Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що він проживає в приватному житловому будинку, що розташований в [ADDRESS], який належить йому на праві приватної власності. В даному будинку окрім нього зареєстровані його дочка [PERSON] та онук [PERSON], але фактично не проживають: [PERSON] з жовтня 2012 року, а [PERSON] з лютого 2015 року, які постійно проживають в Канаді. Оскільки відповідачі за вищевказаною адресою не проживають та не появляються, виникають проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об»єктивно порушуються його права, тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися попередньо надали до суду письмові заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок. (а.с.5). Згідно довідки №3868 від 04.09.2018 року виданої Копичинецькою міською радою та актів обстеження на факт проживання [PERSON] та [PERSON] від 14.03.2018 року, від 24.05.2018 року та від 04.09.2018 року, відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані в [ADDRESS], [PERSON] з 2012 року не проживає, [PERSON] з 2015 року не проживає та за вказаною адресою не появляються.(а.с.6-9). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 2012 року, та [PERSON] не проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 2015 року. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації, з 2012 року не проживає, [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації, з 2015 року не проживає, понад встановлені строки в домоволодінні, яке належить позивачу, судом не встановлено домовленості між ними і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованими у спірному домоволодінні, перешкоджають позивачу у здійсненню його законних прав, а тому [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], слід визнати такими, що втратили право користування житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS]. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved