Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із названим позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 870\~250 гривень та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 09 квітня 2013 року між ним та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги (далі Договір), згідно з яким останній відступив позивачу право вимоги до [PERSON] стосовно стягнення боргу згідно договору позики від 17 серпня 2007 року у розмірі 870\~250 гривень. 20 травня 2013 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська колекторська група» (далі ТОВ «Всеукраїнська колекторська група») укладено договір поруки, за умовами якого ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» поручилося за виконання [PERSON] вищевказаного договору про відступлення права вимоги. Вказує, що договором про відступлення права вимоги передбачено ряд умов, які [PERSON] зобов»язаний виконати з метою відступлення йому права вимоги, проте в порушення умов договору відповідач не виконав жодних дій, які б були направлені на заміну сторони в договорі, тобто порушив взяті на себе зобов»язання , чим завдав позивачу матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити, посилаючись на обгрунтування викладенні в позовній заяві. Крім того, просили суд визнати розписку від 08.07.2013 року недопустимим доказом у справі, з підстав викладених у письмовому клопотанні від 31.03.2016 року. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, незважаючи на те, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 16 березня 2016 року його явка визнана обов»язковою. Представник відповідача ТОВ «Всеукраїнська колекторська група», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, незважаючи на те, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 16 березня 2016 року його явка визнана обов»язковою, проте надіслав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив справу розглядати без участі ТОВ «Всеукраїнська колекторська група». Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні із копії Ухвали Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2010 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики стягнуто з останнього на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 800000 гривень, 3% річних за час прострочення виконання зобов»язання в сумі 68000 гривень, 1700 гривень судового збору, 120 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 430 гривень вартості оголошення , а всього 870\~250 гривень.(Т.1 а.с.-8-9) 09 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора у зобов»язанні), згідно з яким [PERSON] відступив [PERSON] право вимоги до [PERSON] стосовно виконання грошового зобов»язання в сумі 870\~250 гривень. (Т.1 а.с.- 6-7,69) В п.7 Договору передбачено, що [PERSON] передає [PERSON] всі документи, що стосуються права вимоги до [PERSON], в тому числі розписку останнього за актом. У випадку порушення умов Договору передачі прав, а саме не заміни [PERSON] [PERSON], [PERSON] на першу вимогу сплачує [PERSON] грошові кошти в розмірі 50% від суми боргу протягом трьох днів з дня направлення Позивачем вимоги до Відповідача. Цим же пунктом Договору додатково передбачено, що в разі будь-якого іншого порушення умов договору, [PERSON] також сплачує [PERSON] грошові кошти у розмірі 50% від суми боргу. Відповідно до п.9 Договору [PERSON] зобов»язаний до 16.04.2013 року укласти договір доручення та видати довіреність на [PERSON] та [PERSON] з обсягом повноважень, для виконання договору відступлення права вимоги. [PERSON] в передбачений п.9 Договору строк до 16.04.2013 року не уклав договору доручення та не видав довіреність на [PERSON] та [PERSON] з обсягом повноважень, які б дозволили замінити [PERSON] на [PERSON] Із копії вимоги про сплату боргу за Договором № 1 від 29.05.2013 року встановлено, що 29.05.2013 року [PERSON] направив [PERSON] вимогу про сплату боргу за Договором, в якій зазначив, що [PERSON] порушив п.7, п.9 Договору та зобов»язаний невідкладно здійснити оплату за договором про відступлення права вимоги Позивачу в сумі 870\~250 гривень.(Т.1 а.с.10-13) Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] надав суду розписку від 08.07.2013 року, (далі Розписка) за умовами якої [PERSON] для забезпечення прав кредитора [PERSON] та на виконання зобов»язань Договору від 09.04. 2013 року про відступлення права вимоги зобов»язувався повернути [PERSON] борг [PERSON] у розмірі 1000000 гривень до 31 грудня 2013 року. У разі неповернення вказаної суми, з 1 січня 2014 року зобов»язувався сплачувати 1% пені від суми за кожний день прострочення. Відповідно до п.2 Розписки [PERSON] зазначає, що Договір від 09.04.2013 року про відступлення права вимоги слід вважати недійсним з 01 червня 2013 року та він не буде мати до [PERSON] ніяких претензій по даному Договору в майбутньому. Відповідно до умов Розписки [PERSON] також зобов»язується переписати на [PERSON] все своє рухоме і нерухоме майно, іменні акції ПАТ (ВАТ) «Кашперівський бурякорадгосп» у разі невиконання ним п.п.1,2 цієї Розписки; відшкодувати збитки нанесені за неотриманий урожай в 2008 році у ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» у розмірі 1200 тон зернових, завданих з вини колишнього керівника [PERSON]; відізвати та передати [PERSON] всі позови і заяви, які компрометують [PERSON] в державних і правоохоронних органах. (Т.3 а.с.-34). Позивач, повністю заперечуючи існування даного боргового документа (Розписки від 08.07.2013 року), заявив клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів, проведення якої просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції України, для проведення якої надав у розпорядження експертів вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки свого підпису. (Т.3 а.с.-70-71) Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року призначена судова почеркознавча та технічна експертиза розписки [PERSON] від 08.07.2013 року, в якій [PERSON] зобов»язано надати оригінал вищевказаної Розписки експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції, оскільки останній відмовився надати її на вимогу суду. (Т.3 а.с.77-78, 83-84) В заяві від 22.12.2015 року адресованій суду, [PERSON] вказував, що зобов»язується оригінал Розписки передати в експертну установу. (Т.3 а,с.-80) Проте вимоги ухвали суду від 23.12.2015 року в частині надання експертам оригіналу Розписки, [PERSON] не виконав, оскільки 19.01.2016 року до Тетіївського районного суду надійшло клопотання судових експертів [PERSON] та [PERSON] про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, а саме: оригіналу розписки від 08.07.2013 року та дозволу на застосування методу вологого копіювання у місцях перетинів підписів від імені [PERSON] з текстом розписки при визначенні послідовності виконання даних реквізитів, із яким 27.01.2016 року сторони ознайомлені під підпис. (Т.3 а.с.97-98) 29.01.2016 року [PERSON] через канцелярію суду надав суду копію висновку експертного дослідження Київського науково - дослідного інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції України від 27.01.2016 року за результатами проведення почеркознавчого та технічного дослідження розписки від 08.07.2013 року, проведеного за його заявою від 21.12.2015 року, разом із якою він надав оригінал розписки від 08.07.2013 року, оригінали чотирьох примірників висновків НДЕКЦ у Київській області, оригінал акту прийому-передачі від 07.04.2013 року, оригінали двох примірників договору про відступлення права вимоги віл 09.04.2013 року, копію розписки від 08.07.2013 року, яким встановлено, що підпис від імені [PERSON] у рядку «З повагою [PERSON]» у розписці від 08.07.2013 року , яка складена від імені [PERSON] виконано [PERSON]. В оригіналі розписки від 08.07.2013 року друкований текст виконаний за допомогою знакосинтезуючого пристрою тонером лазерного принтера персонального комп»ютера; підпис від імені [PERSON] в розписці від 08.07.2013 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів; у копії розписки від 08.07.2013 року зображення друкованого тексту та підпису від імені [PERSON] виконані барвною речовиною чорного кольору; досліджувана копія розписки від 08.07.2013 року являється копією оригіналу розписки від 08.07.2013 року, тобто вона виготовлена із досліджуваного оригіналу розписки від 08.07.2013 року; в оригіналі розписки від 08.07.2013 року спочатку був надрукований текст, поверх якого виконаний підпис від імені [PERSON] Ухвалою Тетіївського районного суду від 23.02.2016 року провадження у справі відновлено та призначено справу до судового розгляду на 10 годину 2 березня 2016 року. 01 березня 2016 року від [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява , в якій він вказує, що відповідно до ухвали слідчого судді Тетіївського районного суду від 17 лютого 2016 року в рамках кримінального провадження № 12015110300000029 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме, що [PERSON] шляхом шахрайських дій намагається заволодіти майном [PERSON], надано старшому слідчому Тетіївського відділення поліції [PERSON] тимчасовий доступ до розписки від 08.07.2013 року наданої [PERSON] на ім»я [PERSON] з можливістю її вилучення, яка знаходиться у володінні [PERSON] 16.03.2016 року через канцелярію суду від [PERSON] надійшла заява, в якій він зазначає, що у нього , на даний час, оригіналу розписки від 08.07.2013 року немає. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи , яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, враховуючи вищевказану процесуальну поведінку відповідача, а також той факт, що відповідач був попереджений про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 146 ЦПК України, суд розцінює його дії як його ухилення від проведення експертизи, а тому відмовляє відповідачу [PERSON] у визнанні факту, для з»ясування якого була призначена експертиза. Відповідно до ст. 66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відповідно до ч.1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Разом з тим, даючи оцінку наданому [PERSON] висновку експертного дослідження Київського науково - дослідного інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції України від 27.01.2016 року за результатами проведення почеркознавчого та технічного дослідження розписки від 08.07.2013 року, проведеного за його заявою від 21.12.2015 року та розписці від 08.07.2013 року, суд визнає їх недопустимими доказами в силу ст. 59 ЦПК України , а тому не бере до уваги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Вирішуючи питання, заявленого позову, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передачі ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). Такий правочин щодо заміни кредитора у зобов»язанні відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України вчинюється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникало зобов»язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Згідно ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов»язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Поскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення п.7,п.9 Договору не виконав взяті на себе зобов»язання, документи, що стосуються відступлення права вимоги позивачу не передав, не виконав жодних дій, направлених на заміну відповідача 1 на позивача, не уклав договір доручення та не видав до 16.04.2013 року довіреностей на [PERSON] та [PERSON], чим порушив вимоги передбачені ч.1 ст.517, ст. 525 ЦК України та самого Договором. Оскільки відповідачем [PERSON] було допущено декілька порушень умов Договору, за які передбачено окрему відповідальність, то і стягненню підлягають грошові кошти в розмірі 100% боргу (50%х2), що становить 870\~250 гривень. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі 3775 гривень.

Outcome: approved