Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача \~ Сільськогосподарського товариства\~ з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, обґрунтовуючи свої позовні вимоги\~ тим, що він право власності на земельний пай набув 14.01.2014 року на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 4, видане Чуднівською державною нотаріальною конторою. Спадкодавцем являлась [PERSON], яка померла 10 вересня 2008 року. Після оформлення права власності на вищевказану земельну ділянку йому стало відомо про існування додаткової угоди № 748 від 10.09.2008 року, укладеної від імені [PERSON] зі СТОВ«Спілка хмелярів та пивоварів» про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, в тексті угоди з незрозумілих причин зазначено дату укладення основного договору 01.03.2007 року, в той час як він був укладений 01 квітня 2006 року. Зазначена додаткова угода була зареєстрована в Чуднівському відділі Житомирської регіональної філії Центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.11.2009 року за № 040922400477. Реєстрація відбулася в той час як власниця земельної ділянки [PERSON], яка являлась стороною при укладенні договору оренди, померла 10.09.2008 року. Окрім цього, [PERSON] взагалі не могла підписати додаткову угоду в день своєї смерті за станом здоровя, а доручення на вчинення в її інтересах зазначеного правочину не видавалось. Позивач у судове засідання не зявився. До суду надійшла заява від представника позивача з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. У своїй заяві представник позивача [PERSON]\~одночасно повідомив суд, що він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» не забезпечило участь свого представника у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлене належним чином та завчасно і від нього не надійшло відповідне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. На підставі статей 158, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Власники земельних ділянок мають право передавати земельну ділянку в оренду, що передбачено ст.90 ЗК України. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Крім того, статтею 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Ці ж положення були передбачені статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі», що були чинним на час укладення правочину. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,59 га. (кадастровий номер: 1825883200:03:000:0636) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку позивач набув 14.01.2014 року на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 4, виданого Чуднівською державною нотаріальною конторою (а.с. 13). Спадкодавцем являлась [PERSON], яка померла 10 вересня 2008 року (а.с. 12). 01 квітня 2006 року [PERSON] укладала зі СТОВ«Спілка хмелярів та пивоварів» - відповідачем у справі, договір оренди земельної ділянки, згідно якого вона передала відповідачу у строкове платне володіння та користування на умовах оренди належні їй земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,59 га. Договір було укладено на строк пять років. 01 березня 2007 року зазначений договір було зареєстровано в Чуднівському відділі ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 040722400482. Після оформлення права власності на вищевказану земельну ділянку [PERSON] стало відомо про існування додаткової угоди № 748 від 10.09.2008, укладеної від імені [PERSON] зі СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, в тексті угоди з незрозумілих причин зазначено дату укладення основного договору 01.03.2007 року, в той час як він був укладений 01 квітня 2006 року. Зазначена додаткова угода була зареєстрована в Чуднівському відділі Житомирської регіональної філії Центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.11.2009 року за № 040922400477. Реєстрація відбулася в той час як власник земельної ділянки орендодавець [PERSON], яка являлась стороною при укладенні договору оренди, померла 10.09.2008 року. Окрім цього [PERSON] взагалі не могла підписати додаткову угоду в день своєї смерті за станом здоровя, а доручення на вчинення в її інтересах зазначеного правочину не видавалось. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до змісту статей 202, 203, 792 ЦК України, статті 93 ЗК України, статей 13-15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки повинен бути укладений належними особами, що мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, спрямований на набуття цивільних прав та обовязків за взаємною згодою сторін, містити всі істотні умови, що вказані у ст. 15 ч.1 Закону України «Про оренду землі», укладатись виключно у письмовій формі, підписаний обома сторонами, відповідати волевиявленню та внутрішній волі учасників даного правочину. Правочин вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором абро законом (ст. 651 цього ж Кодексу). Водночас, відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України в редакції, що діяла на час укладення вказаного правочину (17.12.2009 року) договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Таким чином, додаткова угода № 748 від 10.09.2008 року до договору оренди земельної ділянки, належної на даний час [PERSON], від 01.04.2006 року (в угоді вказано дату укладення договору 01.03.2007 року) не може вважатись дійсною, так як на момент її підписання та державної реєстрації орендодавець [PERSON] була померлою, тому не могла бути учасником правочину. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч.2 ст.26\~ Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у\~разі\~скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved