Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про надання дозволу на вивіз неповнолітньої дитини за кордон без дозволу одного з батьків. В обґрунтування позову вказав, що з 09 серпня 2000 року він перебував в шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] 25 червня 2004 року рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька їх шлюб розірвано та визначено місце мешкання дитини з ним. З жовтня 2003 року по теперішній час відповідачка до дитини не виявляє інтерес, не піклується та не хвилюється про сина. Ніякої участі у вихованні та житті дитини не приймає. Оскільки він не може вивезти дитину доля відпочинку за кордон де мешкають його рідні, він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просив надати дозвіл на виїзд за кордон України [PERSON], [INFO] у супроводі батька - [PERSON], або у супроводі осіб, уповноважених на нотаріально посвідченої заявою, або самостійно на відпочинок, лікування і навчання з метою приватних візитів до досягнення дитиною повноліття без дозволу і супроводу матері, і надання дозволу на оформлення відповідних проїханих документів на дитину. До судового засідання позивач не з'явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву с проханням розглянути справу у його відсутність та Представник органу опіки та піклування Ленінської районної у місті Донецьку Ради надав суду клопотання про розгляд даної справи в його відсутність. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судового виклику та розміщення оголошення в газеті «Донбасс. Неделя» 30188 (08737). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення відповідно до статті 224 ЦПК України при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (а.с.5) батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 25 червня 20 04 року шлюб між сторонами розірваний та визначено місце мешкання дитини -з позивачем. (а.с. 7-8) Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає з позивачем за адресою [ADDRESS]. (а.с.29) Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон України може бути дозволено на підставі рішення суду. Такі ж положення щодо виїзду за кордон громадян України, які не досягли 16-річного віку, містяться у Правилах перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, зокрема, підпунктом 3 п. 2-2 яких передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально завірених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа» здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі, того з них, з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного із батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 2-4- ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров» я дитини, її фізичний,фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За встановлених судом обставин, оцінюючі зібрані у справі докази, приймаючи до уваги зазначені положення Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН, та враховуючи вимоги наведеного законодавства, згідно якого визначено можливість ухвалення судом рішення про дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди матері, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню Суд може надати право на виїзд дитини одноразово, як це визначено у вказаних нормах. При виникненні знов питання про необхідність виїзду дитини за кордон, позивач не позбавлений права звернутися до суду з аналогічним позовом. Такими чином, суд приходить до висновку про можливість надання дозволу на виїзд за кордон [PERSON], [INFO] у супроводі батька - [PERSON] або у супроводі уповноважених ним особами без дозволу матері - [PERSON] одноразово в період до 01 вересня 2014 року. Оскільки позивач є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень, що відповідатиме положенням статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial