Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в січні 2015р. з позовом, який вона в процесі розгляду справи 23.02.2015р. збільшила, до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання події що сталася 16 січня 2014р. страховим випадком, стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» страхового відшкодування у розмірі 76 500 грн., та пені в розмірі 3082 грн., 3 % річних- 2 533 грн., витрати від інфляції 19 048 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. (а.с.51-52). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.10.2013р. між нею та ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту 31006451-02-16-01, предметом якого був автомобіль марки LIFAN 620 LF 7162E LX, держ. номер [NUMBER], власником якого є позивач. 16.01.2014р. на автодорозі Київ-Одеса поблизу смт. Ставище Київської обл.. стався страховий випадок, а саме ДТП. Згідно вироку Ставищенського районного суду Київської області від 12.08.2014р. позивач була визнана потерпілою. Про настання страхового випадку з боку позивача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» була повідомлена телефонним дзвінком, так як раніше вона не змогла подзвонити оскільки вона разом з іншими під час ДТП отримали тілесні ушкодження середньої та важкої тяжкості і були доставлені в лікарню смт.Ставище. І тільки після того як до неї в лікарню приїхав брат, він і зателефонував до відповідача. Також 20.01.2014р. представник позивача звернувся до відповідача з відповідною письмовою заявою про настання страхового випадку з наданням усіх необхідних документів, оскільки позивачка знаходилась у лікарні. Проте відповідачем не було складено письмового повідомлення, ані виплачено страхового відшкодовування. В судовому засідання позивачка та її представник позовні вимоги повністю підтримали з викладених підстав та просили його задовольнити. При цьому зазначили, що після вказаної ДТП позивачка опинилась в край важкому стані, у неї були переламані кістки, хребет, її терміново відвезли до лікарні, телефон у неї та її чоловіка, який був тоді за кермом автомобіля та також постраждав, були потрощені, тому вона фізично не мала змоги подзвонити в той же день до страхової компанії з об'єктивних причин. Це було жахлива ДТП, в якої один чоловік помер, а вона тривалий час не могла піднятися з ліжка. Вона й досі знаходиться під стеженням лікарів, та вимушена продовжувати необхідне їй лікування. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, проте в судовому засіданні 31.03.2105р. їх представник надав суду письмові заперечення на позов (а.с.104-108) де також визнав що 16.01.2014р. дійсно сталося ДТП, і до суду 12.05.2015р. надійшло від них клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача ПАТ «Ідея Банк» » в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, але до суду 09.04.2015р. надійшло від них клопотання про розгляд справи у їх відсутність та про не заперечення задоволення позову та перерахування суми страхового відшкодування на користь позивача. (а.с.150). Згідно ухвали суду від 13.05.2015р. у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог про зупинення дії кредитного договору №910.19141 від 26.10.2012р. укладеного між позивачем та ПАТ «Ідея Банк», в цій частині провадження закрито. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.01.2014р. близько 13 год 10 хв. в темну пору доби, водій [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи легковим автомобілем ВАЗ-2109 рестр. ном. [NUMBER], та рухаючись в лівій смузі автодороги Київ-Одеса в напрямку м.Одеси в порушення ПДР на 126км+180 м. вказаного автошляху поблизу смт. Ставище Київської обл.. в момент виявлення перешкоди для руху у вигляді пошкодженого автомобіля марки LIFAN 620 LF 7162E LX, держ. номер [NUMBER] який знаходився у статичному положенні частково на лівій смузі, частково на розподільній смузі, майже перпендикулярно, передньою частиною направлений в бік правого узбіччя, несвоєчасно вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів. В результаті ДТП та відкидання ТЗ? пішоходи що перебували поблизу автомобіля марки LIFAN , [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до Ставищенської ЦРЛ, де в лікарні [PERSON] помер. Також з матеріалів справи вбачається, що 26.10.2012р. між позивачем та ПАТ «ІДЕЯ БАНК» був укладений кредитний договір №910.19141 (а.с.11), згідно якого [PERSON] отримала кредит для фінансування купівлі ТЗ марки LIFAN 620 LF 7162E , 2012р. випуску. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність за цим ТЗ марки LIFAN 620 LF 7162E LX, держ. номер [NUMBER] була застрахована ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується Договором добровільного страхування наземного транспорту 31006451-02-16-01 від 29.10.2013р., строк дії якого до 29.10.2014р., розмір страхової суми 85 00 грн., а франшиза (п.4.1.5.) при повній загибелі ТЗ в результаті страхових подій, вказаних в п.4.1.1.-4.1.3. становить 10 % (а.с.6). Предметом вказаного договору страхування виступають майнові інтереси Страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу LIFAN 620 LF 7162E LX, держ. номер [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди 16.01.2014р. вказаний автомобіль було пошкоджено. З пояснень позивача та відповідача судом встановлено, що дзвінок в кол-центр Страховика про страховий випадок було здійснено 17 січня 2014р. [PERSON], в інтересах якої по довіреності виступала [PERSON], 20.01.2014р. звернулась до ПАТ «СК ВУСО» згідно вимог п.15.2 Договору з заявою про виплату страхового відшкодування.(а.с.71-75,76) у зв'язку з настанням страхового випадку що стався в результаті ДТП 16.01.2014р. , де також зазначається що автомобіль знаходиться в непридатному стані для подальшої експлуатації та не підлягає ремонту. ПАТ «СК ВУСО» направило листа №1310 від 25.02.2014р. (а.с.95) [PERSON] , яким повідомили що виплата страхового відшкодування не буде здійснена згідно п.17.1.7. так як нею не були надані необхідні документи : заява про виплату страхового відшкодування встановленого зразка, оригінал паспорту та коду, довідка ДАЇ про ДТП, копія протоколу огляду місця ДТП ( за можливістю), копію протоколу огляду та перевірки технічного стану ТЗ (за можливістю), копію схеми ДТП (за можливістю), протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання психоактивних речовин и стану сп'яніння ( за вимогою страхователя). При цьому ПАТ «СК ВУСО» зазначив, що при наданні вищезазначених документів ПАТ «СК ВУСО» поновить розгляд заяви на виплату страхового відшкодування. 12.08.2014р. згідно вироку Ставищенського районного суду Київської області [PERSON] визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст..286 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати ТЗ строком на три роки, та звільнений від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю у три роки.(а.с.9-10,). Також згідно вироку суду встановлено, що відповідно до висновку експерта №67 Д від 03.07.2014р. при проведенні судової медичної експертизи встановлено, що у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження: забійна рана в правій надбрівній області, садно правого передпліччя, компресійний перелом тіл 11-го та 12-го грудного хребців без порушення функції спинного мозку. Ці тілесні ушкодження утворились в результаті ДТП та при обставинах вказаних в постанові та вироку суду. По ступнею тяжкості ці тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що потяли за собою тривалий розлад здоров'я більш ніж на 21 день. Згідно довідки серії 10 ААВ №732506 від 23.04.2014р. [PERSON] є інвалідом 3-ї групи строком до 01.08.2015р.(а.с.15). 28.08.2014р. [PERSON] особисто подає аналогічну заяву до ПАТ «СК ВУСО» (а.с.77-80) разом з документами (довідка ДАЇ, вироком суду) та поясненнями що раніше не могла звернутися самостійно у зв'язку з переломом хребта (а.с.80) та про те що водій авто [PERSON] також перебував в той день в шоковому стані та на нього не складався протокол про адміністративне правопорушення , прав у нього не забирали, і так як він не викликав у правоохоронних органів підозру на алкогольне сп'яніння то саме тому його і не направляли на медичне освідчення. (а.с.90), та копіями листків непрацездатності (а.с.81-86), довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9336107 (а.с.87-89). Також були надані нею ще пояснення від 03.09.2014р. про ДТП щодо її безсознательного стану та шоку (а.с.90-91). Як вбачається з відповіді ПАТ «СК ВУСО» від 07.10.2014р. №4486 [PERSON] (а.с.20,96) що їй у виплаті страхового відшкодовування відмовлено на підставі п.17.1.1., 9.5. , 17.1.7., 17.1.2. у зв'язку з порушенням нею вимог п.14.3. Договору ( не пізніше 2-х годин повідомити про страховий випадок) та також пройти медичне освідчення на предмет алкогольного та наркотичного оп'яніння, та вимог п.15.8.1., 15.9.-не були надані всі необхідні документи. Як вбачається з відповіді ПАТ «СК ВУСО» від 22.01.2015р. №264 НКзДРу сфері РФП та [PERSON] (а.с.62-64) , вони (тобто відповідач по справі) вказують що 16.01.2014р. в період дії Договору страхування сталася подія, що має ознаки страхової, та 20.01.2014р. надійшла письмова заява від представника [PERSON] про виплату страхового відшкодування, а заява від самої страхувальниці надійшла лише 28.08.2014р., де вона також в заяві зазначила, що дзвінок в кол-центр був здійснений вчасно, а вона раніше звернутися не могла за станом здоров'я, на вимогу страхувальника нею були надані листки непрацездатності, проте поважність причин відсутності вчасного повідомлення про страховий випадок на їх погляд підлягає сумніву. Окрім того водію за страхового ТЗ [PERSON] медична допомога не надавалася, тобто у нього фактично була можливість зателефонувати впродовж 2-х годин з моменту настання страхового випадку. В той же час дзвінок в кол-центр був здійснений лише наступного дня. Окрім того страхувальником не було надано всі необхідні документи, про що вони направляли їй лист від 25.02.2014р. з вимогою їх надання , проте які не були надані. 07.10.2014р. ПАТ «СК ВУСО» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. На звернення [PERSON] Національна комісія що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, своїм листом від 28.01.2015р. повідомила її, що за результатами перевірки, виявлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг щодо невиконання обов'язку страховиком при настанні страхового випадку у передбачений договором строк та несплати страхувальнику неустойку (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, щодо нездійснення страхової виплати або виплати страхового відшкодування згідно з договором страхування, у зв'язку з чим порушено провадження по справі.(а.с.42). Згідно п.4.1.1. Договору страхування до страхового випадку відноситься дорожньо-траснпортна пригода (ДТП). Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що вищезазначена подія яка сталася 16.01.2014р. це є дорожньо-траснпортна пригода (що також встановлено вироком суду), а таким чином відноситься до страхового випадку. При цьому суд вважає що неповідомлення страховика протягом 2-х годин 16.01.2014р. про страховий випадок як такий, що був пропущений з об'єктивних і поважних причин, так як позивачка не змогла це здійснити фізично у зв'язку з отриманням важких тілесних травм, що підтверджується вироком суду, тобто з об'єктивних причин. Суд вважає, що ПАТ «СК ВУСО» безпідставно та необґрунтовано відмовили позивачу на її заяву від 28.08.2014р. у виплаті страхового відшкодування, так як суд вважає що нею були надані всі необхідні та передбачені умовами договору (п.15.8.1.) документи, всіж інші необхідні для страховика документи вони не були позбавлені звернутися до відповідних органів з метою їх отримання. Зазначене також підтверджується і відповіддю Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 28.01.2015р.. Виходячи з наведеного суд вважає що позовна вимога про визнання події що мала місце 16 січня 2014р., а саме дорожньо-транспортну пригоду на автодорозі Київ-Одеса , страховим випадком відповідно до полісу №1006451-02-16-01 від 29.10.2013р. як таку що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також суд вважає що підлягають задоволенню і вимога про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 76 500 гривні, яка передбачена п.3.2. Договору за мінус суми франшизи 10%- п.4.1.5. тобто: 85000 -8 500 = 76 500 грн. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також підлягає частковому задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача пені, при цьому суд виходить з того що позивачка подала заяву про виплату страхового відшкодування 28.08.2014р. Згідно п.11.3 Договору страховик зобов'язаний протягом 25-ти робочих днів з моменту отримання від страхувальника всіх необхідних документів скласти Страховий акт про визнання випадку страховим. Та згідно п.11.4.договору протягом 5-ти робочих днів після складання Страхового акту здійснити виплату страхового відшкодування. Таким чином Страховик повинен був здійснити позивачу виплату страхового відшкодування з 29.09.2014р. Згідно п.13.1. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожен календарний день прострочки виплати. Розрахунок суми пені Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення 7650029.09.2014 - 23.02.20151480.01 %1132.20 Таким чином, загальна сума пені за договором складає 1132.20 грн. В своєму позові позивач також просить стягнути з відповідача згідно ст..536 та 625 ЦК України суму боргу з урахуванням індексу інфляції у сумі 19048 грн. та 3 % річних у сумі 2533 грн. з простроченої суми. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Отже, договір про надання послуг (зокрема, страхових) є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Проаналізувавши норми ст.ст.. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У ч.3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до останнього виду грошових зобов'язань належить укладений сторонами договір про надання послуг, оскільки ним установлена ціна договору - страхова сума. До такого висновку також дійшов і ВСУ у своєму рішенні від 06.06.2012, № 6-49цс12. Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі «1» «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов'язанням. Суд вважає що така вимога є обґрунтованою, проте підлягає частковому задоволенню виходячи з слідуючого розрахунку: Розрахунок процентів Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 7650029.09.2014 - 23.02.20151483 %930.58 Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 930.58 грн. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції? 29.09.2014 - 23.02.2015765001.16712760.6189260.61 Таким чином, сума індексу інфляції складає 12760,61грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. на підставі ст..23 ЦК України, яка йому була завдана внаслідок ДТП, то суд вважає за необхідне відмовити у цих вимогах у повному обсязі, на підставі наступного. Судом встановлено, що винною у зазначеній ДТП особою, [PERSON] Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зі змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 91 323 грн. 39 коп., з яких : сума страхового відшкодування у розмірі 76 500 гривні , пеня у розмірі 1132 грн. 20 коп., три проценти річних у сумі 930 грн.58 коп.,та інфляційні витрати у сумі 12 760 грн. 61 коп. Виходячи з норм ст..88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 913, 23 грн.

Outcome: approved