Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з вказаним позовом, в якому, з урахуванням поданої в порядку ст. 31 ЦПК України заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі розміром 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 19 січня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини сторін фактично розірвано, подружжя мешкає окремо, при цьому малолітня [PERSON], [INFO] проживає з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. На теперішній час позивач відчуває матеріальні труднощі, відповідач має працездатний вік, інших дітей у відповідача не має, ніяких утримань за виконавчими листами відповідач не здійснює, отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вказані обставини зумовили потребу [PERSON] в зверненні до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, шляхом надіслання відповідної заяви з наявним клопотанням розгляду справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 130 ЦПК України передбачено, що ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 19 січня 2013 року [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, юридично посвідчений органом реєстрації актів цивільного стану. В шлюбі, - [INFO] народжена донька сторін по справі - [PERSON]. На теперішній час подружжя мешкає окремо, припинило ведення спільного господарство, матеріальну підтримку одне одного, при цьому малолітня [PERSON], [INFO] мешкає зі своєю матір'ю, перебуває на її утриманні (підтверджено довідкою Мар'їнської міської ради Донецької області № 1118 від 2 червня 2014 року). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх не повнолітніх дітей до досягнення повноліття та ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При розгляді справи, враховуючи роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною та [PERSON] до якого пред'явлено вимогу про стягнення аліментів; - знаходження неповнолітньої дитини на утриманні позивача [PERSON], яка пред'явила позов про стягнення аліментів; - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітньої дитини, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов'язань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров'я платника аліментів та дитини (будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідач не надано); - матеріальне становище платника аліментів (відповідач офіційно не працевлаштований, працює за наймом, отримує нерегулярний дохід); - відсутність у [PERSON] грошових зобов'язань (відповідач нікому не сплачує аліменти, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає). Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, вищезазначене, позицію сторін (позивачем заявлено вимоги стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, відповідач визнав позов), - суд прийшов до висновку про необхідність визначення розміру аліментних платежів саме в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень, що найкращим чином захистить інтереси неповнолітньої доньки щодо потреби [PERSON] в матеріальних коштах в зв'язку з його вихованням дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. За статтею 88 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мито, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved