Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій -МТС» (далі ТОВ «Обрій-МТС»), в якому просила розірвати два договори оренди належних їй земельних часток (паїв), розташованих на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області площею 18,66 га та 2,305 га, укладених 01 січня 2013 року між нею та ТОВ «Обрій-МТС», згідно яких вона передала в оренду належні їй земельні частки (паї) відповідачу та зобовязати відповідача негайно передати їй вказані земельні частки в стані, придатному для цільового використання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діяв на підставі доручення (а.с.17), позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на те, що на підставі двох договорів оренди земельних часток (паїв), укладених 01 січня 2013 року, ТОВ «Обрій МТС» використовувало дві земельні частки [PERSON], належні їй на підставі сертифікатів серії ОД №0225689, ОД №0225688 площею по 2,7 умовно кадастрових га для вирощування сільськогосподарських культур. Строк дії договорів по 7 років. Однак 16.08.2013 року [PERSON] отримала [PERSON] про право власності на належні їй земельні частки (паї), а також вказаним земельним ділянкам були присвоєні відповідні кадастрові номери. Вважає, що після отримання свідоцтва про право власності на земельні ділянки зникли зобовязання за укладеними договорами оренди земельних частко (паїв), в звязку з чим дія цих договорів припинилася. Відповідно до цих документів земельна ділянка виділена [PERSON] в натурі, а також їй передані межові знаки і вона має намір самостійно користуватися даною земельною ділянкою, переукладати договори оренди з відповідачем не має наміру, так як її не влаштовує розмір орендної плати, указаний в договорі. Вона зверталася до відповідача з проханням розірвати діючі договори, але відповідач ці питання не вирішив та продовжував використовувати її земельні ділянки без відповідної згоди. Тому просив позов [PERSON] задовольнити, розірвати договори оренди земельних часток (паїв) від 01 січня 2013 року, укладені між [PERSON] та зобовязати відповідача негайно повернути [PERSON] належні їй земельні ділянки. Відповідач ТОВ «Обрій-МТС» позов не визнали, в наданих суду письмових запереченнях (а.с.30) та поясненнях представників [PERSON], [PERSON] (а.с.28,29) просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] посилаючись на те, що строк дії оспорюваних двох договорів оренди земельних часток (паїв) не сплинув, в 2015 році були укладені між ними та [PERSON] додаткові угоди до договорів оренди, які свідчать про небажання позивачки розірвати укладені договори оренди. Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року не містить положень щодо його припинення у звязку з отриманням свідоцтва про право власності на земельну ділянку, також норми зобовязального права ЦК України допускають припинення зобовязань, як правило за згодою сторін. «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» зобовязують власника земельної ділянки переукласти договір оренди земельної ділянки після отримання правовстановлюючого документу на землю. Крім цього вважають, що ТОВ «Обрій-МТС» належно виконувало умови договору оренди, своєчасно платили орендну плату, а тому підстав для його розірвання, передбачених ст.31, 32 Закону України «Про оренду» позивачем не має. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, давши оцінку законності та обґрунтованості позовних вимог, прийшов до висновку про часткове задоволення позивних вимог [PERSON] виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину (а.с.7) успадкувала і стала власником земельних часток (паїв), розташованих на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району в землях колишнього КСПП «Понятівське» площею по 2,7 га, належних їй на підставі Сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225689 та серії ОД №0225688, виданих на підставі розпорядження Роздільнянської РДА від 16 липня 1997 року за №383-р та зареєстрованих 24 грудня 1997 року за №243 та №242. (а.с.39,48) 01 січня 2013 року між позивачем, як власником сертифікату на право земельної частки (пай) серії ОД №0225689 та ТОВ «Обрій-МТС» був укладений договір оренди земельної частки (паю) площею 2,7 га терміном дії на 7 років, зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди земельної частки (паю) Понятівської сільської ради за №81. (а.с.34) В період дії договору 01 серпня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної частки (паю) від 01 січня 2013 року, якою було збільшено за взаємною згодою розмір орендної плати. (а.с.42) Також 01 січня 2013 року між позивачем, як власником сертифікату на право земельної частки (пай) серії ОД №0225688 та ТОВ «Обрій-МТС» був укладений договір оренди земельної частки (паю) площею 2,7 га терміном дії на 7 років, зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди земельної частки (паю) Понятівської сільської ради за №82. (а.с.43) В період дії договору 01 серпня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної частки (паю) від 01 січня 2013 року, якою було збільшено за взаємною згодою розмір орендної плати. (а.с.51) 16.08.2013 року [PERSON] виготовила технічну документацію та отримала [PERSON] про право приватної власності на належні їй земельні ділянки серії САК №183440 на земельну ділянку площею 2,4006 га кадастровий номер 5123984700:01:001:0297(а.с.75) та серії САК №183438 відповідно площею 1,866 га кадастровий номер 5123984700:01:002:0325 (а.с.76), зареєструвавши своє право на нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.77,78) Статтею 31, 32 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року, визначено вичерпний перелік підстав для припинення дії договору оренди землі, в тому числі шляхом розірвання договору оренди. В цих же статтях вказано, що договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом, а дострокове розірвання договору оренди землі, крім підстав, вказаних в ст. 32 зазначеного Закону, можливо також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Тобто обидві статті в частині визначення підстав припинення дії договору оренди землі, в тому числі шляхом його розірвання, містять відсильну норму на інші нормативно-правові акти. Згідно п.2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року №5 ,у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов'язання сторін за договором оренди земельної частки (паю) припиняються відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п.17 розділу 10 «Перехідних положень» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Верховний суд України, проаналізувавши вищевказане законодавство, в п.8 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику розгляду судами земельного законодавства», прийшов до висновку, що з часу отримання особою державного акту на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у звязку з чим змінюється предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Отже оренда земельної частки (паю) та оренда земельної ділянки за предметом є суттєво різними відносинами, оскільки у випадку оренди земельної частки (паю) встановлюються орендні відносини щодо права на земельну частку (пай) на невизначену в натурі земельну ділянку, посвідчену сертифікатом. З огляду на зазначене, після отримання позивачкою [PERSON] про право приватної власності на земельні ділянки вона набула статусу власника конкретних земельних ділянок, а сертифікат, на підставі якого укладалися договори втратили чинність, у звязку з чим обидва договори оренди земельних часток (паїв), укладених між позивачем та відповідачем 01 січня 2013 року, слід вважати припиненими. [PERSON] не бажає переукладати договори оренди з відповідачем на належні їй земельні ділянки, а згідно пояснень її представника в суді бажає обробляти ділянку самостійно. Не можна вважати переукладенням вказаних договорів оренди від 01 січня 2013 року, укладення сторонами додаткових угод до оспорюваних договорів оренди земельних часток (паїв) від 01 серпня 2015 року, якими було збільшено розмір орендної плати, так як в процесу укладення цих угод не змінився предмет договору, договір не перереєстрований в установленому законом порядку, його сторони не змінились. Дійсно відповідно до розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» громадяни власник сертифікатів на право на земельну частку (пай), які на підставі сертифікатів уклали договори оренди земельної частки (паю), після виділення в натурі земельних ділянок на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку переукладають договори відповідно до Державного акта на тих самих умовах, що і раніше укладений. Однак положення п.8 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України та розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обовязок на переукладення договору оренди, враховуючи при цьому положення ст. 6, ч.3 ст.203, ст.316, 317, 319, 321, 651 ЦК України щодо свободи договору, укладення його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Така ж позиція викладена в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року за №7, згідно якого враховуючи вимоги ст.203, 215 ЦК України, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливо лише при наявності волевиявлення на те сторін. Оскільки одержання позивачем [PERSON] про право приватної власності на земельну ділянку змінило предмет зобов'язання за раніше укладеними договорами оренди від 01 січня 2013 року, а внаслідок цього і його суттєві умови, це є приводом для припинення зобовязань шляхом його переукладення за наявності взаємної згоди сторін або припиненням зобов'язання у разі відсутності такої згоди з неможливістю виконання, тобто шляхом розірвання договору. (ухвала ВССУ від 14 грудня 2011 року) Тому суд вважає, що дію договорів оренди земельних часток (паїв) від 01 січня 2013 року, укладених між позивачем та відповідачем, належить припинити шляхом їх розірвання. При цьому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] стосовно зобов'язання відповідача повернути її земельні ділянки належить відмовити, так як вказані вимоги заявлені нею передчасно. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Однак між сторонами укладалися не договори оренди земельних ділянок, а договори оренди земельних часток (паїв), які надавали лише право на земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач орендує на території Понятівської сільської ради на підставі договорів від 01 березня 2013 року земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 139,05 га із земель запасу сільської ради, тобто оренда земельних ділянок, в тому числі земельних паїв, здійснюється єдиним масивом.(а.с.64,65) Оскільки земельні ділянки, в тому числі і [PERSON] передавались в оренду відповідачу єдиним масивом, тому вони закріплені межовими знаками лише по окружній межі єдиного масиву, і саме такі межові знаки і передані на зберігання позивачу при вигготовленні технічної документації та [PERSON] про право власності на земельні ділянки, що підтвердив представник [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до п.3.5 Інструкції про встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками межі земельних ділянок, що виділяються власниками земельних часток (паїв) в натурі, які будуть використовуватись їх власниками самостійно, закріплюються межовими знаками кожна окремо. Після отримання позивачкою [PERSON] про право власності на належні їй частки (паї), належні їй земельні ділянки в натурі окремо не виділялись із єдиного масиву, тобто межі цих земельних ділянок не визначені в натурі як окремі земельні ділянки, не точно вказані в позові кадастрові номери земельних ділянок, які підлягають поверненню, тому вимога про їх примусове повернення фактично є передчасною і задоволенню не підлягає. При звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 974,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в звязку з задоволенням позовних вимог в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі ст.31,32,34, розділу 1Х «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі», п.17 розділу 10 «Перехідних положень» ЗК України , п.2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року №5, п.8 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику розгляду судами земельного законодавства»,ст.651 ЦК України,

Outcome: partial