Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина вказаної квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 19.09.1997 року. Позивач звернувся до державного нотаріуса Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 06 січня 1999 року до нотаріуса було подано заяву громадянкою [PERSON], як дочкою спадкодавиці. Оскільки з часу подачі зазначеної заяви [PERSON] у нотаріальній конторі не з'являлась, доказів на підтвердження родинних відносин з [PERSON] не надала, нотаріус постановою від 01.11.2017 року відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі йому свідоцтва про право власності на спадкове майно з тих підстав, що неможливо визначити наявність підстав для закликання дочки до спадкування. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач свого представника до суду не направив, подали заяву в якій просили слухати справу без участі їхнього представника на розсуд суду. Третя особа про місце час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, ставлення до позову не висловила. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. [PERSON] була дружиною позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина вказаної квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 19.09.1997 року. 06 січня 1999 року Першою білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області відкрито спадкову справу №4 щодо майна [PERSON] на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері. У заяві від 06 січня 1999 року [PERSON] зазначила, що спадщину після смерті матері вона приймає, а необхідні для одержання свідоцтва про право на спадщину документи, нею будуть подані додатково. 08 квітня 1999 року нотаріусу надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини, як від чоловіка спадкодавиці [PERSON]. Позивач надав нотаріусу докази на підтвердження родинних стосунків з [PERSON] та надав всі необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину. 01 листопада 2017 року державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.Г. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що неможливо визначити наявність підстав для закликання дочки до спадкування. Позивач з метою вирішення спору звернувся до суду. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частки). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Оскільки позивач [PERSON] надав нотаріусу всі необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON], а [PERSON] не підтвердила свої родинні відносини із спадкодавцем, суд вважає, що права [PERSON] на реалізацію спадкових прав підлягають судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved