Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києва про звільнення успадкованого майна з - під арешту. Мотивує вимоги позову тим, що під час оформлення спадкового майна він дізнався про те, що на квартиру [ADDRESS], яка належала його померлому батькові накладений арешт. Звернувшись до відповідача із заявою про зняття арешту, отримав відмову з посиланням на те, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить три роки, тому надати інформацію стосовно виконавчих проваджень неможливо, оскільки вони знищені. В зв»язку з цим був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач просив зняти арешт з майна - квартири [ADDRESS], оскільки накладений на успадковану ним квартиру позбавляє його можливості розпоряджатися квартирою. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надіславши письмові пояснення по справі, також просив суд проводити судовий розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Позивач в судовому засіданні зазначив, що під час оформлення спадкового майна у нотаріуса він дізнався про те, що на квартиру [ADDRESS], яка належала його померлому батькові накладений арешт. Звернувшись до відповідача із заявою про зняття арешту, отримав відмову з посиланням на те, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить три роки, тому надати інформацію стосовно виконавчих проваджень неможливо, оскільки вони знищені. В зв»язку з цим був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до листа Деснянського РВ Деснянського РУЮ в м. Києві від 25.01.2018 року виконавче провадження в ході виконання якого державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження знищено відповідно до акту знищення складеного на підставі розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженої Наказом №2274/5 від 25.08.2008 року. При перевірці автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] у відділі на виконанні не перебувають. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред»являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Постанова про арешт та заборону на відчуження всього рухомого та не рухомого майна від 25.02.2005 року, що належить позивачу порушує його право на розпорядження своєю власністю, а тому підлягає захисту судом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved