Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку уточнив, та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь 42\~625,69 грн. матеріальної шкоди та 1\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.09.2015р. близько 23.02 год. за адресою м. Львів, перехрестя вул. Личаківська Чернігівська Солодова, відповідач керуючи автотранспортним засобом БМВ д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним йому автомобілем [NUMBER], завдавши йому механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.09.2015р. відповідача визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність останнього не була застрахована. Незважаючи на його звернення про необхідність відшкодування матеріальних збитків, відповідач їх ігнорує. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 06.02.2017р., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок згаданої вище ДТП становить 42\~625,69 грн. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку. В обґрунтування суми моральної шкоди покликається на те, що внаслідок порушень допущених відповідачем, тривалий час відчував дискомфорт, пов'язаний з пошкодженням майна. Вимушено витрачав час та зусилля на відновлення попереднього стану автомобіля. Моральні страждання посилювались відсутністю у відповідача наміру відшкодувати шкоду. Такі збитки оцінює до розміру 1000 грн., які також просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. В судовому засіданні позивач, а також його представник згідно належної довіреності від 23.02.2016р. [PERSON] позовні вимоги підтримали. Дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити. Відповідач в останнє судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Будучи присутнім в попередньому судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив у звязку відсутністю належних та допустимих доказів про розмір заподіяної шкоди. Факт вчинення ДТП з його вини визнав. За погодженням з позивачем та його представником, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 20.09.2015р. близько 23.02 год. за адресою м. Львів, перехрестя вул. Личаківська Чернігівська Солодова мала місце ДТП за участю транспортних засобів БМВ д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу Кіа д.н.з. [NUMBER]. Останній, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7) на праві приватної власності належить позивачу та згідно довідки Управління Патрульної служби м. Львова від 21.09.2015р. (а.с.6), внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди врегульовано положеннями Глави 82 Розділу ІІІ Книги Пятої ЦК України. Зокрема, за загальним правилом, визначеним ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за цією правовою нормою, необхідним є доведення таких факторів: по-перше, неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої заподіяно шкоду, якщо її завдавач був уповноважений на такі дії; по-друге, наявність самої шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майнового або немайнового характеру. Шкода в такому випадку, є не лише обовязковою умовою, але й мірою відповідальності, оскільки за загальним правилом, відображає грошову оцінку майнових та немайнових втрат потерпілого; по-третє, причинно-наслідковий звязок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода виступає обєктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, і по-четверте, обовязково повинна бути вина завдавача шкоди, яка може виражатись як у формі умислу, так і формі необережності. Наявність всіх перелічених умов в їх сукупності є обовязковим для ухвалення рішення про відшкодування шкоди, і в силу ст. 60 ЦПК України, обовязок щодо їх доведення законом покладено на позивача. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 30.09.2015р. (а.с.4) відповідача визнано винним у вчиненні згаданої вище ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. За правилами ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 2293 від 06.02.2017р. (а.с.31-42), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП, яка мала місце 20.09.2015р. близько 23.02 год. на перехресті вул. Личаківська Чернігівська Солодова у м. Львові становить 42\~625,69 грн. Такою самою є вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля. За ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При таких обставинах справи, оскільки вина відповідача та розмір заподіяної шкоди підтверджується належними та допустимими доказами, вимогу про її відшкодування слід визнати обґрунтованою та задовольнити в повному обсязі. Аналогічно, суд знаходить обґрунтованою вимогу про стягнення моральної шкоди. За ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому в тому числі моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, як про це зазначив Пленум ВСУ в. п. 5 Постанови № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За логікою ВСУ, яка узгоджуються з приписами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, саме позивач повинен довести факт завдання моральної шкоди та її розмір, однак, як і в попередньому випадку, такі вимоги закону залишились не виконаними. На переконання суду, факт пошкодження автомобіля позивача викликало в останнього виключно негативні емоції та дискомфорт. Небажання відповідача відшкодувати завдані збитки лише посилило ступінь моральних страждань позивача. Процес відновлення попереднього стану, який існував до порушення, необхідність проведення різного роду автотоварознавчих досліджень, вирішення питання про ремонт не могла не змінити звичний ритм життя позивача. Обрахований позивачем розмір моральних збитків в такому випадку суд знаходить обґрунтованим, співмірним та розумним по відношенню до наслідків протиправних дій відповідача, і тому, дана вимога також підлягає до задоволення в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 54), а також витрати, повязані з проведенням експертизи в розмірі 4404 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved