Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилаючись на те, що 11 березня 2016 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №358. Зазначає, що стосунки між ними як чоловіком та жінкою почалися задовго до реєстрації шлюбу, тобто на момент реєстрації шлюбу вони вже разом проживали за адресою [ADDRESS] та у них вже було троє дітей. Так [INFO] у них народився син [PERSON], [INFO] у народилася донечка [PERSON], а [INFO] народився син [PERSON]. Рік тому, стосунки між ним та відповідачем як подружжям почали погіршуватися. Відповідач почала не ночувала вдома, а 11 червня 2017 року відповідачка взагалі пішла від нього. На даний час вони вже майже півроку разом не проживають та шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть. Відповідач рідко приходить до дітей, іноді до місяця або більше. Почуття любові, довіри, взаємоповаги та розуміння один до одного між ними давно втрачені. З підстав наведених вище, збереження нашого шлюбу і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить його інтересам, просив шлюб розірвати . Крім цього, на даний час діти [PERSON], [PERSON], та [PERSON] проживають з ним за адресою [ADDRESS] та перебувають на його утриманні. [PERSON] на даний час йому матеріально не допомагає, коштів на їжу, одяг, канцтовари, відвідування садочка, витрати у школі та інше не дає, він цілком самостійно утримую наших дітей. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, згідно з положенням ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Інших дітей у відповідача не має, осіб, яких відповідачу необхідно утримувати немає також. Так, як дохід [PERSON] є мінливим, постійного місця роботи остання не має, тому просить стягнути з неї аліменти на його користь саме у твердій грошовій сумі, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 746 (сімсот сорок шість) гривень щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) гривень 50 копійок щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також просив стягнути з відповідача на його користь 640,00 гривень судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надала. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення а по справі слід винести заочне рішення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 11 березня 2016 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №358, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призвело до розпаду сім'ї. Сторони не проживають разом з 11 червня 2017 року. На примирення позивач не згідний, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.9-11). На даний час діти [PERSON], [PERSON], та [PERSON] проживають з позивачем за адресою [ADDRESS] та перебувають на його утриманні, що підтверджується, зокрема, актом № 341 від 22.06.2017 року затвердженого начальником КЖРЕП 9 (а.с.8). З позовної заяви вбачається, що відповідачка [PERSON] на даний час матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Інших осіб на утриманні у відповідачки немає. Дохід [PERSON] є мінливим, постійного місця роботи остання не має. Угоди між сторонами щодо утримання дітей немає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, згідно з положенням ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 746 (сімсот сорок шість) гривень, на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) гривень 50 копійок, на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з урахуванням індексації, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України, а щодо позовних вимог про розірвання шлюбу відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути повернення судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved