Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON] про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди, і просить з урахуванням додатково поданих заяв стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8 443,09грн.(відшкодування матеріальної шкоди), 5 949,96грн.(пені),1082,79грн. (інфляційні витрати) 473,00грн. (3% річних) та 500грн. (судового збору), стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30 239,29грн.(матеріального відшкодування),8 453,66грн.(пені), 1025,54грн.(інфляційні витрати), 544грн. (3% річних) та 414,46грн. (судового збору), а також стягнути солідарно з [PERSON] та ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000грн. та 1 000грн. в рахунок відшкодування витрат понесених за складання звіту про визначення вартості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з вини відповідача [PERSON] 15 серпня 2014 року виникла дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб належний позивачу [PERSON] ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодувала позивачу 41 705,44грн., проте решта шкоди залишилась не відшкодованою. Враховуючи те, що страхова компанія не здійснила виплату страхового відшкодування у встановлені строки позивач просить стягнути з відповідачів пеню та інфляційні витрати. Крім того, позивач просить відшкодувати завдану йому моральну шкоду, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він тривалий проміжок часу не має змоги користуватись належним йому майном - пошкодженим автомобілем, що вимагає від позивача додаткових зусиль та часу. Також було порушено звичний ритм життєвих зв'язків, звичайного та зручного способу життя, що потребує додаткових зусиль для його відновлення. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримала вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача ПрАТ «УТСК» [PERSON] вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що страховою компанією було сплачено у повному обсязі страхове відшкодування третій особі, а саме позивачу в розмірі 41 705,44грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що страховою компанією було виплачено у повному обсязі страхове відшкодування, а решта вимог позивача є безпідставними. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON], представників відповідачів [PERSON] та [PERSON], допитавши в якості свідка [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. ст. 990,992 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Встановлено, що 15 серпня 2014 року о 19.28год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті вул. І.Кудрі та вул. П.Лумумби в м. Києві, недотрималась безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року [PERSON]було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Згідно довідки виданої [PERSON], який є власником пошкодженого автомобіля [NUMBER], інспектором ВДАІ Печерського РУГУ МВС України вм. Києві після ДТП належний позивачу транспортний засіб отримав наступні механічні пошкодження: деформовано задній бампер та зірвано його з кріплення, кришку багажника, задню панель, обидва задніх крила, розбито та зірвано з кріплення обидва задні стопи фар, деформовано задні держномери, потертості кришки. 25 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок шкоди, завданої автомобілем, належним [PERSON] Відповідальність [PERSON] перед третіми особами застрахована ПрАТ «УТСК» згідно поліса АС 4455923 . Згідно звіту №015/08/14 від 27.08.2014р. ПрАТ «УТСК» визначено вартість відновлювального ремонту у сумі 50 658,53грн. При цьому страховою компанією було відраховано утриманий ПДВ у розмірі 20 відсотків, а також страхове відшкодування було зменшено на розмір франшизи, та грошові кошти в розмірі 41 705,44грн. було перераховано позивачу з 04 по 14 грудня 2015 року декількома платежами. Крім того страховою компанією була сплачена пеня в розмірі 1 759,63грн. за затримку виплати страхового відшкодування у відповідності до ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як було встановлено в ході судового розгляду під час огляду ТЗ 27 серпня 2014 року експертом [PERSON] було складено акт огляду транспортного засобу, згідно якого заміні та ремонту підлягало дев'ятнадцять найменувань пошкоджених деталей. З актом огляду був ознайомлений [PERSON], погодився з переліком пошкоджених частин ТЗ, про що зазначено в акті, а також підтверджено [PERSON], який був допитаний в якості свідка з даного приводу. Суд відхиляє наданий позивачем звіт про визначення вартості матеріального збитку від 15 серпня 2015 року, складений ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику ЗАЗ держномер [NUMBER] на момент ДТП 15.08.2014р. складає 80 239,26грн. Так, із протоколу огляду транспортного засобу від 21.08.2015р. вбачається суттєва розбіжність в переліку складових та пошкоджень ТЗ з переліком цих частин визначених в Акті огляду ТЗ складеним оцінювачем [PERSON] 27 серпня 2014 року, саме 21 сепня 2015 року вказано тридцять два найменування замість дев'ятнадцяти зазначених 27 серпня 2014 року. Крім цього ремонтна калькуляція додана до вказаного звіту свідчить про включення до відновлювального ремонту пошкоджень, які не пов'язані з пошкодженнями отриманими ТЗ в ДТП яке мало місце 15 серпня 2014 року. При цьому суд відхиляє заперечення представника позивача щодо звіту складеного оцінювачем [PERSON] №015/08/14 від 27.08.2014р. , оскільки як свідчать додані до звіту матеріали, зазначена особа на час визначення оцінки мав усі повноваження та підстави для його складення . Отже з урахуванням викладених обставин слід дійти висновку про те, що вартість матеріального збитку завданого позивача [PERSON] складає 50 685,53грн. ПрАТ «УТСК» має ліміт відповідальності в розмірі 50 000грн. з якої відрахуванню підлягає франшиза в розмірі 510грн. При цьому позивачу було відшкодовано лише 41 705,44грн. Отже відповідач ПрАТ «УТСК» повинен доплатити позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 7 784,56грн. Відповідач [PERSON] як володілець ТЗ повинна відшкодувати позивачу 510грн. (франшизи). Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що дорожньо-транспортна пригода яка сталась 15 серпня 2014 року виникла внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, у зв'язку з чим було пошкоджено рухоме майно належне позивачу [PERSON] Вказана подія безумовно призвела до душевного хвилювання позивача та як наслідок змусила позивача змінити усталений уклад свого життя. При цьому суд вирішуючи питання про грошову компенсацію за нанесені моральні страждання виходить лише з наявності самого факту даної обставини, та вважає, що суми коштів в розмірі 2 000грн. буде достатнім відшкодуванням, яке в свою чергу відповідатиме розумності та справедливості, оскільки будь-яких доказів в підтвердження відшкодування коштів в розмірі 10 000грн. не надано. При цьому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди з страхової компанії є безпідставними, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, включаючи норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, оскільки в даному випадку між сторонами не склались відносини щодо боргових зобов'язань. При цьому страховою компанією позивачу було сплачено пеню за несвоєчасність проведеного страхового відшкодування, що відповідає положенням ст. 992 ЦК України. Враховуючи, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, судові витрати необхідно відшкодувати відповідно до частини задоволених вимог з кожного відповідача. Витрати у розмірі 1 000грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки суд відхилив даний звіт. На підставі викладеного та

Outcome: partial