Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS]. В позові вона вказала, що з 26.06.1999р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 125, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/814/3380/2012 від 28.09.2012р. шлюб між ними розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/18/14 від 29.01.2014р. частково зміненим апеляційним судом Запорізької області № 22-ц/778/1632/14 від 24.04.2014р. було поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнано право власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В порядку виконання даного судового рішення реєстраційною службою Запорізького МУЮ проведено державну реєстрацію права власності належної їй 1/2 частки квартири [ADDRESS], про що видано витяг з державного реєстру речових вправ на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 27883463 від 09.10.2014р. Позивач посилається на те, що вона фактично позбавлена можливості володіти та користуватись своєю часткою квартири через непорозуміння та суперечки з відповідачем з приводу користування та , утримання цього майна. Просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши їй у користування, разом з неповнолітніми доньками дві окремі кімнати : кімнату № 1 площею 12,5 кв.м. і кімнату № 2 площею 11,0 кв.м. Виділити у користування відповідача [PERSON] окрему кімнату № 3 площею 17,3 кв.м. і балкон площею 1,98 кв.м. Підсобні приміщення квартири - кухню, ванну кімнату, туалет, коридор залишити у загальному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON]. Стягнути на її користь судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав, не заперечує проти виділення позивачу у користування , разом з неповнолітніми дітьми, кімнати № 1 площею 12,5 кв.м. та кімнати № 2 площею 11,0 кв.м. в квартирі [ADDRESS] не заперечує. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 358 ч.1, ч. 3 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Судом встановлено, що з 26.06.1999р. сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 125, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/814/3380/2012 від 28.09.2012р. шлюб між ними розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/18/14 від 29.01.2014р. частково зміненим апеляційним судом Запорізької області № 22-ц/778/1632/14 від 24.04.2014р. було поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнано право власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В порядку виконання даного судового рішення реєстраційною службою Запорізького МУЮ проведено державну реєстрацію права власності належної їй 1/2 частки квартири [ADDRESS], про що видано витяг з державного реєстру речових вправ на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 27883463 від 09.10.2014р. Позивач фактично позбавлений можливості володіти та користуватися своєю часткою у спірній квартирі через суперечки з відповідачем. Спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат - площею 12,5 кв.м., 11,0 кв.м., 17,3 кв.м. та є об`єктом права спільної частковою власності сторін та їх частки є рівними по 1/2 частині. Сторони не досягли між собою згоди щодо порядку користування спільною частковою власністю . . Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1996р.- 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, що є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, за вимогою учасника цієї власності, підлягає розподілу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. В іншому випадку може бути визначений порядок користування приміщеннями в квартирі, якщо про це заявлений позов. Спірна квартира не може бути розділена між співвласниками в натурі по ? частині, на два ізольованих приміщення, з самостійними виходами. В загальному користуванні співвласників буде знаходитися коридор, кухня, туалет та ванна кімната, що унеможливлює використання зазначеної квартири як двох окремих житлових приміщень. Позов стороною заявлено саме про визначення порядку користування квартирою, яка є спільною частковою власністю сторін. Відповідач не заперечував проти виділення позивачці з дітьми в користування кімнати № 1 площею 12,5 кв.м. і кімнати № 2 площею 11,0 кв.м. Оскільки порядок користування спірною квартирою не може бути визначений між співвласниками відповідно до належної кожному ? частини, а з позивачкою проживають дві неповнолітні дочки, суд вважає за необхідне виділити їй в користування 2 окремих кімнати № 1 площею 12,5 кв.м. і кімнати № 2 площею 11,0 кв.м., а відповідачу окрему кімнату 3 площею 17,3 кв.м. з балконом площею 1,98 кв.м. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити порядок користування вказаною квартирою між співвласниками та залишити підсобні приміщення у загальному користуванні сторін. Визначення такого порядку користування квартирою між співвласниками не порушує права власності кожного з них на ? частину зазначеною квартири.

Outcome: approved