Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з ним за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача аліменти на його користь, на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї другої від усіх видів її заробітку, але не мене, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду від 01 жовтня 2018 року шлюб між ним та відповідачем зареєстрований 28.03.2003 року виконкомом Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02, було розірвано. Шлюб між ними був розірваний, оскільки спільне життя з відповідачем суперечило його інтересам. Те, що шлюб між ним суперечить його інтересам свідчив той факт, що відповідач бажаючи його обмовити заявила до Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області про те, що він ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю. проте, Вищезазначені обставини було спростовано постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 вересня 2018 року по справі № 214/5469/18, яким суд закрив провадження про справі про притягнення його, до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також, він зазначає, що від шлюбу у нього з відповідачем народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент розірвання шлюбу, діти проживали з разом з відповідачем, проти цього він не заперечував. Саме тому на підставі судового наказу, виданого 22 травня 2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу по справі № 214/1954/18 було вирішено стягнути з нього на користь [PERSON] , аліменти на утримання їх дітей в розмірі однієї другої від усіх видів мого заробітку починаючи з 29 березня 2018 рокую. Проте з 01.11.2018 року діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з ним за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується актом про проживання складеним 24.01.2019 року складеним та підписаним сусідами з завіренням начальником відділку № 3 ООО «Житлосервіс-КР» та Довідкою №33, виданою 21.01.2019 року, виданою Криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою. Так як, діти не проживають з відповідачем і на теперішній момент знаходяться на повному його утриманні, на підставі заяви відповідачки [PERSON] , про повернення виконавчого документу від 17.01.2019 за вх..№853/13.13-29/15 державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Івановою А.М., при примусовому виконанні постановлено судовий наказ 2-н/214/245/18 від 17.01.2019 за вх..№853/13.13-29/15, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини повернуто стягувачу. В зв`язку з вищевикладеним він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Клопотання про виклик свідків просив суд залити без розгляду. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, надала до суд заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, та не заперечує, щоб її діти проживали разом з батьком. Від представника третьої особи Шульц С.Й до суду надійшла заява з якої вбачається, що відповідно до пояснень наданих батьками дітей, спору щодо визначення місця проживання дітей між ними не має. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 06.06.2019 року за адресою: [ADDRESS] , для проживання дітей створені задовільні проживання. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). Відповідно до постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення ( а.с.11). Від шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] ( а.с.12), [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] ( а.с.13). Згідно довідки про доходи виданої [PERSON] , його заробіток за останні 6 місяців (з липня 2018 року по грудень 2018 року) складає 73306,33 грн. (а.с. 15). Відповідно до акту складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 01.11.2018 року( а.с.16). З акту обстеження житлово-побутових умов від 16 січня 2019 року вбачається, що сім`я [PERSON] , [INFO] складається з чотирьох чоловік: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Житло знаходиться на другому поверсі трьохповерхового будинку, складається з двох кімнат: передпокою, кухні. Ванна кімната та вбиральня знаходиться окремо від кімнати на поверсі. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. В кімнаті чисто, прибрано, косметичний ремонт. в наявності меблі, побутово-кухонні приладдя. Житло централізовано забезпечене тепло-електро постачанням . В наявності постільна білизна, рушники, засоби гігієни. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови. У дівчат [PERSON] та [PERSON] відведені окремі спальні місця, кімната. В наявності шафи для білизни та одягу, у кожної письмовий стіл. Для молодшого [PERSON] відведено окреме спальне місце, в наявності іграшки відповідного віку. У дітей в наявності одяг та взуття для різних умов погоди. Таким чином, комісія зробила висновок, що батьком створені всі умови дітям для проживання належного виховання. Діти забезпечені всім необхідним (а.с.19). Відповідно до характеристик наданої ПАТ «Суха балка» [PERSON] характеризується з позитивної сторони ( а.с. 20). Згідно характеристики виданої ТОВ «Житловсервіс-КР» від 23.01.2019 року [PERSON] , [INFO] мешкає за адресу: [ADDRESS] . За час проживання за вищезазначеною адресою скарг з боку сусідів не надходило ( а.с.21). З відповіді наданої начальником служби у справах дітей Шульц С.Й. вбачається. що служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради не має підстав для винесення питання щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на розгляд комісії з питань захист прав дітей для надання відповідного висновку, оскільки матір дітей [PERSON] , яка письмово повідомила, що між нею та батьком дітей [PERSON] не існує спору щодо місця проживання та порядку зустрічей з дітьми ( а.с. 50-51). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Так, в судовому засіданні встановлено, що діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з 01.11.2018 року проживають разом з батьком , за адресою: [ADDRESS] та перебувають на його утриманні. З акту обстеження житлово-побутових умов від 16 січня 2019 року вбачається, що батьком створені всі умов дітям для проживання та належного виховання, Діти забезпечені всім необхідним. Таким чином, враховуючи думку матері, яка не заперечує, щоб її діти проживали разом з батьком, беручи до уваги інтереси дітей, суд вважає за можливим визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, встановлення в ході судового розгляду місця проживання дітей разом з батьком, суд вважає за можливим також стягнути з відповідача аліменти на користь позивача, на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї другої від усіх видів її заробітку, але не мене, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768,40 грн. за звернення до суду з позовною вимоги про визначення місця проживання дітей. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то позивач на підстав Закону України «Про судовий збір», під час звернення до суду з вищезазначеною позовною заявою був звільнений від сплати судового збору, тому з позивача на користь держави підлягаю стягненню судові витрати в розмірі 768,40 грн. На викладеного,

Outcome: approved