Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 21 жовтня 2011 року. Від шлюбу у них є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось, оскільки вони є різними людьми та мають протилежні погляди на сім'ю, виховання дитини та введення спільного господарства. Крім того, відповідач більше свого часу перебуває поза межами родини, при цьому вказує що намагається знайти постійну роботу. Однак, він фінансової підтримки не надає, обманює її, влаштовує суперечки та безпідставно звинувачує в різних ганебних проступках. Такими своїми діями він створює неможливі умови для нормального розвитку дитини та подальшого спільного проживання. На її неодноразові прохання припинити негідну поведінку він не реагує. Вважає, що примирення між ними неможливе. А тому, просить суд шлюб між ними розірвати. Крім того, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Крім того, суду пояснила, що вже пів року проживає окремо від відповідача, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, оскільки не бажає проживати із позивачем однією сім'єю. Заперечував проти залишення позивачу прізвища - [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 жовтня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 372. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 15 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання у сторін є малолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER], виданим 03.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно довідки № 319 від 10.12.2015 року, виданої головою квартального комітету №3 виконавчого комітету Шепетівської міської ради, дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] в [ADDRESS]. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом півроку не проживають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт окремого проживання позивача та відповідача та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» питання прізвища під час державної реєстрації розірвання шлюбу вирішується за заявою подружжя в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, враховуючи вищевказане, в позовній вимозі про залишення позивачці прізвища «[PERSON]» слід відмовити. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. На підставі ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.ст. 110, 112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial