Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві просить його задовольнити. Крім цього, додала, що вони з відповідачем спільно не проживають уже з 2000 року, а вже 5 років не повязані з останнім спільними інтересами та побутом. Миритись із відповідачем категорично не бажає, при цьому вважає, що надання такого строку для примирення буде суперечити її інтересам, оскільки своєї думки стосовно розірвання шлюбу вона не змінить. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та вважає, що примирення між ним та позивачкою можливе, а тому просить визначити йому строк для примирення терміном 6 місяців. Разом з тим, додав, що вони із позивачкою спільно не проживають із 2000 року, а вже 5 років, як вони не повязані спільним побутом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Руденська) [PERSON], 07 жовтня 1989 року у Поплавській сільській раді Бережанського (на даний час Підгаєцького) району Тернопільської області, було укладено шлюб, актовий запис №5, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД №493494 від 07 жовтня 1989 року. За час спільного проживання, подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалось, їх шлюб носить формальний характер, подружні відносини між ними припинено, сторони спільно не проживають вже більше 17 років, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому позивач просить розірвати шлюб між ними. З огляду на вищенаведене, суд, враховуючи, відсутність у сторін малолітніх дітей, взаємовідносини між ними, довготривале непроживання сторін разом та відсутність між ними сімейних стосунків, а також, що збереження шлюбу між подружжям, буде суперечити інтересам позивача, не вбачає підстав для надання сторонам у справі строку для примирення, оскільки це є правом, а не обовязком суду, а саме примирення, можливе лише тоді, коли можна зберегти шлюб на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу і чого немає між сторонами. За наведених вище обставин, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги відсутність малолітніх дітей, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення та інші обставини життя подружжя, прийшов до переконання, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved