Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, починаючи з 29 липня 2012 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалося внаслідок непорозумінь та різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо з вересня 2014 року. Позивач переконаний, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме його інтересам. За таких обставин позивач просить розірвати їхній шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але надіслала до суду заяву в якій справу просив розглянути у його відсутність, позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про визнання позову, справу просила розглянути у її відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 152306 від 29.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] 29.07.2012 р. зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 108. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їх шлюб має бути розірвано. Дана сім'я остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін до її відновлення немає. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище набуте у шлюбі «Яковлева». Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved