Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Великолуцька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться в [ADDRESS] є колишнім колгоспним двором, членами якого були: голова - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, згідно якого належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області вона заповіла [PERSON] . Остання, в свою чергу прийняла спадщину та склала заповіт, яким все своє майно належне їй на день її смерті заповіла позивачці [PERSON] . Після смерті матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина, яку позивач прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, держаним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, якою відмовлено\~\~ [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері з підстав відсутності правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. У зв`язку з вищевикладеним, позивач позбавлена у нотаріальному порядку реалізувати свої спадкові права, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому просить суд, визнати за нею [PERSON] право власності на домоволодіння з прибудовою, яке розташоване по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Черкалюк Л.Д. в судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просять суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, попередньо звернувшись до суду із заявами у яких просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~ Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частиною 2 статті\~247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Згідно Довідки №328 виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 14 вересня 2020 року, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] ), станом на 01.07.1990 року колгоспний двір, членами колгоспного двору були: голова двору [PERSON] 1927 року народження, дочка [PERSON] 1954 року народження, зять [PERSON] 1949 року народження, внука [PERSON] 1982 року народження. Згідно Інформаційної довідки №1057 про технічний стан нерухомого майна від 20.08.2020 р. виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] , рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Раніше будинковолодіння рахувалося по [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки № 1071 від 25.08.2020 р. виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013р. житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Тернопільською районною радою 16.11.1990 р. та записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим № 104. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, яке видано Виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів 16 листопада 1990 року, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, головою якого є [PERSON] та записаний в реєстрову книгу за реєстром № 104. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 26 жовтня 2005 року, [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з заповіту від 25 грудня 2000 року посвідченого секретарем виконкому Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Михневич З.І., який зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №82, [PERSON] заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернопільським рай бюро ЗАГС Тернопільської області 24 липня 1982 року, [PERSON] , народилась [INFO] в с. Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 02 травня 2019 року. За життя [PERSON] , яка померла [INFO] склала заповіт 04 лютого 2015 року посвідчений секретарем Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Паласюк Н.Є., яким усе її майно належне їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] . Згідно довідки №278 виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 05 серпня 2020 року на час смерті [PERSON] , померлої [INFO] в [ADDRESS] разом із померлою були зареєстровані, проживали та проживають чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . 17 вересня 2020 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1482/02-31 відповідно до якої, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті матері - [PERSON] померлої [INFO] у зв`язку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. Оскільки, житловий будинок [ADDRESS] належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON] , яка померла [INFO] та інші члени [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області своїй дочці [PERSON] , яка після смерті своєї матері [PERSON] прийняла спадщину автоматично за фактом спільної реєстрації місця проживання, однак не оформила своїх спадкових прав. Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими з будівлями та спорудами, який виготовлений 17 серпня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] , житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальна площа якого складає 101,4 кв.м, житлова площа 48,6 кв.м., побудований у 1957 році. Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст.\~120\~ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст.\~123\~цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п.13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24\~червня 1983\~року №4\~«Про практику\~розгляду судами\~України справ\~про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563\~ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261\~ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270\~ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно, зокрема належну їй частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON] . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №201/2019 після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про спадщину за заповітом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Крім позивача спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та її дочка [PERSON] . Разом з цим, суд враховує принцип свободи заповіту та те, що вищевказані спадкоємці із вимогами про визнання заповіту недійсним не зверталися, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують щодо спадкування [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Аналізуючи вищенаведені обставини, зокрема визнання позову відповідачами та враховуючи викладені вимоги законів, дослідженні у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач [PERSON] - спадкоємець за заповітом вчасно прийняла спадщину після смерті матері, інші спадкоємці спадщину не прийняли, однак позивач позбавлена можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, а тому суд приходить до висновку, що право позивача слід захистити, шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 101,4 кв.м, житловою площею 48,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved