Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, уточненою в процесі розгляду справи, до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені. Позовна заява мотивована тим, що 24.12.2004 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів посвідчений приватним нотаріусом Вовк І.І. Відповідно до укладеного договору відповідач зобов'язаний, щомісячно, до двадцятого числа поточного місяця, сплачувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від свого заробітку (доходу), до досягнення [PERSON] повноліття. Оскільки відповідач приховував свої доходи, сплачував аліменти не у повному обсязі, утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути за період з 01.03.2013 року по 01.03.2016 року в розмірі 10767,41 грн., разом з судовими витратами. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсягу просила позов задовольнити повністю з підстав зазначених в йому. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду письмові заперечення проти позову, які наявні в матеріалах справи та заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів посвідчений приватним нотаріусом Вовк І.І та зареєстрований в реєстрі за №6260 (а.с. 11). Відповідно до п.2 Договору [PERSON] зобов'язаний, щомісячно, сплачувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від свого заробітку (доходу), до досягнення ним. повноліття., п.15 Договору передбачено, що з усіх питань, що не врегульовані даним договором, сторони керуються чинним законодавством України. 12.04.2005 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на «[PERSON]» (а.с. 8). 24.07.2007 року [PERSON], внесла зміни до актового запису про народження [PERSON],, змінивши прізвище [PERSON] на «[PERSON]» (а.с.11). Згідно з ст.526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з розрахунком позивача, з урахуванням довідки Управління пенсійного фонду в Шевченківському районі м. Запоріжжя та довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, про виплату пенсії та заробітної плати [PERSON], добровільно сплаченої [PERSON] суми коштів за період з 01.03.2013 року по 01.03.2016 року в розмірі 10200 грн., а також з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років, який з квітня 2015 року по лютий 2016 року складав 1286 грн. та 1455 грн., відповідно, заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 01 березня 2013 року по 01 березня 2016 року складає - 10767,41 грн. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Збільшуючи позовні вимоги позивач також просила скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №293/02-31 від 26.02.2016 року. Зазначена вимога позивачем не обґрунтована та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Як вбачається з позовних вимог та представленого розрахунку, позовні вимоги не носять характеру безспірних, а відтак нотаріус правомірно відмовив позивачу у здійсненні виконавчого напису. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по аліментам відповідно до договору про сплату аліментів на дитину від 24.12.2004 року у загальній сумі 10767,41 грн. за період з 01 березня 2013 року по 01 березня 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав, наведених вище. Згідно квитанцій від 03.03.2016 року та 18.04.2016 року, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551,20 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial