Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом та обґрунтовує вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року на праві спільної сумісної власності йому та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис за №17, місце державної реєстрації: відділ ЗАГС В.Писарівської районної державної адміністрації. [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] , котра, в свою чергу, є його матір`ю. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.04.2020 року у справі №592/19412/19 визначено, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , становила 1/5 частину. Таким чином, враховуючи той факт, що [PERSON] , з близьких родичів за життя мала лише сестру - [PERSON] , котра також померла у 2009 році і не приймала спадщини, фактично її 1/5 частка залишилася без власника, котрою, наданий час, добросовісно, відкрито та безперервно володіє саме він, як особа, що була основним користувачем квартири та продовжує нею користуватися і зараз. Треті особи, котрі на даний час зареєстровані в квартирі та є її співвласниками, не претендують на частину померлої [PERSON] . З моменту отримання права користування квартирою у 1986 році, в подальшому і після її приватизації, і по теперішній час, він продовжує проживати в квартирі, сплачує вартість за користування комунальними послугами, здійснює поліпшення та ремонт в квартирі. Всі договори за час користування комунальними послугами укладались саме з ним. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що визначена, як частка померлої [INFO] [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити, а справу розглядати без його участі. Представник відповідача Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, надали відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначили, що згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У свою чергу, за змістом частини першої статті 344 ЦК України - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Так, відповідно до інформації щодо надання роз`яснення Сумської міської державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 21.01.2021 року №190/02-17 після смерті [PERSON] , [INFO] , спадкова справа не заводилася. Її сестра - [PERSON] , яка була спадкоємицею другої черги та матір`ю позивача, право власності на її частину квартири у порядку спадкування не набула, померла [INFO] . Разом з цим, на момент смерті [PERSON] позивач, відповідно до діючого на той час Цивільного кодексу Української РСР, не належав до переліку її можливих спадкоємців, незважаючи на наявність родинних зв`язків та спільне проживання. При розгляді справи покладалися на розсуд суду. Розгляд справи просили провести без участі представника Сумської міської ради. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] , про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю не заперечували. Третя особа [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] , про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю вона не заперечує, та просить справу розглядати без її участі. Ухвалою суду від 11.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Викладені обставини також підтверджуються довідкою Департаменту забезпечення ресурсних платежів від 19.08.2019 року (а.с.15). [INFO] померла [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис за №17, місце державної реєстрації: відділ ЗАГС В.Писарівської районної державної адміністрації (а.с.9). [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] , котра, в свою чергу, є матір`ю [PERSON] . Викладені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] № [NUMBER] , де його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7), копією свідоцтва про народження [PERSON] № [NUMBER] , де її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8), копією свідоцтва про народження [PERSON] № [NUMBER] , де її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). [PERSON] є дружиною [PERSON] , [PERSON] - донька та [PERSON] - їх син. Підтвердженням того, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , з 12.09.1986 року по 18.04.1997 року (померла [INFO] ) є довідка № 14.03-08/62930 від 14.08.2019 року про реєстрацію місця проживання (а.с.16). Згідно довідки №14.03-08/75230 від 28.08.2019 року про реєстрацію місця проживання особи, з 12.09.1986 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований позивач - [PERSON] . Підтвердженням реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , є довідка №348/28012021-30121899 (а.с.14). Таким чином, вбачається, що після смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , залишилися зареєстрованими та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.04.2020 року у справі №592/19412/19, провадження №2/592/686/20 визначено, що частка померлої [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , становила 1/5 частину (а.с.18-20). Таким чином, враховуючи той факт, що [PERSON] , з близьких родичів за життя мала лише сестру - [PERSON] , котра також померла у 2009 році, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 28.10.2009 року (а.с.11) і не приймала спадщини, фактично її 1/5 частка залишилася без власника, якою на даний час, добросовісно, відкрито та безперервно володіє позивач по справі [PERSON] , як особа, що була основним користувачем квартири та подовжує нею користуватися і зараз. Також під час розгляду справи в судовому засіданні було встановлені, що треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , котрі на даний час зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , та є її співвласниками, не претендують на частину померлої [PERSON] . Згідно роз`яснення від 21.01.2021 року №190/02-17, наданого завідувачем Сумської міської державної нотаріальної контори Ляшенко А.І. (а.с.21), після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Заявник - [PERSON] є племінником [PERSON] , і згідно норм ст.527, 529, 530, 531, 533, 534 ЦК УРСР від 09.12.1963 року та п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, не є спадкоємцем. Як вбачається з рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.04.2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. З моменту отримання права користування квартирою у 1986 ропі, в подальшому і після її приватизації, і по теперішній час, позивач [PERSON] , продовжує проживати в квартирі, оплачує вартість за користування комунальними послугами, здійснює поліпшення та ремонт в квартирі. Всі договори за час користування комунальними послугами укладались саме позивачем по справі [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються долученими до позовної заяви копіями договорів та квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с.22,23,24,25). Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).(п.9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 334 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, то беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.(п.11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.(п.13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п.14 Постанови). В постанові Великої Палати ВС від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 зазначено, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один з первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння, добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевненим у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі без титульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Оскільки, позивач [PERSON] , більше десяти років добросовісно, відкрито і безперервно володіє спірним майном і продовжує це робити і далі, тому за ним необхідно визнати право власності на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/5 частину квартири за адресою [ADDRESS] , що визначена як частка померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved