Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що сторони з 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у них народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року відповідач перестав надавати їй допомогу на утримання їх дитини. В зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовився від надання матеріальної допомоги їх сину та ухиляється від обов`язку утримувати його до досягнення повноліття, позивач звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання з розгляду справи позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому направила до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача та відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 24.01.2015, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2015 року. Судом встановлено, що сторони мають дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , видане 22.09.2015 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час шлюб між сторонами не розірвано, однак сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, при цьому син сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю - позивачкою по справі. [PERSON] участі у виховані дитини не приймає, матеріально не забезпечує. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 липня року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вирішуючи питання про сплату судового збору виходить з того, що п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: approved