Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради Львівської області, третіх осіб про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду. Позов мотивує тим,що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 09 лютого 2015 року вирішено: скасувати наказ директора дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради Львівської області №41 від 28 серпня 2014 року про звільнення з посади [PERSON]. Поновити позивачку [PERSON] на посаді вихователя Дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради Львівської області. Стягнути з дитячого будинку №1 Львівської міської ради Львівської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014 року по 09.02.2015 року в розмірі 14513,00 гривень. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць. Зазначає,що згідно ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір підлягає негайному виконанню. Однак позивача було поновлено на роботі згідно наказу №50 від 16.07.2015 року та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014 року по 09.02.2015 року незаконно затримавши виконання рішення суду за період з 09.02.2015 р. по 16.02.2015 р., чим грубо порушив права позивачки. Тому згідно вимог ст.236 КЗпП відповідач за затримку виконання рішення про поновлення позивача на роботі зобов»язаний сплатити позивачу за час затримки виконання рішення суду грошові кошти в сумі 12 831,28 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. В судових дебатах навів розрахунки, в яких зазначив, що згідно рішення суду про поновлення позивачки на роботі від 09 лютого 2015 року з врахуванням отриманих позивачем доходів та кількості робочих днів було встановлено позивачу виплату в сумі 14513 грн. Відповідач поновив позивача на роботі 16.07.2015 року, проте оплатив середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014р. по 09.02.2015 р. в сумі 12850,50 грн. Різниця між сумою, яку присуджено за рішенням суду та сумою, яку отримала позивач складає 1662,50 грн. (1413,00-12850,50 =1662,50 грн.). Зазначає, що у відповідача перед позивачем за період з 09.02.2015р.по16.07.2015 р. наявна заборгованість в сумі 13128,96 грн. Відтак вважає,що загальна сума, за весь період ( часу звільнення позивача та по час її поновлення на роботі) складає 27 641, 96 грн. (14513,00 + 13128,96 =27641,96). Оскільки позивач отримала допомогу по безробіттю в сумі 16 473,18 грн., які мають бути відмінусовані від загальної суми за весь період (з часу звільнення по час поновлення на роботі) і відповідно зобов»язаний сплатити позивачу наступну суму грошей - 12831,28 (27641,96 - 16 473,18 +1662,50 = 12 831,28 грн.). Тому просить позов задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача 12831, 28 грн. за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Представник відповідача Дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради Львівської області - [PERSON] проти задоволення позову заперечила, дала пояснення аналогічні поданим письмовим запереченням. Також пояснила,що не погоджується з розрахунком середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення позивачки на роботі,зазначила,що позивач отримала всі належні їй виплати. Зазначає,що заборгованість перед позивачем згідно рішення суду складає 14513 грн., за час невиконання рішення суду за період з 10.02.2015р. по 1507.2015 р. заборгованість складає 13128,96 грн. Відтак відповідач повинен сплатити позивачу загалом 14 513 грн. + 13128,96 грн.=27641,96 грн., з яких позивачу оплачено 14513 грн., крім того позивач отримала вихідну допомогу в сумі 2 650,94 грн., крім того позивач отримала матеріальну допомогу на випадок безробіття в сумі 16 473,18 грн., відтак загалом позивач отримала 33 637,12 грн.( 14513 грн. +2650,94 грн. + 16473,18 грн.), отже різниця між коштами, які підлягають оплаті позивачу та коштами, які позивач отримала складає 5995,16 грн.( 33637,12 грн.-27641 грн. = 5995,16 грн.) тому вважає,що вказану суму позивач заборгувала відповідачу, а всі належні до виплати кошти позивачу оплачено. Представник третьої особи відділу освіти Личаківського району Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - Коруд Ю.І. вирішення даного судового спору залишив на розсуд суду. Представник третьої особи Львівського міського центру зайнятості - Гомола Л.І. в судовому засіданні пояснив,що позивачу оплачено всі належні їй до виплати грошові кошти, тому вважає,що позов до задоволення не підлягає. Третя особа начальник відділу освіти Личаківського району Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, представник третьої особи Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третя особа директор Дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради Львівської області,Львівський міський центр зайнятості в судове засідання не з»явились з невідомих суду причин, про день та час судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи в їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд у задоволенні позову відмовляє з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено,що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 09 лютого 2015 року вирішено: скасувати наказ директора дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради Львівської області №41 від 28 серпня 2014 року про звільнення з посади [PERSON]. Поновити позивачку [PERSON] на посаді вихователя Дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради Львівської області. Стягнути з дитячого будинку №1 Львівської міської ради Львівської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014 року по 09.02.2015 року в розмірі 14513,0 гривень. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць (а.с.4-10). Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 липня 2015 року (а.с.11-14). Відповідно до ст. 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Рішення про поновлення позивача на роботі прийнято судом 09 лютого 2015 року та підлягало негайному виконанню. Наказ директора Дитячого дошкільного будинку №1 Львівської міської ради Львівської області №50 (а.с.18) про поновлення позивача на роботі винесено 16 липня 2015 року, тобто рішення суду про поновлення на роботі виконано з затримкою. Щодо оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника суд приходить до наступних висновків: Відповідно до ст. 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробіткуабо різниці в заробітку за час затримки. Згідно розрахунків різниці в заробітку проведених представником позивача, з врахуванням того, що відповідач поновив позивача на роботі 16.07.2015 року, проте оплатив середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014р. по 09.02.2015 р. в сумі 12850,50 грн. Різниця між сумою, яку присуджено за рішенням суду та сумою, яку отримала позивач складає 1662,50 грн. (1413,00-12850,50 =1662,50 грн.). Також вказує,що у відповідача перед позивачем за період з 09.02.2015р.по16.07.2015 р. наявна заборгованість в сумі 13128,96 грн. Відтак вважає,що загальна сума, за весь період (часу звільнення позивача та по час її поновлення на роботі) складає 27 641, 96 грн. (14513,00 + 13128,96 =27641,96). Оскільки позивач отримала допомогу по безробіттю в сумі 16 473,18 грн., які мають бути відмінусовані від загальної суми за весь період (з часу звільнення по час поновлення на роботі) тому відповідач зобов»язаний сплатити позивачу грошові кошти в сумі - 12831,28грн. Однак суд не приймає до уваги представника позивача, та розцінює такий як неналежний доказ, суд приймає до уваги розрахунок представлений представником відповідача наведений у письмових запереченнях (а.с.100-110, а.с.131), який згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» відповідач повинен сплатити позивачу загалом 14 513 грн. + 13128,96 грн.=27641,96 грн., з яких позивачу оплачено 14513 грн., крім того позивач отримала вихідну допомогу в сумі 2 650,94 грн., крім того позивач отримала матеріальну допомогу на випадок безробіття в сумі 16 473,18 грн., відтак загалом позивач отримала 33 637,12 грн.(14513 грн. +2650,94 грн.+16473,18 грн.), отже різниця між коштами, які підлягають оплаті позивачу та коштами, які позивач отримала складає 5995,16 грн.( 33637,12 грн.-27641 грн. = 5995,16 грн.), а відтак в задоволенні даного позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed