Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. На обґрунтування позову зазначив, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.04.2020 шлюб між ним та колишньою дружиною [PERSON] було розірвано. Вказав, що відповідачка зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , яка належить йому, проте в квартирі не мешкає. Під час таких короткочасних зустрічей відповідачка постійно вчиняє сварки, погрожує йому фізичною розправою та перешкоджає у користуванні належною йому квартирою. У витратах зі сплати житлово-комунальних послуг та витратах, пов`язаних з утриманням і експлуатацією житлового приміщення, відповідачка участі не приймає. Оскільки реєстрація відповідача у належному йому житлі створює перешкоди у користуванні і розпорядженні ним, просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час і місце судових засідань шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень за адресою реєстрації та оголошенням про виклик до суду на сайті «Судова влада». Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 29.04.2020 рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, що набрало законної сили. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право власності на житло від 21.01.1999, виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради згідно з розпорядженням № 7619/2 від 21.01.1999. Право власності на квартиру належним чином зареєстроване, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 22.12.2020. Згідно інформації з Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради відповідач [PERSON] зареєстрована як проживаюча за адресою: [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним братом позивача [PERSON] . Вказав, що брат був одружений з [PERSON] . Наразі шлюб між ними розірвано. З осені 2018 року [PERSON] не проживає в квартирі брата. Вказав, що буває у брата в гостях періодично, не рідше разу на місяць. Зі слів брата йому відомо, що [PERSON] інколи приходить до квартири. Особисто він не бачив [PERSON] в квартирі з осені 2018 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] . Вказала, що близько двох років [PERSON] не проживає разом з дружиною, [PERSON] . До цього часу вона бачила їх обох постійно, наразі позивач мешкає в квартирі сам. В гостях у позивача вона не буває, а тому не знає чи залишилися у квартирі речі [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона - сусідка позивача [PERSON] . Раніше позивач проживав в квартирі з дружиною [PERSON] , яку вона бачила постійно, пересікалися, коли йшла з роботи та на вихідних. Останній раз бачила дружину позивача близько двох років тому. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Частиною першою статті 383 ЦК України закріплено положення, відповідно до якого власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Право члена сім`ї власника та інших осіб на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим ці правовідносини регулюються ст.401-406 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ч.1,2,5,6 ст.403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном, може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Сервітут зберігає свою чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Відповідно до ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання водній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом відповідач [PERSON] набула права користування житлом як член сім`ї власника, проте більше двох років не мешкає за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] , наявності поважних причин непроживання у квартирі суду не надано, перешкод у користуванні житлом суду не доведено, добровільно з реєстраційного обліку відповідач не знялася, не сплачує комунальних послуг, чим чинить перешкоди власнику у користуванні нерухомим майном. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування своєю власністю, а тому вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved