Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, третьої особи [PERSON] та просить встановити факт прийняття ним спадщини - житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] р., а також визнати за ним право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою : [ADDRESS], що залишився після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. В судове засідання позивач, а також його представник - адвокат [PERSON] не з'явились, про місце та час повідомлялись своєчасно належним чином. Від адвоката [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах, викладених в позові. Представник відповідача Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив та надіслав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, заперечень проти задоволення позовних вимог не має. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON] в судове засідання не з'явився та надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в віці 72 роки помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області вчинено запис за № 62, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.08.2000 р. (а.с.6) За життя [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку 27.06.1972 р. належав житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір був посвідчений в виконкомі Комінтернівської селищної ради Одеської області і зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за № 286 (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - зазначений вище житловий будинок. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. 09.06.2015 року в віці 86 років померла дружина [PERSON] - [PERSON], свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12.06.2015 року (а.с.7). Таким чином, на час судового розгляду справи, спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] його батьками вказані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1 (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] його батьками вказані [PERSON] та [PERSON], актовий запис №21 (а.с.9). Згідно зі ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) «Дії, що свідчать про прийняття спадщини» визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті батька, позивач фактично прийняв спадщину, так як на момент смерті [PERSON] та до теперішнього часу мешкає за адресою: [ADDRESS] та доглядає за будинком, що сторонами по справі не оспорюється. Тому, незважаючи на те, що [PERSON] не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], він фактично прийняв спадкове майно - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Згідно до положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вважає необхідним розглянути заявлені позивачем вимоги в одному провадженні, оскільки вони нероздільно пов'язані між собою. Відповідно до перехідних положень ЦК України в ред. 2004 року, а саме п.4-5, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Іншим чином, окрім судового порядку спір між сторонами не може бути вирішений, тому суд вважає необхідним для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторін вирішити справу по суті. Крім позивача, право на спадкування майна в першу чергу має [PERSON], який не заперечує проти оформлення спадкового майна на користь [PERSON], підтвердженням чого є його заява , надана до суду. Разом з тим, [PERSON] звернувся до Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не виготовив правовстановлюючі документи на будинок та йому було рекомендовано звернутись до суду, підтвердженням чого є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2015 року (а.с.39) та надана суду копія спадкової справи. Згідно з ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, позивач, як син померлого має в першу чергу право на спадкування його майна за законом. Положення нині діючої ст. 1268 п.1 ЦК України, згідно з якою спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців, він не заявив про відмову від неї повністю узгоджуються з положеннями ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року). Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. За таких обставин суд вважає можливим визнати за позивачем [PERSON] право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] що залишився після померлого [INFO] року [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved