Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дукат» про визнання договору купівлі-продажу від 14.03.2004 року нежитлового приміщення (магазину), що розташоване за адресою м.Полтава, вул.Жовтнева (Соборності), 76-а, загальною площею 50,0 кв.м. дійсним та визнання права власності на нежитлове приміщення (магазин) (А-1), що розташоване за адресою м.Полтава, вул.Жовтнева (Соборності), 76-а, загальною площею 50,0 кв.м. та складається із торгівельного залу 49,0 кв.м., санвузолу 1,0 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 14 березня 2004 року володіє та користується нежитловим приміщенням (магазином), що розташоване за адресою м.Полтава, вул.Жовтнева (Соборності), 76-а, загальною площею 50,0 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2004 року, який був укладений між сторонами у простій письмовій формі. Пунктом 9 Договору було передбачено, що продавець зобов»язується до 01 вересня 2004 року прибути до нотаріуса для посвідчення договору, оскільки покупець мав потребу якнайшвидше використовувати придбане нерухоме майно. Однак ТОВ «Дукат» ухиляється від нотаріального посвідчення даного Договору, у зв»язку з чим позивач позбавлений можливості оформити належним чином свої права на майно. На його неодноразові звернення з проханням з»явитися до нотаріуса, йому було повідомлено, що підприємство фактично не працює, тому ніхто з»явитися не може. Оскільки відповідач ухиляється від посвідчення договору купівлі-продажу, змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач в особі учасника Товариства [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав у повному обсязі. Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року відмовлено у визнанні позову відповідачем, закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, довірив представництво своїх інтересів представнику. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Дукат» у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.39, 52). У відзиві на позов учасник ТОВ «Дукат» [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 березня 2004 року між [PERSON] та ТОВ «Дукат» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (магазину), що розташоване за адресою м.Полтава, вул.Жовтнева (Соборності), 76-а, загальною площею 50,0 кв.м. в простій письмовій формі (а.с.8). Пунктом 9 вказаного Договору встановлено, що сторони домовилися, що вони прибудуть до нотаріуса для посвідчення даного договору до 01 вересня 2004 року (а.с.8-9). Як вбачається із технічного паспорту на зазначене нежитлове приміщення, останній виготовлений на ім»я [PERSON] 12.01.2018 року (а.с.10-12). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.04.2018 року вбачається, що право власності за адресою: м.Полтава, вул.Жовтнева, 76-а не зареєстроване (а.с.13). З повідомлення ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 12.01.2018 року за № 359 вбачається, що станом на 12.01.2018 року за матеріалами БТІ реєстрація права власності на нежитлове приміщення (магазин), що розташоване за адресою м.Полтава, вул.Жовтнева (Соборності), 76-а, здійснена за ТОВ «Дукат» (а.с.53). За [PERSON] реєстрація права власності на вказане нерухоме майно не проводилася, що слідує із повідомлення ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 12.01.2018 року за № 358 (а.с.54). З довідки ТОВ Дукат» № 1 від 01.09.2004 року вбачається, що ТОВ «Дукат» були отримані кошти від [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 14 березня 2004 року за нежитлове приміщення (магазин) за адресою: м.Полтава, вул.Жовтнева, 76 а в сумі 55\~000 грн. Кошти внесені у касу підприємства 14 березня 2004 року (а.с.14). З Акту прийому-передачі майна від 14 березня 2019 року вбачається, що продавець ТОВ «Дукат» в особі директора [PERSON] передає, а покупець [PERSON] приймає у володіння нежитлове приміщення (магазин) за адресою: м.Полтава, вул.Жовтнева, 76 (а.с.15). Також [PERSON] були передані ключі від вказаного приміщення, що підтверджено Актом від 14 березня 2004 року (а.с.16). 18 вересня 2004 року, 20 квітня 2018 року [PERSON] звернувся із претензією до ТОВ «Дукат» про необхідність з»явитися до нотаріуса для посвідчення договору (а.с.17-18), на що йому було надано відповідь про неможливість явки, оскільки керівництво звільнилося і саме підприємство фактично не працює (а.с.19). За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, що встановлено ч. 1\~ст. 15 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Зі змісту ч.1 ст. 638 ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також сі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Суд вважає, що позивачем не доведено безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, належних та допустимих доказів того, що підприємство припинило свою діяльність не надано. До відзиву на позовну заяву відповідач надав Протокол № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Дукат» у сукупності голосів 100 %, на яких було вирішено питання про визнання позову [PERSON] Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариства здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу, що слідує зі змісту ч.1 ст. 98 ЦК України. Таким чином, позивачем не доведено, що ним втрачена можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу через відсутність керівництва та фактичного припинення діяльності підприємства. З огляду на викладення, підстави для задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним, а відповідно і визнання права власності на нежитлове приміщення відсутні, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed