Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 19.03.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кузнецовськ Рівненської області, актовий запис №45. Позов обґрунтовується тим, що з 19.03.1999 року сторони перебувають у шлюбі. Одруження виявилось невдалим через несумісність характерів, сварки, відсутність взаєморозуміння, узгодженості та одностайності у прийнятті сімейних рішень. Сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо понад рік. Діти від шлюбу у сторін відсутні, однак сторони не дійшли згоди щодо розірвання шлюбу, оскільки відповідач їздить на заробітки і його немає різниці яким чином буде розірваний шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, та подала до суду заяву, в якій зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та подав до суду заяву в якій зазначив, що визнає позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи у їх сукупності, прийшов до наступних висновків. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19.03.1999 року встановлено, що 19.03.1999 року сторони уклали шлюб. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено протягом тривалого часу, примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обґрунтування своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити у повному обсязі. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тому згідно з нормою ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 420,40 грн. Із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору, за винятком повернутої з державного бюджету суми судового збору, у розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved