Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог позивач указує, що від 31 травня 1983 року за її нині покійним батьком - [PERSON] було визнане право власності на 1/2 частину будинковолодіння №3 по вул. Постишева (нині вул.[PERSON]) в с.Р.Поляна, решта 1/2 частина будинковолодіння була визнана за відповідаччами по справі. Цим же рішенням було зобов`язано сторони виконати переобладнання в будинку, що пов`язані з виокремленням часток сторін. Переобладнання в будинку не провадились, оскільки відповідач [PERSON] згодилась отримати від батька позивача грошову компенсацію за належну їй частку в будинковолодінні в сумі 3 000 крб. 20.12.1983 року мати позивача - [PERSON] сплатила відповідачу вказану грошову компенсацію в сумі 3 000 крб., що підтверджено розпискою останньої. Таким чином, відповідач залишила належну їй частину будинковолодіння та фактично уступила її батькові позивача, проте будь-яким чином офіційно така переуступка права власності оформлена не була. Батько позивача [PERSON] продовжував відкрито користуватись усім будинковолодіннням до дня своєї смерті, яка настала 16 травня 1986 року. Після смерті батька позивач успадкувала 1/2 частину належного йому будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул.Постишева №3 (нині [PERSON]), що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим їй 09.04.1996 року. Рештою 1/2 частиною будинковолодіння позивач продовжує відкрито, безперервно володіти з 08.07.2002 року,тобто з моменту заселення до будинку - по даний час. За цей час жодних заперечень щодо володіння частиною будинковолодіння, що належить відповідачу, з її боку не надходило. Таким чином, з боку позивача має місце добросовісне заволодіння майном відповідачів та відкрите безперервне користування ним протягом близько 13 років. Тому позивач звернулась до суду та просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але на адресу суду надала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 31 травня 1983 року за [PERSON] було визнане право власності на 1/2 частину будинковолодіння №3 по вул.Постишева (нині вул.[PERSON]) в с.Р.Поляна, решта 1/2 частина будинковолодіння була визнана за [PERSON] та [PERSON]. Цим же рішенням суду зобов`язано сторони виконати переобладнання в будинку, що пов`язані з виокремленням часток сторін. Відповідно до розписки від 20.12.1983 року відповідач по справі [PERSON] отримала грошову компенсацію за належну їй частку в будинковолодінні в сумі 3 000 крб. Відповідач залишила належну їй частину будинковолодіння та фактично уступила її батькові позивача, проте будь-яким чином офіційно така переуступка права власності оформлена не була. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 09.04.1996 року позивач [PERSON] після смерті батька позивач успадкувала 1/2 частину належного йому будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Постишева №3 (нині [PERSON]). Рештою 1/2 частиною будинковолодіння позивач продовжує відкрито, безперервно володіти з 08.07.2002 року, тобто з моменту заселення до будинку - по даний час, тобто з боку позивача має місце добросовісне заволодіння майном відповідачів та відкрите безперервне користування ним протягом близько 13 років. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ст. 344 ЦК України визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки позивач [PERSON] більш ніж тринадцять років добросовісно володіє та відкрито користується даним майном, а саме 1/2 частиною будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Постишева (нині [PERSON]) № 3, в с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, сплатила відповідачу компенсацію його вартості, а тому має право на набуття права власності на майно за набувальною давністю.

Outcome: approved