overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує, просить розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, проте звернувся до суду із письмовою заявою, у якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2006 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народились діти: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Як вбачається із позовної заяви та пояснень сторін у попередньому судовому засіданні, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, а тому шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим, заперечивши відносно примирення із відповідачем. Судом надавався сторонам термін на примирення, що не дало позитивних результатів, так як у своїй письмовій заяві позивач наполягла на розірванні шлюбу, а відповідач - позов визнав. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, протягом останніх п»яти років вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, їхній шлюб носить формальний характер, тому вважає, що його збереження буде суперечити їхнім інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просить його задовольнити. Миритись із відповідачем не бажає. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1991 року, про що Ковалівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 14.09.1991 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. За час шлюбу у сторін народились діти, які на даний час досягли повноліття. Як убачається із змісту позовної заяви, між сторонами втрачено почуття любові та взаємоповаги. Крім цього, вони припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства, а тому шлюб носить формальний характер, збереження якого є недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, протягом останнього часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, їхній шлюб носить формальний характер, тому вважає, що його збереження буде суперечити їхнім інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просить його задовольнити. Миритись із відповідачем не бажає. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 травня 1982 року, про що Велеснівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 01.05.1982 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. За час шлюбу у сторін народились діти, які на даний час досягли повноліття. Як убачається із змісту позовної заяви, між сторонами втрачено почуття любові та взаємоповаги. Крім цього, вони припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства, а тому шлюб носить формальний характер, збереження якого є недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, протягом останнього часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, шлюб носить формальний характер. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує, просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] Відносно надання судом терміну на примирення категорично заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, проте звернувся до суду із письмовою заявою, у якій зазначив, що позов визнає, відносно розірвання шлюбу із [PERSON] не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2006 року, про що Пастушівською сільською радою Чортківського району Тернопільської області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилась дитина: дочка [PERSON], [INFO] Як убачається із позовної заяви, сторони не проживають разом з 2012 року, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, а тому шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим, заперечивши відносно примирення із відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Позивач просить також стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати, зокрема 243 грн. 60 коп. сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою судового збору. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, протягом останнього часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, шлюб носить формальний характер. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує, просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] Протягом наданого судом терміну на примирення з відповідачем не примирилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, проте звернувся до суду із письмовою заявою, у якій зазначив, що позов визнає, відносно розірвання шлюбу із [PERSON] не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 1993 року, про що Будилівською сільською радою Козівського району Тернопільської області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народились діти, які вже досягнули повноліття. Як убачається із позовної заяви, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, а тому шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Судом надавався термін на примирення строком три місяці, який позитивних результатів не дав. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Позивач просить також стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати, зокрема 243 грн. 60 коп. сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою судового збору. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, протягом тривалого часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з»явились, однак подали суду письмову заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Позов підтримали, просять його задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач і її представник. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1996 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області 26.07.2012 року повторно видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Як убачається із змісту позовної заяви, між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння, вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені. Дітей від шлюбу у сторін немає. У своїй письмовій заяві, адресованій суду 28.07.2015 року, представник позивача зазначив, що сторони не бажають примирятись. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, у них відсутнє взаєморозуміння, протягом останнього часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просить його задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області 18.07.2009 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Дітей у сторін від шлюбу немає. Як убачається із змісту позовної заяви, між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння, вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені. У своїй письмовій заяві, адресованій суду 31.08.2015 року, позивач зазначила, що не бажає миритись із відповідачем, позов підтримує. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позовна вимога [PERSON] щодо відновлення її дошлюбного прізвища «[PERSON]» підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони не проживають разом і не ведуть спільного господарства, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, шлюб носить формальний характер. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просить його задовольнити. Відносно надання терміну на примирення із відповідачем категорично заперечила. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2010 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області 01.06.2014 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Дітей від шлюбу у сторін немає. Як убачається із змісту позовної заяви, між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Крім цього, вони припинили спільне проживання та ведення господарства, а тому шлюб носить формальний характер. У своїй письмовій заяві, адресованій суду 05.11.2014 року, позивач заперечила відносно надання їм судом терміну на примирення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просить його задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1985 року, про що Коропецькою сільською радою народних депутатів Монастириського району Тернопільської області 01.06.1985 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. За час шлюбу у сторін народились діти, які на даний час є повнолітніми. Як убачається із змісту позовної заяви, між сторонами втрачено почуття взаєморозуміння, протягом останнього часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Також позивач просить стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати, зокрема 243 грн. 60 коп. сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою судового збору Згідно частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому слід стягнути із відповідача в користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved