Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] в якому просила здійснити поділ спільного сумісного майна її та [PERSON] а саме: визнати за нею та [PERSON] по Ѕ частини однокімнатної квартири [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовує тим, що з 01.09.1990 року по 12.04.2018 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] , який розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 12.04.2018. Віл шлюбу сторони мають двох спільних дітей. З моменту розірвання шлюбу, вона разом з дітьми мешкають окремо від [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У період шлюбу нею з чоловіком було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Позивач зазначає, що відповідач ніколи не заперечував її права власності на спірну квартиру, однак з моменту розірвання шлюбу він мешкає в цій квартирі один, та доступ до квартири у позивачки обмежений, вона не має ключів від зазначеної квартири та правовстановлюючих документів, тому вона звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник позивача - адвоката Молчанова Ю.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному провадженні за згодою позивача та його представника, за наявними в справі доказами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.09.1990 перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбу, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкові від 12.04.2018. (а.с. 10) Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що у період шлюбу за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 5342 від 04.07.2005 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубаревим І.Ю. 15.09.2005 року зареєстровано право приватної власності на 1/1 частину квартири [ADDRESS] . (а.с. 13-14). Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 61 СК України об`єктом права суспільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. Таким чином, суд вважає встановленим, що частину спірної квартири було придбано сторонами по справі, які на час придбання будинку перебували у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10). Рішення набуло чинності 29.05.2018. На підставі ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Положеннями ч.1 ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ч.1 ст.70 СК України. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею та відповідачем право власності по 1/ 2 частину квартири [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, щос удовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 1725 грн. 00 коп. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1725 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved