Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, земельну ділянку, що розташована в ОК «Пасіка» на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, площею 0,1000 га, за ціною 73391,50 грн., яка належить відповідачу, шляхом набуття права власності в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 29.11.2012 року та припинити право власності відповідача на цю земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2012 року між ним та відповідачем у цій справі було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачу було передано грошові кошти у сумі 71937, 00 грн., що в еквіваленті становить 9000,00 дол. США. В якості забезпечення виконання зобов'язань в повному обсязі за договором позики від 29.11 2012 року відповідачем передано в іпотеку земельну ділянку, що розташована в ОК «Пасіка» на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, площею 0,1000 га, на підставі договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] У встановлений договором строк відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, через, що у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 73391,50 грн., з яких 71937,00 грн. сума основного боргу, та 3% річних в сумі 1454,50 грн. Стверджує, що під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання, намагання зустрітися з ним виявилися марними. Наголошує на тому, що ним на адресу відповідача направлено вимогу, однак конверт із вимогою повернено поштою із відміткою про «у зв'язку із закінченням терміну зберігання». Оскільки умовами договору іпотеки передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на нерухоме майно, просить у відповідності до положень ст. 16 ЦК України застосувати саме цей спосіб захисту його цивільних прав та законних інтересів. У судове засідання представник позивача не з'явився, не повідомив суд про причини своєї нявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, оглянувши у судовому засіданні оригінали розписки, договору позики та договору іпотеки, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов п. 1 якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 71937,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ становить 9000,00 дол. США. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики. Відповідно до п. 2 договору позики, відповідач зобов'язувався повернути позивачу готівкою в строк до 28.02.2013 року отримані ним у позику кошти, однак своїх зобов'язань за договором він не виконав. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до положень ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Нормами ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином у відповідача наявна заборгованість перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 73391,50 грн., з яких 71937,00 грн. сума основного боргу, та 3% річних в сумі 1454,50 грн. На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 29.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно умов п. 1.1. договору іпотеки іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в заставу (іпотеку), належне іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 4623683500:03:000:0062, що розташована в ОК «Пасіка» на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Земельна ділянка, що становить предмет іпотеки належить іпотекодавцю (відповідачу у цій справі) на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯК 904593, виданого 23.05.2012 року. Відповідно до ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 590 ч.1 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності із п. 4.2.2. договору іпотеки право власності на передане в іпотеку майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя, якщо протягом тридцяти календарних днів іпотекодавець не задовольнить вимогу іпотекодержателя про усунення порушення або виконання порушеного основного зобов'язання та/або умов цього догоовру в якій зазначається про звернення стягнення шляхом передачі від іпотекодавця до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. 20.08.2013 року [PERSON] ознайомився із пред'явленою йому вимогою про виконання основного зобов'язання, а також про те, що у разі невиконання зобов'язань за договором позики, позивачем буде розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 37 ч. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З урахуванням положень ст.ст. 33 ч. 3, 36, 37 ч.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним, з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому з врахуванням встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ст. 16 ч. 2 ЦК України має право вимагати застосування його судом. На підставі викладеного, з врахуванням того, що судом в судовому засіданні було оглянуто оригінали договору позики від 29.11.2012 року, розписки про оримання коштів за договором позики та договору іпотеки, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved