Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON]\~ про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Мотивуючи\~свої позовні вимоги вказує на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла 22.11.2009 року, відкрилась спадщина\~\~\~на належне їй нерухоме майно, зокрема\~на житловий\~будинок, що знаходиться за адресою: Ужгородський р-н., с. Р. Комарівці, вул. Центральна,33 та земельну ділянку загальною площею 3,999 га для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу [PERSON] Посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем майна померлої матері , спадщину за якою він прийняв , так як був зареєстрований , постійно проживає та проживав на день смерті матері разом з нею, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку йому відмовлено з мотивів відсутності правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, оригінал правовстановлюючих документів на земельну ділянку відсутній, з причин його втрати, а тому просить суд ухвалити рішення , яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON],\~померлої 22.11.2009 року на земельну ділянку загальною площею 3,999 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Зокрема вказав на те, що [PERSON] за життя отримала 19.11.2002 року державний акт серії ІІ ЗК № 009270 на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,999 га для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Проте оригінал державного акту був втрачений , що позбавляє позивача можливості отримати у спадщину земельну ділянку. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ужгородського району у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав на адресу суду клопотання у якому проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив розглянути справу без його участі. Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надіслала на адресу суду заяву згідно якої проти задоволення позовних не заперечує, просить розглянути справу без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст.\~11,\~60 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,\~які беруть участь у справі. Кожна сторона\~зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено,\~що 22.11.2009 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №091379 від 23.11.2009 року виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, копія якого долучена до матеріалів справи./а.с.13 / За життя [PERSON] залишила на\~імя сина [PERSON] заповіт посвідчений секретарем Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. ( а.с. 19) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом до складу якої входить належний їй житловий будинок, що знаходиться за адресою: Ужгородський р-н., с. Р. Комарівці, вул. Центральна, 33 та належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009270 виданого 19.11.2002 року на підставі розпорядження голови райдержадміністрації №439 від 19 листопада 2002 року та сертифікату РН №168801, земельну ділянку площею 3,999 га, на території [PERSON] сільської ради, наданої для ведення товарного сільскогосподарства виробництва./а.с. 12 / Судом встановлено, що приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу [PERSON] видано 08.12.2011 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: Ужгородський р-н., с. Р. Комарівці, вул. Центральна, 33, зареєстрованого в реєстрі за № 2206. /а.с. 16/. Як стверджено позивачем в позовній заяві оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009270 виданого 19.11.2002 року втрачений. З довідки [PERSON] сільської ради Ужгородського району №386 від 03.02.2016 року слідує, що на день смерті [PERSON], яка померла 22.11.2009 року, за адресою Ужгородський район, с. Р. Комарівці, вул. Центральна, 33, разом з нею проживав її син [PERSON] ( а.с. 8) З довідки [PERSON] сільської ради Ужгородського району №376 від 02.02.2016 року слідує, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009270 , вданий на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації №439 від 19 листопада 2002 року та сертифікату РН №168801 алежить померлій [PERSON]. ( а.с. 10) Враховуючи, що спадщина за померлою [PERSON] відкрилася у 2009 році, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми\~ЦК України 2004 року. Відповідно до ст. ст.\~1217\~1219 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Із змісту ст. ст.\~1223,1233 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5) Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК). Згідно\~\~\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.12.2011 року за №49253338 [PERSON] являється спдкоємцем померлої [PERSON] /а.с. 17 / Відповідно до абз. 2-3 п. 23\~Постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Як встановлено судом, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельну ділянку за адресою: Ужгородський р-н., с. Р. Комарівці, вул. Центральна, 33./а.с. 11/ Також з матеріалів справи слідує, що згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009270 виданого 19.11.2002 року на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації №439 від 19 листопада 2002 року та сертифікату РН №168801, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,999 га. на території [PERSON] сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тому після смерті [PERSON] вказана земельна ділянка входить до складу спадкового майна. Проте оригінал вказаного Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009270 виданого 19.11.2002 року втрачений. Згідно до п. 1 ч. 2 ст.\~16\~та ст.\~392 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. [PERSON] у видачі свідоцтва\~про право на спадщину за заповітом\~відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено його цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до\~ст.16 ЦК України\~підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України\~- кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог\~ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позивачем доведені ті обставини які викладені в позові, а отже він як спадкоємець за заповітом має право на майно померлої [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині немає, приймаючи до уваги, що відповідно до діючого законодавства позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, через відсутність правовстановлюючих документів позивач позбавлений можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку, іншого порядку визнати за ним право власності на спадкове майно законодавством\~\~не передбачено, суд зважаючи на визнання відповідачем позову, дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування\~\~за заповітом на земельну ділянку , що розташована на території [PERSON] сільської ради На підставі викладеного,

Outcome: approved