Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточненого позову від 14.12.2015 року), на обгрунтування якого посилався на те, що 30.06.1994 року на підставі договору купівля-продажу № Н2-549 придбав у власність квартиру [ADDRESS]. 07.03.2008 року між позивачем та [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) В.В. був укладений шлюб, який зареєстрований Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 86. Після укладення шлюбу [PERSON] переїхала проживати до позивача разом зі своєю донькою [PERSON] 15.04.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На теперішній час відповідачі кошти на утримання житла не витрачають, приміщення квартири не вбирають, на зауваження позивача щодо звільнення квартири ніяким чином не реагують. Будь-які спроби з його боку вирішити складену ситуацію мирним шляхом результатів не дали, навпаки відповідачі вчиняють постійні сварки, чим змушують звертатися до правоохоронних органів. Крім того, позивач має намір переїхати до іншого місця у зв*язку з необхідністю працевлаштування, проте позбавлений цієї можливості, так як відповідачі на усні чи письмові звернення ніяким чином не реагують. На підставі викладеного [PERSON] просив усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS]. \~ \~ \~ Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без їх участі не надали. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки , що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Представник Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області надав суду заяву проводити розгляд справи за його відсутністю, в рішенні покладався на повне і всебічне дослідження судом матеріалів справи та на законні висновки суду. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та за згодою позивача ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Матеріали справи свідчать, що трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному на Харківській товарній біржі 30.06.1994р. та зареєстрованого в КП «Харківському БТІ», на праві власності належить [PERSON] (зараз прізвище позивача [PERSON]). Відповідно до довідки про склад сімї та реєстрацію у вказаному житловому приміщенні зареєстровані позивач [PERSON], [PERSON] (після шлюбу прізвище [PERSON]) (з 02.04.2008р.) та [PERSON] (з 02.04.2008р.) Відповідно до положень ст.156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Встановлено, що позивач [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 07.03.2008р., від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.04.2015р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] від попереднього шлюбу. З врахуванням наведеного вище суд вважає встановленим, що з 02.04.2008р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та вселилися в спірне житлове приміщення квартиру [ADDRESS] за згодою власника - [PERSON] на правах членів його сімї, тобто на законних підставах. Матеріали справи свідчать, що після припинення сімейних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] склалися складні стосунки, виникли непорозуміння та сварки на побутовому ґрунті, зокрема з приводу користування спірною квартирою, що підтверджується фактом звернення позивача до органу управління будинком ОСББ «Текстильщик» та правоохоронних органів. Так, з боку позивача суду надано акт комісії зі складу мешканців будинку ОСББ «Текстильщик», яким підтверджується факт утримання квартири [ADDRESS] в забрудненому стані, а також що у травні 2015р. [PERSON] та [PERSON] вивезли з квартири свої речі та більш в ній не мешкають. Крім того на підтвердження факту виїзду на тимчасове проживання до Російської Федерації [PERSON] позивачем надано міграційні картки за період з 08.07.2015р. по 08.10.2015р. та з 18.10.2015р. по 17.01.2015р. Відповідно до положень ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів його сімї права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, щодо встановлення плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги. Статтею ст.405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням викладеного вище, суд зазначає, що припинення сімейних відносин між сторонами не позбавляє права останніх на користування житловим приміщенням - квартирою № 56 в будинку № 17 по вул.Танкопія в м.Харкові, в яку вони вселилися на законних підставах за згодою власника житла, а їхня відсутність в житловому приміщенні на протязі менш одного року не є підставою для позбавлення права житловим приміщенням та виселення. Відповідно до ст.16 ЦК України вимоги про скасування державної реєстрації особи за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права, які регулюються нормами житлового законодавства (ст.71,72,156 ЖК України, ст.405 ЦК України). В звязку з тим, що правові підстави для позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням на теперішній час відсутні, в задоволенні позовних вимог щодо скасування державної реєстрації їх за адресою розташування квартири [ADDRESS] та захисту в таких спосіб прав позивача суд також відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed