Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.03.2000 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Верхньовизницької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Шлюб з відповідачем бажає розірвати, оскільки останнім часом в них різко погіршилися стосунки, виникають сварки через будь-які дрібниці, що призвело до припинення шлюбних стосунків та проживання однією сім'єю. Шлюб існує формально, збереження сім'ї та подальше спільне проживання є не можливим та не доцільним, тому просить строк для примирення не надавати, оскільки вже близько року з відповідачем проживають окремо. В звязку з цим просить шлюб розірвати, стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, а також дітей залишити на проживання разом з нею. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує повністю і просить їх задовольнити, вимоги щодо визначення місця проживання дитини не підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши всі докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб 04.03.2000 року у виконкомі Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 3. Під час шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у сторін не склалось, вони проживають окремо один від одного протягом року, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини між ними припинені. Збереження сімї є не можливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач має стійке переконання до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~\~іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити шлюбне прізвище «Ярош», оскільки про це вона просить в позові. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виходячи з наведено, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має і має можливість виконувати будь-які роботи і отримувати доходи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. починаючи з 06 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач не підтримує вимоги щодо визначення місця проживання дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Крім того відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за вимогою про стягнення аліментів, від оплати яких було звільнено позивача.

Outcome: partial