Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2011 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 05.12.2011 року він виплачує на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. до досягнення дитиною повноліття. Згодом 1 грудня 2011 року він уклав другий шлюб з [PERSON], з якою проживає на даний час. Від другого шлюбу у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Надмірно високий розмір аліментів, який стягується з нього на користь відповідачки, перевищує щомісячні кошти, які йому надають дружина і мати, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки він не працює, а його друга дитина потребує коштів для харчування, лікування. Ще однією обставиною, яка впливає на його фінансове становище, є сколіоз, остеохондроз хребта, у зв'язку з чим він вимушений постійно лікуватись, витрачати значні кошти на ліки та оздоровлення. Сплата завищеного розміру аліментів відповідачці прямо впливає на погіршення його здоров'я, а загострення хвороби призведе до тяжкого стану та стаціонарного лікування. Фактично, він знаходиться на фінансовому утриманні своєї дружини, яка перебуває у декретній відпустці, та його мами [PERSON], 1950 року народження. У зв'язку з відсутністю доходів утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 10276,65 грн., яка виникла через відсутність у нього роботи. Станом на квітень 2013 року заборгованість становить більше 14000 грн. На сьогоднішній день мінімальний розмір аліментів для дитини становить 363 грн., а він сплачує аліменти в розмірі 750 грн., що значно перевищує встановлений державою мінімум. Сплата завищеного розміру аліментів порушить право його другої дитини порівняно з правом його першої дитини, враховуючи, що відповідачка перебуває у шлюбі, а дитина має «нового» батька, який забезпечує її всім необхідним. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вважає їх безпідставними, а викладені в позовній заяві доводи вважає необґрунтованими, зокрема, через те, що матеріальне становище відповідачки [PERSON] з моменту присудження їй аліментів на утримання дочки жодним чином не покращилося. Більше того, позивач ухиляється від утримання дитини, її виховання, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток. Донька [PERSON] страждає на апатологічне вкорочення лівої нижньої кінцівки та сколіотичне викривлення грудного та поперекового відділів хребта 0-1. Таким чином, дитині, окрім медикаментозного лікування, необхідне лікування в спеціалізованому закладі для дітей із вадами кістково-м'язової системи. Враховуючи той факт, що в жодних додаткових витратах на дитину її батько участі не бере, відповідачка не взмозі самостійно забезпечити повноцінне лікування та здоровий фізичний розвиток дитини через те, що розмір її заробітної плати складає всього 1800 грн. на місяць. Твердження позивача, що в [PERSON] є «новий» батько, який може забезпечити дитину всім необхідним, не відповідають дійсності. Чоловік відповідачки - фізична особа-підприємець [PERSON] на даний час перебуває в процесі припинення, жодних доходів не отримує, а тому сім'ї доводиться жити фактично на одну лише мізерну зарплату [PERSON] Отже, можна зробити висновок, що позивач, не намагаючись працевлаштуватися, всупереч моральним засадам суспільства та рішенню Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2011 року прагне покращити стан свого здоров'я за рахунок своєї малолітньої дитини, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст., ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 24.03.2011 року, яке залишено без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 05.12.2011 року, змінено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 750 грн. Виключено з резолютивної частини рішення посилання на те, що розмір аліментів не повинен бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Судами встановлено, що матеріальний стан позивача [PERSON] змінився, оскільки відповідно до запису № 3 Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців державна реєстрація підприємницької діяльності позивача як фізичної особи-підприємця припинена, про що вчинено запис 25.02.2011 року, що свідчить про те, що позивач перестав займатись підприємницькою діяльністю, а відтак, отримувати доходи від своєї діяльності, що стало підставою для зменшення розміру аліментів з 1600 грн. до 750 грн. /а.с. 5, 34/ 01 грудня 2011 року позивач уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 673 /а.с. 18/. Від шлюбу в них 30 листопада 2012 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] від 20.03.2013 року /а.с. 19/. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, що передбачено ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Звертаючись із позовом про зменшення розміру аліментів, що присуджені до стягнення в розмірі 750 грн., позивач покликається на своє скрутне матеріальне становище, так як не працює і знаходиться на фінансовому утриманні своєї другої дружини [PERSON], яка перебуває в декретній відпустці, та своєї матері [PERSON] Однак доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача з часу присудження аліментів та по час звернення до суду матеріали справи не містять, таких ним не подано і в судовому засіданні не здобуто. Окрім того, з позовної заяви та матеріалів справи судом встановлено, що аліментних зобов'язань щодо дружини [PERSON] позивач не має, матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] [INFO], не надає, так як перебуває на утриманні дружини [PERSON], яка отримує соціальну допомогу, відомості про розмір якої позивач відмовився надати, та матері [PERSON], яка є приватним підприємцем /а.с. 3/. Посилання позивача на те, що він хворіє на сколіоз та остеохондроз хребта, вимушений постійно лікуватись, витрачати значні кошти на ліки та оздоровлення, та через це не може працювати, не заслуговує на увагу, оскільки позивачем жодних доказів про погіршення його стану здоров'я чи неможливість працювати через хворобу суду не подано, як і не встановлено, що сплата позивачем аліментів у розмірі 750 грн. на утримання доньки [PERSON] негативно впливає на стан його здоров'я, спричинюючи загострення хвороби, оскільки з наданих суду позивачем результатів медичних висновків вбачається, що такі є доказом проходження ним періодичних медичних обстежень 18.10.2010 року та 27.02.2012 року /а.с. 7-8/. З довідки № 14 від 03.02.2014 року встановлено, що відповідачка [PERSON] працює вчителем СЗШ № 3, дохід її за період з серпня 2013 року по січень 2014 року становить 15660,74 грн. /а.с. 85/ Відповідно до платіжних доручень № 1156 від 13.08.2013 року, № 1159 від 27.08.2013 року, № 1171 від 17.09.2013 року, № 1179 від 30.09.2013 року, № 1183 від 14.10.2013 року, № 1195 від 25.10.2013 року, № 1202 від 08.11.2013 року, № 1210 від 24.11.2013 року, № 1216 від 17.12.2013 року, № 1225 від 25.12.2013 року від імені позивача на користь відповідачки сплачено аліментів у розмірі 7000 грн. /а.с. 44-53/, що свідчить про нерегулярність надання ним матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], [INFO], що здійснювалося ним у порядку примусового виконання рішення про стягнення аліментів. Саме існування заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 19.01.2012 року становить 10276,65 грн., що стверджується довідкою ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції від 06.03.2012 року /а.с. 6/, з якою погоджується позивач, свідчить про злісне ухилення ним від сплати аліментів, і не може бути підставою для зменшення їх розміру, а лише може слугувати підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від їх сплати. Не заслуговують на увагу покликання позивача на те, що чоловік відповідачки [PERSON], з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, надає матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON], що є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки це суперечить нормам ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відтак, обов'язок з утримання доньки позивач не вправі перекладати на особу, яка не є батьком дитини. З доданого до заперечення на позов скерування дитячого хірурга вбачається, що [PERSON], [INFO], хворіє на апатологічне вкорочення лівої нижньої кінцівки та сколіотичне викривлення грудного та поперекового відділів хребта 0-1. Потребує занять плаванням у м. Трускавці, лікування в санаторії ''Орльонок'' м. Євпаторія (спеціалізованому закладі для дітей із вадами кістково-м'язової системи) /а.с. 57-59/. Крім того, згідно із частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст. 184 Сімейного кодексу України і принципам такого способу визначення розміру аліментів. А відтак, доводи позивача про зменшення розміру аліментів до 400 грн., що визначений ним, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необґрунтованим. Судом встановлено, що позивач має на праві власності квартиру [ADDRESS], набуту внаслідок договору купівлі-продажу від 06 квітня 2007 року /а.с. 88/, яку за твердженням представника позивача [PERSON] безкоштовно здає в оренду під магазин. Виходячи з вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір доходу відповідачки [PERSON] є очевидно недостатній для самостійного утримання доньки [PERSON], чим були б порушені права дитини. При цьому, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що обов'язком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який не є інвалідом, однак не працює, хоча має можливість та може працювати, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка окрім медикаментозного лікування, потребує лікування в спеціалізованому закладі для дітей із вадами кістково-м'язової системи, позивач участі в додаткових витратах на дитину не бере, має на праві власності квартиру [ADDRESS], набуту внаслідок договору купівлі-продажу від 06 квітня 2007 року, яку безкоштовно здає в оренду під магазин, маючи можливість отримувати орендну плату, та інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для зменшення розміру аліментів та стягнення їх у розмірі 400 грн. позивачем надано не було. А відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed