Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] про розірвання договору та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований за №120 у відділі РАЦС Жовківського районного управління юстиції Львівської області, про що було видано Свідоцтво серії 1-СГ №076515. Стверджує, що за час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя не склалось і відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.11.2015 року шлюб між ними було розірвано. Їх син проживає разом із відповідачкою. Зазначає, що 21.10.2015 року було укладено договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів, відповідно до якого було врегульовано стосунки між батьками з приводу виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Проте вказує, що договір не виконується відповідачем і систематично нею порушується п.5, так він не має можливості спілкуватися та проводити час з сином з причини того, що відповідач це заперечує і говорить йому, що сина зможе побачити тільки за рішенням суду, і це змусило його звернутися до органу опіки та піклування та з відповідним позовом до Жовківського районного суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Вважає, що відповідачка своєю позовною заявою від 28.11.2016 року просить в Жовківського районного суду змінити п. 6 договору та викласти цей пункт в іншій редакції, що повністю змінює суть, зміст договору та порушує його добру волю при укладенні договору. Його цим позовом [PERSON] змушує до договору, а це повністю виключає його добровільне виконання взятих на себе по даному договору зобов'язань. Позивач зазначає, що Сімейним кодексом України встановлено порядок і спосіб утримання неповнолітніх дітей, які проживають окремо від одного з батьків, на його думку спірний договір суперечить ст. 181 даного кодексу, а так як він працює, аліменти повинні стягуватися в частці від заробітку. У зв'язку з тим, що сторона вимагає часткову зміну договору, це, на його думку, є втратою, позбавленням того на що він розраховував при укладенні договору, у зв'язку з тим, що відповідач не дає йому можливості спілкуватися з сином [PERSON], [INFO], а тому вважає, що є достатні умови для розірвання договору. Стверджує, що так як він має постійну роботу, то відповідно до закону аліменти повинні бути встановленні в частині від заробітку. Встановлюючи розмір частки на утримання [PERSON], просить врахувати те, що він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів від 21 жовтня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1123 та встановити аліменти на користь [PERSON], [INFO] з [PERSON], [INFO] для утримання сина [PERSON], [INFO] щомісячно 1/4 частину заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на його користь суму сплачених судових витрат. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримали повністю з підстав наведеній у ній, просять задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак її представник [PERSON] проти позову заперечив повністю та пояснив, що жодних перешкод у спілкуванні позивача з дитиною його довірителька не здійснює, вона не заперечує зустрічам батька з дитиною. Заслухавши думку позивача та його представника, які підтримали позовні вимоги, думку представника відповідача, який заперечив проти задоволення позовних вимог, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З позовної заяви вбачається, що позивачем та відповідачем, [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований за № 120 у відділі РАЦС Жовківського районного управління юстиції Львівської області, про що було видано Свідоцтво серії 1-СГ №076515. За час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народився син - [PERSON], [INFO]. Однак через те, що спільне життя не склалось, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.11.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Їх син проживає разом із відповідачкою. Дані факти стверджуються позивачем та не заперечуються представником відповідача, а тому доказуванню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав з відповідачем договір про порядок проживання, виховання дитини та аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Жовківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 1423. Суд вважає, що позивачем у позовній вимозі допущено описку, оскільки останній стверджує, що договір зареєстровано у реєстрі за № 1123. Позивач в позовній заяві вказує, що, на його думку, даний договір суперечить статті 181 Сімейного кодексу, оскільки він працює, то аліменти, на думку позивача, повинні стягуватися в частці заробітку. У відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір, аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. З даного приводу слід зазначити, що питання про стягнення аліментів в частці від доходу [PERSON] вже було предметом розгляду у Жовківському районному суді Львівської області і 17.05.2017 року у справі № 444/2629/16-ц, провадження № 2/444/159/2017 вирішено змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в частці від доходу платника в розмірі 1/4 всіх доходів щомісячно шляхом внесення змін до договору про порядок проживання, виховання дитини та аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Жовківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №1423 від 21.10.2016 року та укладений між [PERSON] та [PERSON], а саме: абз. 1 п. 6 Договору викладено у наступній редакції: «на утримання дитини батько зобовязується щомісячно здійснювати сплату аліментів у розмірі 1/4 частки власного доходу в порядку та спосіб, визначений законодавством України для виконання аліментних зобовязань відповідно до ст.187 СК України шляхом подання відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем своєї роботи», абз.2 п.6 Договору викладено у наступній редакції: «батько зобовязується додатково раз на рік (до кінця травня поточного року) виплачувати кошти в розмірі 2 місячних платежів, визначеного абз.1 п.6 Договору для забезпечення відпочинку дитини.» Додатково слід вказати, що дане рішення оскаржилося позивачем [PERSON] і на момент розгляду цієї справи, справа № 444/2629/16-ц, провадження № 2/444/159/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Жовківського міського нотаріального округу [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів знаходиться на розгляді у Апеляційному суді Львівської області. Твердження позивача про те, що відповідач не дає йому можливості спілкуватися з сином [PERSON], [INFO], жодним чином не підтверджені, позивачем не подано жодного доказу звернення до служби у справах дітей Жовківської РДА Львівської області чи до виконавчого комітету Жовківської міської ради для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, а сам факт звернення з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні не є тією обставиною, що звільняє від доказування, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас позивачем на підтвердження подано лише ухвалу про відкриття провадження у справі, що не є кінцевим рішенням, яким встановлюються будь-які обставини, що не підлягають доказуванню. Представник відповідача в судовому засіданні ствердив, що відповідач не заперечує щодо зустрічей та спілкування позивача з їх дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. А тому у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про розірвання договору між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів від 21.10.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1423 слід відмовити у звязку із її недоведеністю позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Також пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Позивачем [PERSON] в позовній заяві стверджується, що син, [PERSON], [INFO], проживає разом із відповідачкою. А тому саме право на звернення з позовом про стягнення аліментів в разі розірвання договору між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів від 21.10.2015 року мала б право відповідач [PERSON], а тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про встановлення аліментів на користь [PERSON], [INFO] з [PERSON], [INFO] для утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] до досягнення дитиною повноліття у звязку із її безпідставністю. Так як судом відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON], то відповідно слід відмовити у задоволенні його вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги [PERSON] недоведені, безпідставні та необгрунтовані, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Outcome: dismissed