповідач порушує вимоги ст. 180 СК України, якою визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, у [PERSON] утворилася загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з червня 2011 року по червень 2019 року у розмірі 54 872, 02 грн. Тому позивач просила стягнути з [PERSON] , (( [INFO] , адреса місця проживання - [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] ( [INFO] , адреса зареєстрованого місця проживання - [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] )неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 54 872, 02 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 02 коп. на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за період з 01.06. 2011 року по 01.08. 2019 року . Представник позивач направила до суду заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, вимоги позову підтримала та просила їх задоволити. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. Третя особа про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2011 року у справі № 2-5594/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, починаючи з 15.12.2010 року та до повноліття дітей. Згідно Довідки-розрахунку по ВП №28302864/5 від 31.07.2019 р. виданої старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВД ДВС вбачається що по виконавчому документу № 2-5594 від 31.07.2019 р. у боржника [PERSON] існує заборгованість в розмірі 182 171 грн. (станом на 01.08.2019 року). Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Ст. 196 СК України передбачає у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі 6-81цс13 випливає що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-94цс15, визначено що Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2022цс15, зазначає що правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Суд, визнає обґрунтованим відповідний розрахунок, та вважає за можливе задовольнити вимоги позову про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 54 872, 02 грн. (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 02 коп. . Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати, суд покладає на відповідача відповідно пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved