Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В якому прохав : стягнути з [PERSON] на його [PERSON] користь борг відповідно до розписок із урахуванням встановленого індексу інфляції 29345 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 21 березня 2013 року [PERSON] під розписку заборгував [PERSON] 8500 грн., які зобовязався повернути до 05 квітня 2013 року. 27 травня 2013 року [PERSON] під розписку заборгував йому ще 8 300 грн., які зобовязався повернути до 27 липня 2013 року. Загальна сума 16 800 грн. По закінченні зазначених у розписці строків відповідач боргу не повернув. В звязку з чим має сплатити борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 29 345 грн., тому він і звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Надав суду клопотання в якому прохав справу розглядати без його участі, позов підтримав, прохав його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Прохав проводити судове засідання без технічної фіксації судового процесу. Відповідач [PERSON], до суду 21 жовтня 2015 року та 03 грудня 2015 року не з»явився, повідомлений на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 21 березня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в розмірі 8 500 гривень з кінцевим терміном повернення до 05 квітня 2013 року, про що написав розписку 13 жовтня 2008 року (а.с.6, 19). 27 травня 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в розмірі 8300 гривень з кінцевим терміном повернення до 05 квітня 2013 року, про що написав розписку 27 липня 2013 року (а.с.7, 20). Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] укладено 21 березня 2013 року та 27 травня 2013 року договори позики, що підтверджується оригіналами розписок, котрі надав суду [PERSON] Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав, не повернувши 13 жовтня 2008 року, 27 липня 2013 року кошти на вимогу [PERSON] з різних причин, що підтверджується наявністю у позивача зазначених розписок (а.с.20, 21). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, [PERSON] зобов»язаний повернути [PERSON] взяті в борг 8500 грн. за договором позики від 13 жовтня 2008 року та 8300 грн. за договором позики від 27 липня 2013 року, всього (8500+8300) 16\~800 грн. За змістом ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Виходячи із ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Збитки від інфляції по розписці від 21 березня 2013 року становлять 6347,36 грн. (8500 х1,747). Збитки від інфляції по розписці від 27 травня 2013 року становлять 6198,02 (8300х1,747) Таким чином загальна сума боргу складає (16800+6347,36+6198,02) 29\~345 грн. 38 коп. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 293 грн. 45 коп. судового збору. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved