Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 3 вересня 2013 року до 19 жовтня 2015 року він працював в Державному підприємстві «Красноармійськвугілля» у якості водія 1 класу в автоколоні № 2, після чого був звільнений на підставі статті 38 Кодексу законів про працю за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не виплатив йому заробітну плату за вересень 2015 року у розмірі 4955 гривень 37 копійок та за жовтень 2015 року у сумі 4610 гривень 9 копійок. Середньоденна заробітна плата складає 198 гривень 83 копійок. Просив суд стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у розмірі 6959 гривень 05 копійок, заборгованість по заробітній платі у розмірі 9565 гривень 46 копійок та понесені ним судові витрати. До початку розгляду справи по суті зменшив позовні вимоги і після зміни позову просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 7169 гривень 31 копійку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 6959 гривень 5 копійок та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача визнав частково, не погодився лише із сумою заявленою позивачем заробітної плати, яка визначена як нарахована, але сплатити підприємство заробіток працівнику має після утримання із заробітної плати обов*язкових платежів. Визнав, що позивач має право на виплату неотриманої заробітної плати, яка залишилась після утримання обов*язкових платежів та середнього заробітку за час затримки виплати працівнику цієї заробітної плати. Вислухавши сторони по справі, дослідивши надані письмові докази, суд вважає встановленими в судовому засіданні наступні обставини. [PERSON] ппрацював у Відокремленому підрозділі «Автомобіліст» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» з 3 вересня 2013 року по 19 жовтня 2015 року водієм 1-ої категорії автоколони № 2. З ВП «Автомобіліст» ДП «Красноармійськвугілля» позивач звільнений за статтею 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача, довідкою відповідача від 19 жовтня 2015 року (а.с. 11-12). За даними, наданими ВП «Автомобіліст» ДП «Красноармійськвугілля», на час звільнення позивача заборгованість по заробітній платі позивачу склала: за серпень 2015 року 4787,50 гривень, за вересень 2015 року 4955,37 гривень, а разом 9742,87 гривень. Середньоденна заробітна плата складає 198,83 гривні. В уточненій довідці зазначено, що сума заборгованості 9565,46 гривень це нарахована [PERSON] заробітна плата за вересень-жовтень 2015 року. До видачі позивачу підлягає: за вересень 2015 року 3680,55 гривень, за жовтень 2015 року 3529,60 гривень (в тому числі компенсація за невикористану відпустку 420,54 гривень). З 12 листопада до 1 грудня 2015 року з цієї заборгованості позивачу сплачено 2396,15 гривень і заборгованість після цього станом на 2 грудня 2015 року склала: за вересень 2015 року 1284,40 гривні, за жовтень 2015 року 3529,60 гривень (а.с. 5, 20). Заперечень щодо розміру належної до виплати позивачу суми заборгованості по заробітній платі або визначеного відповідачем розміру середньоденного заробітку позивача, від сторін не надходило. За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по нарахованій але не виплаченій йому заробітній платі на час розгляду справи по суті за вересень, жовтень 2015 року у розмірі 4814 гривень та середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з часу звільнення позивача з підприємства відповідача. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов*язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов*язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 198,83 гривень. Кількість робочих днів з дати звільнення позивача 20 жовтня 2015 року до розгляду судом справи по суті становить 37 днів, у тому числі у жовтні 2015 року 9 днів, у листопаді 2015 року 21 день, у грудні 2015 року 7 днів. Підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток у сумі 7356 гривень 71 копійка з розрахунку: (37дн.х198,83)=7356,71 грн. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, на підставі положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 419 гривень 72 копійки. На пiдставi статей 3, 11, 116, 117 Кодексу законів про працю України,

Outcome: partial