Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 15.02.2011 року, а також визнати за ним як спадкоємцем за заповітом право власності на земельну ділянку площею 2,0074 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 394, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 043555від 10.02.2004 року, кадастровий номер 5122085300:01:001:0479, що належала померлій 15.02.2011 року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що позивачу [PERSON] необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини і заява ним не була подана. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду спорив повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] знає добре, він проживав разом із тіткою [PERSON], доглядав її та на час смерті проживав разом з нею. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме 15.02.2011 року. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,0074 га, розташована на території [PERSON] сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 394, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 043555 від 10.02.2004 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації № 808/А-2003 від 29 жовтня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-16-629, кадастровий номер 5122085300:01:001:0479. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 247741 від 17.02.2011 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла 15.02.2011 року. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,0074 га, розташована на території [PERSON] сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 394, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 043555від 10.02.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту від 12.08.2009 року за № 23, посвідченого секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] належну їй на праві власності земельну ділянку розміром 2,0074 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ОД № 043555, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 10.02.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 10-16-629, заповіла [PERSON], [INFO]. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України після смерті [PERSON], немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Факт того, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] підтверджено поясненнями свідка [PERSON], допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що позивач дійсно на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] та доглядав за нею, тобто позивач [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Вислухавши пояснення позивача та його представник, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки представник відповідача визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved