Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики від 13 грудня 2013 року в сумі 4000грн. та відсотків за користування коштами в сумі 400грн. В обґрунтування посилається на те, що 13 грудня 2013 року уклав з відповідачем договір позики грошових коштів в сумі 4000грн., що підтверджується його розпискою. Відповідно до угоди відповідач зобов'язувався повернути борг рівними частинами по 200грн. щомісячно з кінцевим строком розрахунку до 30 вересня 2015 року. Крім того, відповідно до умов договору, у випадку невиконання відповідачем умов договору, останній зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 10% від простроченої суми. Однак [PERSON], отримавши кошти, своє зобов'язання по їх поверненню не виконує та продовжує ухилятися від його виконання, позивач просить стягнути з останнього всю суму боргу, а також 10% річних від простроченої суми. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 4000грн. та проценти в розмірі 400грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з розпискою між сторонами 13 грудня 2013 року укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 4000грн., і зобов'язувався повернути борг рівними частинами по 200грн. щомісячно до 30 вересня 2015 року. У разі прострочення зобов'язання [PERSON], на вимогу [PERSON], зобов'язаний суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також десять процентів річних від простроченої суми. Дані обставини підтверджуються розпискою від 13 грудня 2013 року. Станом на час звернення [PERSON] з позовом до суду та розгляду справи в суді, [PERSON] умови договору позики не виконує та продовжує ухилятись від їх виконання. У відповідності ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що за звичайно ставляться. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до умов договору, у випадку прострочення [PERSON] виконання грошового зобов'язання, сторонами обумовлено обов'язок відповідача сплатити десять процентів річних від простроченої суми. Оскільки [PERSON] отримано кошти в сумі 4000грн., і останній жодного щомісячного платежу [PERSON] не передавав, то сума процентів яка підлягає сплаті становить 400грн. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню як сума боргу в сумі 400грн., так і проценти в сумі 400грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір та документально підтверджені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved