Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.\~ В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником квартири за адресою:, м. Дружківка, вул. Соборна (Леніна), 15а/51, на підставі договору дарування квартири від 21.12.2004 року. Зазначає, що у вказаній квартирі зареєстрований її син [PERSON] Син фактично не мешкає в квартирі з серпня 2014 року, оскільки виїхав за межі міста. Факт реєстрації в квартирі відповідача заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушує безпідставно сплачувати зайві кошти за комунальні послуги. Відповідач добровільно знятися з реєстрації не може, що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. В судове засідання\~ позивач [PERSON] не зявилась, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи не надав. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали\~справи,\~об'єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~і вирішення\~спору по\~суті,\~встановивши і\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов \~підлягає задоволенню\~ зважаючи\~на таке. Судом установлено, що [PERSON]\~ є власником квартири, розташованої у м. Дружківка по вул. Соборна (Леніна), 15а/51 на підставі договору дарування квартири від 21 грудня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 4965 посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З довідки підписаної директором КП Комсервіс вбачається, що [PERSON] (син) зареєстрований за адресою: [INFO]. З акту від 18.07.2018 року підписаного директором КП Комсервіс вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований, але фактично з серпня 2014 року не проживає за адресою: [INFO]. Конституція України\~у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України встановлено\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.\~379,\~382 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Окрім цього, відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень\~ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Члени сім`ї власника житла втрачають право на користування житловим приміщенням у разі відсутності їх без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Проте відповідач [PERSON], який є сином позивача в квартирі не мешкає більше року, перешкод йому в цьому не чиниться, витрат по утриманню житла [PERSON] не несе, його реєстрація в квартирі порушує охоронюване законом право власності позивача, позивач заперечує проти реєстрації відповідача у її житлі, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житлом позивача. \~ Враховуючи,\~вищевикладене,\~суд\~знаходить\~всі\~підстави\~для\~ухвалення\~ рішення\~ про\~задоволення\~позову. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заяву сплачений судовий збір у сумі 704,80 гривень, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, сума судового збору, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved