Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Центрального В ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.05.2015 року залишено без змін, у цивільній справі №127/20971/14-ц за позовом [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - ТВБВ №10001/0160 філії Вінницького обласного управління ПАТ «Ощадбанк», до Філії 02 ПП «Нива-В.Ш.», Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ, [PERSON] про визнання прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна недійсними, та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, позов задоволено, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна, що є предметом іпотеки, а саме квартири №1, яка знаходиться в дев'яно-вальковому, обкладеному цеглою житловому будинку літ. «Б», площею 37,7 кв.м., за №16-18, розташованому по [ADDRESS], яка належить [PERSON], які11.04.2014 року були проведені Філією 02 ПП «Нива-В.Ш.». Визнати недійсним протокол №0214118-1 від 11.04.2014 року проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Скасовано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 02.07.2014 року, затвердженого в.о. начальника Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ Бабічуком С.Л. Проте, задовольняючи позовні вимоги позивача, суд не застосував реституцію, тобто повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця до первісного стану, оскільки [PERSON] було сплачено за купівлю квартири грошові кошти в розмірі 61 614,00 грн., що підтверджується матеріалами цивільної справи та змістом рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2015 року, а тому вказана грошова сума на думку позивача має бути повернута відповідачем. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, як правонаступника Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, на його користь грошові кошти в розмірі 61 614,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник Центрального В ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області за довіреністю Касяновський М.С. до судового засідання не з'явився у зв'язку з проходженням навчання по роботі, однак останній був присутній в минулих судових засіданнях, позов не визнав та просив в задоволенні останнього відмовити. Окрім того, від начальника Центрального В ДВС м. Вінниці Горобчука В.Ю. надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача, при вирішенні справи покладається на справедливий та неупереджений розсуд суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за довіреністю [PERSON] покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору. Представник Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці за довіреністю [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.05.2015 року залишено без змін, у цивільній справі №127/20971/14-ц за позовом [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - ТВБВ №10001/0160 філії Вінницького обласного управління ПАТ «Ощадбанк», до Філії 02 ПП «Нива-В.Ш.», Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ, [PERSON] про визнання прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна недійсними, та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, позов задоволено, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна, що є предметом іпотеки, а саме квартири №1, яка знаходиться в дев'яно-вальковому, обкладеному цеглою житловому будинку літ. «Б», площею 37,7 кв.м., за №16-18, розташованому по [ADDRESS], яка належить [PERSON], які11.04.2014 року були проведені Філією 02 ПП «Нива-В.Ш.». Визнати недійсним протокол №0214118-1 від 11.04.2014 року проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Скасовано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 02.07.2014 року, затвердженого в.о. начальника Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ Бабічуком С.Л. (а.с.7-11). Так, зі змісту вищевказаного судового рішення вбачається, що відповідно до протоколу №0214118-1 від 11.04.2014 року в результаті проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна , що належить [PERSON], а саме квартири [ADDRESS], переможцем аукціону визнано [PERSON] із запропонованою ціною 61 614,00 грн. Переможець торгів розрахувався за придбане майно. Вказані обставини встановлені в судовому засіданні та не заперечуються сторонами. Окрім того, судовим рішенням встановлено, що на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого в.о. начальника Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ 02.07.2014 року, на прилюдних торгах 11.04.2011 року було реалізовано предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], покупцю [PERSON] за початковою ціною 61 614,00 грн. (а.с.8 зворот). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Однак, як вбачається з пояснень позивача та його представника, задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна недійсними та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, суд не застосував реституцію, передбачену ч.1 ст.216 ЦК України, тобто повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця до первісного стану. А тому, оскільки позивачем було сплачено за купівлю квартири грошові кошти в розмірі 61 614,00 грн., вказана грошова сума на думку позивача має бути повернута йому відповідачем. Разом з тим, суд не погоджується з думками та твердженнями позивача з наступних міркувань. Відповідно до п.3.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року (в редакції, яка діяла на час проведення торгів) спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості. Відповідно до п.5 вказаного положення на підставі копії затвердженого протоколу переможець прилюдних торгів протягом десяти днів з дня затвердження протоколу, не враховуючи дня проведення прилюдних торгів, вихідних і святкових днів, здійснює розрахунки за придбане на прилюдних торгах майно на зазначені у протоколі рахунки. Гарантійний внесок, унесений покупцем до початку прилюдних торгів, зараховується покупцю до купівельної ціни, іншим учасникам ця сума повертається протягом трьох робочих днів після закінчення прилюдних торгів. Гарантійний внесок також підлягає поверненню, якщо торги не відбулися. Гарантійний внесок не повертається учаснику торгів, який став переможцем торгів, але відмовився підписати протокол. Кошти, одержані від реалізації нерухомого майна на прилюдних торгах, з вирахуванням винагороди за надані послуги з реалізації арештованого майна, обумовленої договором, перераховуються спеціалізованою організацією на відповідні рахунки державної виконавчої служби в установленому порядку, у термін не пізніше семи банківських днів від дня проведення переможцем прилюдних торгів розрахунку за придбане майно. Згідно ст.43 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час проведення торгів), з грошової суми (в тому числі одержаної від реалізації майна боржника), яка стягнута державним виконавцем з боржника, в першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на проведення виконавчих дій, в другу чергу компенсуються витрати Державної виконавчої служби на здійснення виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір. Виконавчий збір стягується пропорційно фактично задоволеним вимогам стягувача. Розподіл грошових сум у черговості, вказаній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Сума, що залишилася після повного виконання рішення, використовується на сплату штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. Сума, що залишилася після сплати штрафів, повертається боржникові. У відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.3 ст.216 ЦК України). Так, дійсно, Верховний Суд України в Узагальненні практики розгляду судами цивільних справи про визнання правочинів недійсними від 24.11.2008 року зазначив, що норма ч.1 ст.216 ЦК України є загальною. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.216 ЦК України вона застосовується, якщо законом не встановлено особливі умови застосування наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. І хоча реституція не передбачена у ст.16 ЦК України як один із способів захисту, проте норма ч.1 ст.216 ЦК України є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки. Зі змісту нормативних актів, що визначають правову природу та процедуру реалізації майна з прилюдних торгів, зокрема, ст.650, ч.4 ст.656, ст.655 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року, вбачається, що прилюдні торги - це продаж майна, на яке звернуто стягнення і яке підлягає реалізації. Прилюдні торги (аукціон) є за своєю правовою природою багатостороннім правочином, оскільки в ньому мають місце всі елементи, притаманні правочину. Під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої, з одного боку, є покупець-учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи юридична особа, а з другого - продавець-спеціалізована організація, що організовує та проводить прилюдні торги на підставі договору з відділом ДВС; такий правочин укладається в інтересах та на користь особи, яка є стягувачем у виконавчому провадженні та для погашення боргу боржника у виконавчому провадженні. Для всіх цих осіб настають наслідки угоди і звичайно можуть наступати наслідки визнання угоди недійсною, з врахуванням того, що кожна із них одержала за цією угодою. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, вбачається, що вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. Як вбачається зі змісту договору №0214118 від 13.03.2014 року про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири [ADDRESS], які відбулись 11.04.2014 року, проведені Філією 02 приватного підприємства «Нива-В.Ш.», яке являється організатором прилюдних торгів, а відтак і продавцем за договором купівлі-продажу. Таким чином, зважаючи на наведену вище специфіку правочину з примусової реалізації арештованого майна органом державної виконавчої служби, який вчиняється з метою задоволення майнових вимог стягувача у виконавчому провадженні та погашення боргу боржника перед стягувачем, Ленінський В ДВС Вінницького МУЮ в особі правонаступника Центрального В ДВС м. Вінниця не є належним відповідачем у даній справі. Більше того, суд звертає увагу, що незважаючи на сплату позивачем за нерухоме майно грошових коштів у розмірі 61 614,00 грн., на депозитний рахунок Ленніського В ДВС Вінницького МУЮ надішли кошти в сумі 53 604,18 грн., оскільки винагорода підприємства - Філії 02 ПП «Нива-В.Ш.» згідно договору №0214118 від 13.03.2014 року про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) становить 13% і дорівнює 8 009,82 грн. з урахуванням ПДВ, згідно акту №0214118-1 від 22.04.2014 року про виконання робіт (послуг) (а.с.40). Згідно розпорядження старшого державного виконавця Ленінського В ДВС Мазур І.В. №38828969/21 від 29.04.2014 року державним виконавцем у відповідності до ст.43,44 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошові кошти у розмірі 53 604,18 грн. розподілені та перераховані наступним чином: 46 875,89 грн. - перераховані стягувачу, яким є ПАТ «Ощадбанк»; 4 687,59 грн. - стягнуто виконавчий збір на користь держави; 90,70 грн. - стягнуто витрат на проведення виконавчих дій; 1 950 грн. - витрати на експертний висновок виконавчого провадження (а.с.39). Також, суд звертає увагу, що відповідач Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця не є прибутковою організацією, а розпорядником коштів з Державного бюджету для матеріального забезпечення відділу є Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області і лише в сумі встановленою Законом України про Державний бюджет на відповідний рік. Відповідно до п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України, встановлено принцип цільового використання бюджетних коштів, згідно з яким бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетним призначенням. Відповідно до ст.9 Закону України «Про державну виконавчу службу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачами у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку. Депозитні рахунки відкриваються для тимчасового зберігання коштів без права користування ними. Оскільки ці кошти не є коштами установи, їх не можна вважати коштами ні загального, ні спеціального фонду. До депозитних сум відносяться кошти, що надійшли в тимчасове розпорядження установи і з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням. Депозитні рахунки є рахунками для зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам органи Державної виконавчої служби. Таким чином, на рахунок Центрального В ДВС м. Вінниці зараховуються кошти зі спеціальним призначенням, на які не може бути накладено арешт та останні не можуть бути списані, шляхом безспірного списання органами Державної казначейської служби України. Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником у іншому виконавчому провадженні). З урахуванням викладеного, стягнення коштів з Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця є неможливим у зв'язку з відсутністю механізму стягнення коштів з відділу державної виконавчої служби, за яким відсутнє зареєстроване рухоме, нерухоме майно та рахунки, відкритих у банківських чи інших фінансових установах (окрім депозитного рахунку). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed