Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на 1 / 2 частину земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що його батько - [PERSON] за життя побудував житловий будинок з надвірними будівлями на земельній ділянці по [ADDRESS]. 30 листопада 2000 року на підставі рішення сесії Понорівської сільської ради від 30.09.1998 року, [PERSON] згідно Державного акту отримав у власність земельну ділянку загальною площею 0,73 га, із них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,48 га - для ведення особистого (підсобного) селянського господарства. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцями за законом були позивач та його мати - [PERSON] В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і отримав у власність 1 / 3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], та на 1 / 2 частину земельної ділянки по [ADDRESS]. Решту, а саме - 2 / 3 частини будинку з надвірними будівлями та 1 / 2 частину земельної ділянки - отримала у власність мати позивача - [PERSON],. як спадкоємиця за законом після смерті чоловіка. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після її смерті. 04 вересня 2013 року в Талалаївській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] за заявою позивача. В час перевірки спадкових документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було виявлено, що відсутній Державний акт на 1 / 2 частину присадибної земельної ділянки, поскільки померла [PERSON] з невідомих причин не виготовила його після смерті свого чоловіка. Крім цього, було втрачено і сам Державний акт про право на земельну ділянку, виданий на ім'я померлого [PERSON] Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на 1 /2 частину земельної ділянки із загальної площі 0, 73 га із них: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель та 0,48 га - для ведення особистого підсобного селянського господарства, яка розташована на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], належної їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 вересня 2002 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав і просив задовольнити, поскільки позивач, як спадкоємець за законом, не може належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері, так як свого часу було втрачено оригінал державного акту на право на земельну ділянку, належну його померлому батьку, а мати позивача після смерті батька свою частину спадкової земельної ділянки не оформила. Представник відповідача - Понорівської сільської ради Пустовар Л.М. - в судовому засіданні позов [PERSON] визнала і не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи - відділу Держземагенства в Талалаївському районі Чепік Є.Ю. - в судовому засідання позов [PERSON] визнав і не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після її смерті позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом згідно копії витягу із Спадкового реєстру від 04.09.2013 року (а.с.7). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується, зокрема, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2002 року, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є спадкоємцями майна [PERSON], померлого [INFO] і яке складається з земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,73 га в межах згідно з планом, яку передано для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд 0, 25 га., ведення особистого підсобного господарства 0,48 га (а.с. 14). Вартість даного спадкового майна, як про це зазначено у свідоцтві, складає 1256 грн. 96 коп. Спадкова земельна ділянка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 046533, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.15). Про втрату оригіналу даного правовстановлюючого документу було поміщено оголошення в районній газеті «Трибуна хлібороба» за 29 березня 2014 року (а.с.17-18). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Поскільки в ході судового розгляду було встановлено, що спадкодавцю [PERSON] належала 1 / 2 частина земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0, 73 га в межах згідно з планом, яку передано для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд 0, 25 га., ведення особистого підсобного господарства 0,48 га, яка згідно з положенням спадкового законодавства переходить до її спадкоємця - позивача [PERSON] Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON], мати позивача [PERSON], набула права власності на земельну ділянку площею 0, 73 га, яке підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку, що свого часу був втрачений. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку, і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право власності на земельну ділянку, яке залишилось не успадкованим, та враховуючи визнання позову відповідачем та третьою особою, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved