Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, по якому просить суд зобов`язати відповідача усунути будь-які перешкоди щодо користування належним йому на праві приватної власності майном нежитловим приміщенням - кладовою №73-К загальною площею 3,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить нежитлове приміщення-кладова № К-73 загальною площею 3,4 кв. метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У лютому 2017 року належне позивачу нежитлове приміщення самовільно захоплено власником квартири [ADDRESS] , що розташована у іншому крилі будинку - громадянкою України [PERSON] та її чоловіком. Відповідачем [PERSON] демонтовано встановлені будівельниками двері та замінені на нові. Неодноразові звернення до відповідача не призвели до жодного результату, на вимоги звільнити належне позивачу на праві приватної власності нежитлове приміщення та повернути двері у первісний стан відповідач не реагує. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву якою просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку. 28 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] через свого представника [PERSON] надала до суду зустрічну позовну заявою якою просила визнати недійсним договір інвестування будівництва №976/12-16К від 01.02.2013 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Реал-Інвест». 25 листопада 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без руху із наданням строку на усунення недоліків. 09 грудня 2019 року у зв`язку із неусуненням недоліків зустрічну позовну заяву було повернуто [PERSON] без розгляду. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до умов Договору про інвестування будівництва № 976/12-16К від 04.02.2013р., що було укладено між ТОВ «Реал-Інвест» та громадянином України [PERSON] , ТОВ «Реал-Інвест» прийняло на себе зобов`язання збудувати нежитлове приміщення-кладову у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а Позивач сплатити договірну ціну та прийняти об`єкт будівництва. Рішенням Виконавчого комітету Крижанівської сільської Ради Лиманського району Одеської області № 450 від 23.11.2016 року нежитловому приміщенню-кладовій № К-73 загальною площею 3,4 кв. метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] надано відповідну адресу. Право власності [PERSON] на нежитлове приміщення-кладову площею 3,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , приміщення 73-К зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 767660593 від 23.12.2016 року. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Так, відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування нежитловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові гарантоване безперешкодне право володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2 ст. 13 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України презумується, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не визнається право власності позивача на спірне нежитлове приміщення, відповідач вважає нежитлове приміщення-кладову площею 3,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , приміщення 73-К спільною власністю всіх власників квартир багатоквартирного будинку, така позиція [PERSON] викладена в поданому нею зустрічному позові. Враховуючи вищевикладені нормативні положення, докази сторін, зважаючи на безспірність права власності позивача на нежитлове приміщення-кладову площею 3,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , приміщення 73-К та встановлені судом факти чинення перешкод в користуванні будинком, суд вважає за необхідне відновити порушене право позивача, шляхом задоволення позовних вимог та накладенням зобов`язань на відповідача не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні власністю.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при вирішенні судового спору суд вирішує питання, щодо розподілу судових витрат.. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved