Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить визнати об'єктом нерухомого майна 1/2 в ідеальних долях частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] особистою приватною власністю позивача - [PERSON], [INFO]. 26 серпня 2014 року, за позовом Відповідача було винесено рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, яким шлюб між сторонами по справі було розірвано. На даний час, вже у зв'язку із припиненням сімейних відносин, [PERSON] претендує на компенсацію за частину вищезазначеного майна. Позивач [PERSON] та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її адвокат в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: 27 вересня 2008 року Качанівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON], та [PERSON]. Через одинадцять місяців, а саме 26 серпня 2009 року [PERSON], за погодженням із дружиною було придбано ? (одну другу) в ідеальній долі частину житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Наведене підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченим приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області та зареєстрованим у реєстрі за № 1484. 26 серпня 2014 року, за позовом Відповідача було винесено рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, яким шлюб між мною та [PERSON], було розірвано. В силу ст. ст. 60-72 СК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, зокрема, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, а також ним можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved