Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить визнати [PERSON] (далі-відповідач) таким, що втратив право на користування житловим будинком № 2-а по вул. Молодіжна в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області, посилаючись на те, що вона є власником вищевказаного житлового будинку, в якому з 16.08.2012 року зареєстрований її син відповідач по справі. Однак, відповідач з часу реєстрації по даний час в її будинку не проживає, що підтверджується відповідними актами обстеження. Наскільки їй відомо, відповідач проживає на території [PERSON] Федерації, але точної адреси вона не знає. Останній раз відповідач їй телефонував приблизно рік назад. На її прохання приїхати до України та знятися з реєстраційного обліку відповідач відмовився, мотивуючи тим, що в Україну він не приїде, оскільки вже має паспорт громадянина [PERSON] Федерації. Таким чином, вважає, що відповідач втратив право на користування її житлом, так як він без поважних причин понад рік ним не користується. Оскільки відповідач не проживає в її будинку у неї виникають труднощі зі сплати комунальних послуг, чим порушуються її права, тому вона змушена звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав посилаючись на вищевказані обставини. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не дивлячись на те, що був належним чином повідомлений за останнім відомим місцем реєстрації про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток. Про причини неявки відповідач не повідомив, не звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, тому відсутні поважні причини неявки в судове засідання. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачем і понад рік вони не бачили сина позивача, щоб він проживав та користувався її житлом. По чуткам їм відомо, що відповідач є громадянином [PERSON] Федерації і він не збирається їхати до України. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку № 2-а по вул. Молодіжна в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.07.2012 року (а.с.5,6). У вказаному житловому будинку з 16.08.2012 року зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою № 206 виданою 31.03.2016 року виконкомом Мисайлівської сільської ради, Богуславського району Київської області та відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київської області (а.с.7, 16). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. За нормою статті 156 ЖК УРСР надано право членам сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, право користуватися цим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку позивача понад один рік без поважних причин, підтверджується актами обстеження від 20.02.2015 року; 15.07.2015 року; 31.03.2016 року (а.с.8-10). Як зясовано судом, позивач не чинила перешкод в користуванні будинком, будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись спірним будинком, судом не встановлено. Разом з тим, статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] понад рік назад добровільно залишив будинок і до даного часу в ньому не проживає, перешкод у користуванні даним будинком не встановлено, не несе обовязків по сплаті комунальних послуг, не укладав договір найму жилого приміщення, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved