Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що 07 грудня 2006 року між ТОВ « Банком « Фінанси та кредит», далі Банк, що знаходиться у Дзержинському районі м. Кривого Рогу, та [PERSON], укладено Договір про іпотечний кредит № 1105-пк-2006. Відповідно до предмету даного договору кредитор надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 40 000 грн., а останній зобовязувався прийняти дані кошти, використати та повернути на умовах визначених цим Договором. Відповідно до Розділу 3, цього Договору, забезпечення виконання зобовязань за Договором, крім іншого, забезпечувалось Договором поруки № 1105-пп-2006 від 07 грудня 2006 року, позивач виступила поручителем [PERSON] перед кредитором. На підставі розділу 2 п. 2.3.п.п.п 2.3.2. Договору поруки № 1105-пп-2006 від 07.12.2006 р. 09.12.2011 року, за письмової згоди Боржника,позивач достроково виконала за нього зобовязання за договором іпотеки, шляхом внесення грошових коштів відповідно 9 000 грн., 10 000 грн. та 7 800 грн., всього -26 800 грн. в рахунок повернення наданих боржнику грошових коштів по Договору про іпотечний кредит, та набула право зворотної вимоги до Боржника. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, вважали, що кошти у розмірі 40 000 грн. які були отримані за Договором про іпотечний кредит № 1105-пк-2006, пішли на придбання квартири [ADDRESS], оскільки після припинення шлюбних відносин вказана квартира на підставі угоди про поділ майна залишились позивачці, але у квартиру по вул.. Кремлівська крім кредитних коштів були вкладені кошти отримані від продажу квартири [ADDRESS], яка була у власності відповідача до укладення шлюбу, а відтак, на думку відповідача та його представника, виконавши зобовязання щодо внесення коштів як поручитель, позивач таким чином відшкодувала вартість квартири що була у власності відповідача до укладення шлюбу. Крім того, представник відповідача заявила про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду, оскільки 07.12.2006 року був укладений Договір про іпотечний кредит № 1105-пк-2006, а до суду позивач звернулась 02.10.2013 року. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07 грудня 2006 року між ТОВ « Банком « Фінанси та кредит», далі Банк, що знаходиться у Дзержинському районі м. Кривого Рогу, та [PERSON], укладено Договір про іпотечний кредит № 1105-пк-2006. Відповідно до предмету даного договору кредитор надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 40 000 грн., а останній зобовязувався прийняти дані кошти, використати та повернути на умовах визначених цим Договором. Відповідно до Розділу 3, цього Договору, забезпечення виконання зобовязань за Договором, крім іншого, забезпечувалось Договором поруки № 1105-пп-2006 від 07 грудня 2006 року, позивач виступила поручителем [PERSON] перед кредитором. На підставі розділу 2 п. 2.3.п.п.п 2.3.2. Договору поруки № 1105-пп-2006 від 07.12.2006 р. 09.12.2011 року, за письмової згоди Боржника, позивач достроково виконала за нього зобовязання за договором іпотеки, шляхом внесення грошових коштів відповідно 9 000 грн., 10 000 грн. та 7 800 грн., всього -26 800 грн., в рахунок повернення наданих боржнику грошових коштів по Договору про іпотечний кредит. Згідно Розділу 2 п. 2.3.п.п.п 2.3.2. Договору поруки № 1105-пп-2006 від 07.12.2006 р., у разі виконання Поручителем зобовязань Боржника за Договором про іпотечний кредит, він має право зворотної вимоги до Боржника. Таким чином, поручитель 09.12.2011 року повністю виконав зобовязання Боржника та набула право зворотної вимоги до Боржника. Статтею 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобовязання забезпечені порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно ст. 558 ЦК України поручитель має право на оплату послуг наданих ним боржнику. Щодо сплати на користь позивача послуг поручителя у розмірі 3 200 грн., на думку суду вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю. Суд не бере до уваги посилання відповідача та представника відповідача, на той факт, що дострокове виконання позивачем, як поручителя, зобовязань відповідача за Договором поруки № 1105-пп-2006 від 07.12.2006 р. 09.12.2011 року, в сумі 26 800 грн., є сплатою за частину квартири [ADDRESS], оскільки вказаний довід не знайшов свого підтвердження матеріалами справи, крім того, суд критично відноситься до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки вони не були присутні під час укладання угоди про поділ майна, а тільки чули що ніхто ні кому ні чого не винен, але про договір поруки вони ні не знали. Інших доказів на підтвердження доводу що сплата позивачем заборгованості за кредитним договором є відшкодуванням позивачкою вартості частини квартири [ADDRESS], суду не представлено. Щодо заяви представника відповідача про порушення строку позовної давності, по на думку суду строк позовної давності пропущений не був, оскільки кредит надавався до 06 грудня 2016 року, крім того, останній платіж позивач здійснила 09.12.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 300 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial