Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила: - визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «МД ІСТЕЙТ» №29 ОД від 30 липня 2014 року «Про визначення місця розміщення структурного підрозділу підприємства», підписаний директором ТОВ «МД ІСТЕЙТ» [PERSON]; - стягнути з ТОВ «МД ІСТЕЙТ», код ЄДРПОУ 32040840 та [PERSON] солідарно на користь позивача 20 000 гривень в якості компенсації за завдану моральну шкоду; - стягнути з ТОВ «МД ІСТЕЙТ», код ЄДРПОУ 32040840 та [PERSON] солідарно на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень, а також витрати на правову допомогу, яка станом на 25 листопада 2014 року становили 2 500 гривень. Позивач [PERSON], та представник позивач адвокат [PERSON], в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в позовній заяві та письмових запереченнях, та зазначили, що спірний наказ було видано з метою ускладнення умов праці позивача, та подальшим її звільненням. Представник відповідачів [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, як такого, що не відповідає дійсним обставинам справи, посилаючись на законність прийняття наказу №29 ОД від 30 липня 2014 року «Про визначення місця розміщення структурного підрозділу підприємства». Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ст. 10,ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Наказом №590-К від 03 жовтня 2011 року (а.с.31) [PERSON] (після реєстрації шлюбу 24 листопада 2012 року - [PERSON] (а.с.56)), прийнято на посаду начальника відділу фінансово-економічного відділу, із встановленням постійного місця роботи у м. Запоріжжя. Протоколом №16/06-1 Загальних Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МД ІСТЕЙТ» від 16 червня 2014 року (а.с.111) постановлено припинити дію штатного розпису та структури і штатної чисельності ТОВ «МД ІСТЕЙТ» з 01 вересня 2014 року. Затвердити та ввести в дію в новій редакції з 01 вересня 2014 року штатний розпис ТОВ «МД ІСТЕЙТ» із кількістю штатних одиниць 288 та місячним фондом заробітної плати 1159982,90 гривень (Додаток №1 до даного протоколу). Директору Товариства [PERSON] ввести в дію в новій редакції з 01 вересня 2014 року штатний розпис ТОВ «МД ІСТЕЙТ» згідно Додатку №1 до даного протоколу. Відповідно до копії витягу зі штатного розпису (а.с.112-116), місцем роботи за територіальною ознакою Фінансово-економічного відділу (Начальника відділу та Економіста з фінансової роботи - Зам.нач відділу) визначено у м. Дніпропетровськ. Рішення Загальних Зборів Учасників ТОВ «МД ІСТЕЙТ» прийнято в межах їх компетенції, відповідно до п.8.3 Статуту ТОВ «МД ІСТЕЙТ» (а.с. 11-20, 89-106). Згідно п.1.4 Статуту ТОВ «МД ІСТЕЙТ» (а.с.12, 90), місцезнаходженням підприємства є: 49051, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Байкальська, 1. Відповідно до п.8.7.1 Статуту ТОВ «МД ІСТЕЙТ» (а.с.98), директор вирішує усі питання діяльності Товариства, крім тих, які віднесені до компетенції Загальних Зборів Учасників. Наказом директора ТОВ «МД ІСТЕЙТ» [PERSON] №29 ОД від 30 липня 2014 року «Про визначення місця розміщення структурного підрозділу підприємства», (а.с.9, 108) наказано з 01 жовтня 2014 року місцем розміщення фінансово-економічного відділу вважати: місто Дніпропетровськ, вул. Байкальська, буд.1 (що відповідає місцю знаходження і державної реєстрації підприємства), а також наказано встановити з 01 жовтня 2014 року для всіх працівників зазначеного відділу робочі місця за фактичним знаходженням підприємства та фінансово-економічного відділу. Про зміну місця розташування фінансово-економічного відділу [PERSON] було повідомлено 30 липня 2014 року (а.с.10, 65, 107). У вказаному повідомлені вона виразила свою незгоду із вказаним рішенням. 07 серпня 2014 року [PERSON] надала директору підприємства заяву про згоду на зміну умов праці (а.с.37). 22 вересня 2014 року [PERSON] надала директору підприємства заяву, в якій вона знову відмовляється від переведення в іншу місцевість (а.с.39). Статтею 32 КЗпП України встановлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Разом з тим, не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення про зміну істотних умов праці - зміна місця розташування Фінансово-економічного відділу підприємства, прийнято з дотримання встановленої процедури, відповідно до положень чинного законодавства, в межах компетенції осіб/органів, які прийняли ці рішення, з дотриманням положень ч.3 ст. 32 КЗпП України щодо повідомлення працівника не пізніше ніж за два місяці про зміни, у зв'язку з чим, в скасуванні наказу №29 ОД від 30.07.2014 року необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки судом не встановлено неправомірних рішень відповідача, та порушення законних прав позивача, в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, також необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed