Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.06.2016 року між нею та відповідачем укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до умов якого сторони зобовязались до 10.06.2016 р. укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Для підготовки документів, необхідних для укладання основного договору та для забезпечення виконань умов основного договору позивач передала до підписання попереднього договору відповідачу суму коштів в розмірі 40224 грн., що по курсу НБУ на день посвідчення попереднього договору складало 1600 доларів США. В порушення вимог п.4 Попереднього договору відповідач не змогла укласти договір купівлі-продажу квартири№16 в будинку 15а по вулиці Кравчука в місті Луцьку, оскільки згідно інформаційної довідки №65846650 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 15.08.2016 р. встановлено, що 23.01.2015 року на все нерухоме майно відповідача накладено арешт та заборона його відчуження та не є знята по сьогоднішній день, що є порушенням зобовязань Попереднього договору, внаслідок чого укладення основного договору є неможливим. Зазначає, що згідно п. 9 Попереднього договору, у випадку невиконання зобовязань, передбачених п.1 попереднього договору з вини [PERSON] сума передана їй відповідно до п.6 повертається у подвійному розмірі. З врахуванням вищенаведеного, просить стягнути [PERSON] в свою користь кошти в розмірі 80448 грн. та судові витрати в справі. Позивачі та його представник\~ у судове\~ засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. \~Відповідач у судове засідання не з'явилася з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Попередній договір, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №247 (а.с.5-6). Відповідно до п.п.1,2 даного договору сторони зобовязались до закінчення робочого дня 10 червня 2016 року повністю розрахуватися та укласти договір купівлі-продажу, предметом такого майбутнього договору купівлі-продажу є квартира [ADDRESS] (а.с.5). У другому абзаці пункту 4 Попереднього договору встановлено, що [PERSON] повідомляє [PERSON] про зареєстрований арешт всього її нерухомого майна та зобовязується до посвідчення договору погасити заборгованість та звільнити майно з-під арешту (а.с.5). Згідно п. 6 Попереднього договору, для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору, та для забезпечення виконання умов основного договору [PERSON] передала до підписання договору [PERSON] грошову суму в розмірі 40224 грн. Пунктом 9 Попереднього договору визначено, що у випадку невиконання зобовязань, передбачених п.1 даного договору [PERSON], сума, передана їй відповідно до п.6 даного договору, повертається [PERSON] в подвійному розмірі. Відповідно до статей 627 і 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язань є договір. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно із ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, відповідно до п. 9 Попереднього договору, відповідач зобов'язана повернути позивачу отримані грошові кошти в подвійному розмірі, тобто 80448 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішення. Визначаючи розмір витрат на правову допомогу адвоката, які слід стягнути з відповідача, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості і враховує складність справи та ту обставину, що позов задоволено повністю. З акту виконання робіт по договору про надання правової допомоги вбачається, що вартість послуг адвоката [PERSON] складає 3300,00 грн. Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених судових вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~ \~ \~ \~А тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені та документально підтвердженні витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3300,00 грн. та суму в розмірі 551,20 грн. понесених витрат по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved