Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ЛМКП «Львівводоканал», [PERSON], в якому просить суд скасувати неіснуючий борг за ненадані послуги з водопостачання з 05 березня 2012 року з його особового рахунку [NUMBER] по сьогоднішній день та відшкодувати моральні збитки в сумі 7600,00 грн. за рахунок відповідального працівника ЛМКП «Львівводоканал» [PERSON], котрий спричинив дії, які вплинули на його стан здоров'я. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що він проживає у [ADDRESS] у власному будинку. З грудня 2008 року не користується послугами ЛМКП «Львівводоканалу» по водопостачанню, а лише сплачує за послуги водовідведення, про що свідчать рахунки-квитанції. В кінці січня 2012 року до нього на подвір'я прийшов чоловік, який відрекомендувався інспектором ЛМКП «Львівводоканалу» в Залізничному районі м. Львова, однак не назвав свого прізвища та не пред'явив посвідчення. Вказаний чоловік заявив, що у водопостачанні його будинку є порушення, тому потрібно провести перевірку та почав фотографувати його на мобільний телефон. Позивач вказує, що закрив ворота та попросив стерти свою фотографію, однак інспектор проламав паркан та втік через сусідній двір, лаючись та погрожуючи йому. На наступний день він звернувся до начальника по обліку водопостачання ЛМКП «Львівводоканалу» у Залізничному районі [PERSON], який вказав, що дії інспектора повністю відповідають закону. 05 березня 2012 року прийшла комісія в складі 3-х чоловік. В результаті перевірки був складений акт, в якому вказано, що водозабір здійснюється з викопаного на його подвір'ї колодязя за допомогою електронасоса, але потрібна ще додаткова перевірка і що її потрібно зробити при плюсовій температурі повітря. В комісії була квитанція про заборгованість в сумі 150,00 грн. на його прізвище. Він пояснив, що сплачує лише за водовідведення, про що свідчать квитанції. Через два дні прийшов рахунок на суму 146,20 грн., в квітні місяці на 247,93 грн., а в травні на суму 4475,23 грн. Дані рахунки почали психологічно і морально впливали на нього, оскільки [PERSON] звинуватив його в необлікованому використанні води з міської мережі, не маючи на це жодних підстав та доказів. В даній ситуації в нього погіршився стан здоров'я і довелось звертатись до лікаря. В жовтні 2012 року пройшов стаціонарне лікування в Львівській обласній клінічній лікарні. В листопаді 2012 року проходив реабілітаційний період в санаторії «Моршинкурорт». Весь час він виконує рекомендації лікарів і здійснює медикаментозне лікування, на що витрачає значні кошти. Вказує, що [PERSON] продовжує виписувати рахунки і станом на квітень 2013 року сума становить 5512,53 грн. 23 жовтня 2013 року позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просить суд скасувати неіснуючий борг за ненадані послуги з водопостачання з 05 березня 2012 року з його особового рахунку [NUMBER] по сьогоднішній день та відшкодувати матеріальні збитки в сумі 7600,00 грн. та моральні у сумі 5000,00 грн. за рахунок відповідального працівника ЛМКП «Львівводоканал» [PERSON], котрий спричинив дії, які вплинули на його стан здоров'я. В судовому засіданні позивач внесений позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та уточненій позовній заяві та просив такий задоволити. Представник відповідача ЛМКП «Львівводоканал» в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, подала письмові заперечення, в яких вказує, що в січні 2012 року представник ЛМКП «Львівводоканал» [PERSON], виконуючи свої службові обов'язки, відповідно до заяви [PERSON]., прибув за адресою: [ADDRESS] для опломбування водопровідного вводу. Заявник [PERSON]. був відсутній. В зв'язку з неможливістю доступу до приміщення, де знаходиться водопровідний ввід в будинок, опломбування проведено не було. Біля сусіднього будинку знаходився [PERSON], інспектор [PERSON] пред'явив посвідчення і повідомив позивача про ціль візиту. Позивач запропонував пройти на власне будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. На подвір'ї позивача інспектор виявив кран, після запитання інспектора про те, чи обліковується вода з цього крану, [PERSON] виявив агресію, замкнув ворота і інспектору [PERSON] нічого не залишалось, як стрибнути через паркан, тому твердження позивача про погрози та нецензурну лайку з боку представника ЛМКП «Львівводоканал» не відповідають дійсності. 05 березня 2012 року комісією ЛМКП «Львівводоканал» було проведено обстеження стану водопровідної та каналізаційної мережі за адресою: [ADDRESS]. В результаті обстеження було виявлено, що благоустрій в будинку [PERSON] не відповідає нарахуванню, яке виставляють ЛМКП «Львівводоканал» даному абоненту, про що було складено акт, який позивач підписав та отримав наручно. Крім того, працівниками ЛМКП «Львівводоканал» було відібрано проби з криниці, яка знаходиться на подвір'ї будинку та з крану в будинку позивача. В результаті аналізу води виявилось, що позивач безобліково користується водою з міського водопроводу. Таким чином, ЛМКП «Львівводоканал» було проведено позивачу донарахування за раніше отримані послуги водопостачання згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради№161 від 29 лютого 2008 року «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водопостачання населенням з системи централізованого водопостачання м. Львова». Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Надав пояснення про те, що позивач [PERSON] безобліково користується водою з міського водопроводу, тому ЛМКП «Львівводоканал» було проведено позивачу донарахування за раніше отримані послуги водопостачання. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] проживає у [ADDRESS] 05 березня 2012 року комісією ЛМКП «Львівводоканал» було проведено обстеження стану водопровідної та каналізаційної мережі за адресою: [ADDRESS]. В результаті обстеження було виявлено, що благоустрій в будинку [PERSON] не відповідає нарахуванню, яке виставляють ЛМКП «Львівводоканал» даному абоненту, про що було складено акт, який позивач підписав та отримав наручно (а.с.18). Крім того, працівниками ЛМКП «Львівводоканал» було відібрано проби з криниці, яка знаходиться на подвір'ї будинку та з крану в будинку позивача. В результаті аналізу води виявилось, що позивач безобліково користується водою з міського водопроводу, що стверджується наявним в матеріалах справи висновком аналізу води №301, 302 від 06 березня 2014 року (а.с.17). На підставі вищевказаних документів, ЛМКП «Львівводоканал» було проведено позивачу донарахування за раніше отримані послуги водопостачання згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради№161 від 29 лютого 2008 року «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водопостачання населенням з системи централізованого водопостачання м. Львова» (а.с.20). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично оцінює покликання позивача на той факт, що він повинен оплачувати лише послуги водовідведення, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. З наданих квитанцій ЛМКП «Львівводоканал» вбачається, що позивач користується як послугами водопостачання, так і послугами водовідведення, за користування якими відповідач ЛМКП «Львівводоканал» нараховує оплату (а.с.5,6). Позивач самовільно закреслює виставлені рахунки за водопостачання та не сплачує їх, не маючи на це законних підстав. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд не приймає до уваги покликання позивача на заподіяння йому матеріальної шкоди інспектором ЛМКП «Львівводоканал» [PERSON] шляхом поломки паркану, оскільки такі твердження не підтверджені жодним доказом, лише словами самого позивача. З Локального кошторису №9-1-1 на ремонт огорожі від 02 лютого 2012 року, Підсумкової відомості ресурсів, Акту приймання виконаних будівельних робіт, складених ТзОВ «Будівельник-плюс-Р.В.» не вбачається причин поломки огорожі та, відповідно, не встановлено вини працівника відповідача ЛМКП «Львівводоканал» - [PERSON] (а.с.37-39, 40, 41-43). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відтак, обов'язковою умовою відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду. Позивачем, як доказ заподіяння моральної шкоди до позовної заяви долучено Витяг-епікриз з історії хвороби №29595, виданий [PERSON] Ревматологічним відділенням Львівської обласної клінічної лікарні, який перебував на стаціонарному лікуванні з 16 жовтня 2012 року по 02 листопада 2012 року (а.с.7). З вказаного Витягу-епікризу вбачається, що [PERSON] вважає себе хворим більше 8-ми років, відколи почали турбувати болі в суглобах, тобто задовго до січня 2012 року. Як вбачається із виписки з медичної картки №5559, виданої ДП «СКК «Моршинкурорт» відділення «Черемош», [PERSON] перебував на лікуванні з 08 листопада 2012 року по 28 листопада 2012 року, однак, в вказаній виписці не зазначено причин виникнення хвороби, а відтак не вбачається причинового зв'язку між діями відповідача [PERSON] та погіршенням стану здоров'я позивача (а.с.8). Крім цього, в матеріалах справи міститься Виписка із медичної карти стаціонарного хворого, видана Отоларингологічним відділенням Львівської обласної клінічної лікарні [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні з 27 травня 2013 року по 06 червня 2013 року із діагнозом: Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість. Однак, у вказаній виписці також відсутні дані, які б вказували на вину відповідача [PERSON] у захворюванні позивача [PERSON] (а.с.53). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано, а судом не встановлено жодних доказів спричинення моральної шкоди з вини відповідача [PERSON], яка полягає, на думку позивача, у погіршенні його стану здоров'я, а відтак позовні вимоги в частині відшкодування моральних збитків не знайшли ствердження в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що в позові слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed