Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягувати з останнього в її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідач по справі є її чоловіком, з яким вона зареєструвала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий за № 03, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 223416. Від даного шлюбу у них між сторонами народився син [PERSON], [INFO]. На даний час вона перебуває в декретній відпустці по нагляду за дитиною і отримує кошти, яких їй не вистачає для утримання та забезпечення усіх потреб дитини. Водночас, відповідач, який є батьком дитини, грошових коштів на її утримання не дає маючи регулярний заробіток, а тому враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає надавати допомоги на утримання доньки, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву у якій просить суд розглядати дану справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, просить справу розглянути у його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що вбачається з наявного у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 223416, виданого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий за № 03. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], про що вбачається із наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження останнього, серії 1-СГ за № 465848 від 05.08.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Із наявної у матеріалах справи довідки про склад сімї виданої виконавчим комітетом Головської сільської ради Турківського району Львівської області [PERSON] від 30.10.2015 року за № 458 вбачається, що її син [PERSON] проживає разом із нею за адресою: с. Головське, вул. Т. Шевченка, 15, Турківського району Львівської області. Водночас, із наявної у матеріалах справи довідки виданої виконавчим комітетом Головської сільської ради Турківського району Львівської області [PERSON] від 02.11.2015 року за № 459 вбачається, що вона дійсно виховує сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. З доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що позивач [PERSON], сама не може повністю забезпечити потреби дитини, а відповідач відмовляється добровільно надавати їй матеріальну допомогу, хоча взмозі таку надавати. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст.\~180, ч.3 ст.\~181, ст.183,\~184 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Батьки несуть рівний обовязок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття. За відсутності домовленості\~\~між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з яким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою\~\~платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст.184 цього Кодексу. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, водночас максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Таким чином, в позивача були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що обов'язком щодо утримання дітей є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Будь-які докази на підтвердження незадовільного стану здоров'я відповідача, її незадовільного матеріального становища чи наявності у неї на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї у матеріалах справи відсутні. Таким чином, враховуючи, що відповідач фізично здорова працездатна людина, доказів про те, що він не може утримувати свою доньку судом не здобуто, а також те, що відповідач зобовязаний утримувати свою малолітню дитину, у звязку з чим суд вважає, що позов слід задовольнити, тобто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 487,20 грн. Частиною 1 статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved