Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті в м. Полтаві відкрилася спадщина. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . У встановлений законом 6-місячний термін з дня відкриття спадщини вона не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту. 22 липня 2019 року їй зателефонувала нотаріус з Другої державної нотаріальної контори та по телефону повідомила, що померлий [PERSON] залишив на її ім`я заповіт, яким заповів їй належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також те, що спадкова справа знаходиться в Першій державній нотаріальній конторі м.Полтави. 23 липня 2019 року позивач звернулася до Першої полтавської державної нотаріальної контори з письмовою заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 липня 2019 року Тому позивач просила суд визначити [PERSON] додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2019 року позовна заява [PERSON] до Територіальної громади м.Полтави про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передана на розгляд до Київського районного суду м.Полтави (а.с.13-14). Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. За клопотанням позивача ухвалою суду від 29 листопада 2019 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] (а.с.74). Відповідач Полтавська міська рада надала відзив на позов, у якому заперечувала проти задоволенні позову у повному обсязі. Зазначила, що як вбачається з постанови Першої Полтавської державної нотаріальної контори від 23 липня 2019 року, спадкова справа після померлого [PERSON] заведена. В спадковій справі є заяви від брата померлого - [PERSON] , та племінниць [PERSON] і [PERSON] . Таким чином відповідачами по даній справі мають бути особи, які звернулись з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Тому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] (а.с. 26-28). Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. Зазначив, що [PERSON] єдиною причиною пропуску строку для прийняття спадщини зазначила, що їй не було відомо про наявність заповіту, складеного чоловіком її тітки. Позивач знала про день смерті спадкодавця, перешкод у подачі заяви про прийняття спадщини не було. Незнання про заповіт не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] повному обсязі (а.с.113). Відповідач [PERSON] також надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. Зазначила, що позивач, будучи обізнаною про смерть [PERSON] , вчасно не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, чим свідомо відмовилася від спадщини. Крім того фізична особа (в даному разі [PERSON] та [PERSON] ) має право на спадок за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивач у позовній заяві вказує, що піклувалася про [PERSON] з січня 2016 р. по весну 2017 р. Тобто в цей час допомагала спадкодавцеві, оскільки була зацікавлена у спадкуванні його квартири. У зв`язку з дією ліків, які він приймав, [PERSON] постійно мав відчуття страху, тривоги, порушення сну, головний біль і т.д., чим успішно скористалася позивач і домовилася, щоб [PERSON] склав на неї заповіт, оскільки вона піклується за ним, що і було зроблено 07 листопада 2016 року. Тому про заповіт позивач знала. Коли заповіт був посвідчений, позивач перестала піклуватися про [PERSON] . З квітня 2017 року і по 15 листопада 2018 року про нього піклувалась відповідач та її сестра [PERSON] . Участі в похованні спадкодавця позивач не приймала. Тому відповідач просила суд відмовити повністю [PERSON] в задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також у своєму відзиві відповідач [PERSON] просила суд визнати заповіт недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовні вимоги про визнання заповіту недійсним [PERSON] не заявляла, жоден із відповідачів не звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами про визнання заповіту недійсним. Тому, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд не вирішує вимоги щодо визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року за клопотанням позивача [PERSON] у Першої полтавської державної нотаріальної контори витребувано докази, а саме копію спадкової справи №122/2019, відкритої 05 квітня 2019 року до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.32). Ухвалою суду від 13 січня 2020 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про виклик та допит свідка [PERSON] (а.с.96). Також за клопотанням відповідачів [PERSON] та [PERSON] справа розглядалася в режимі відеоконференції з Лохвицьким районним судом Полтавської області та Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області. Ухвалою суду від 12 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про залучення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалами суду від 12 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залучення письмового доказу та про витребування доказів. Інші клопотання та заяви про суті справи учасниками справи суду не подавалися. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. При цьому наполягали на тому, що позивач не знала про те, що [PERSON] склав заповіт, яким заповідав належну йому квартиру [PERSON] . Про існування такого заповіту вона дізналась лише з повідомлення нотаріуса. Тому просили суд позов задовольнити, визначити [PERSON] додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, в задоволенні позову просила відмовити. При цьому посилалась на те, що позивач про існування заповіту знала, а також на те, що вона не здійснювала догляду за тяжко хворим спадкодавцем. Крім того, відповідач вважає, що внаслідок відмови позивача відчинити квартиру [PERSON] за повідомленням сусідів, що він не виходить з квартири, спадкодавцю вчасно не була надана допомога, що призвело до його смерті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог також заперечив, в його задоволенні просив відмовити. При цьому посилався на обставини, викладені в його відзиві на позов. Представник відповідача Полтавської міської ради, а також третя особа - державний нотаріус Першої Полтавської державної нотаріальної контори Рой Тетяна Володимирівна в судове засідання не з`явились. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, заслухавши сторони та представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 січня 2019 року Київським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.55). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно заповіту, посвідченого 07 листопада 2016 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г., всю належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , [PERSON] заповідав повністю [PERSON] (а.с.63). Як встановлено судом, до майна померлого [INFO] [PERSON] 05 квітня 2019 року Першою полтавською державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] від 03 квітня 2029 року про прийняття спадщини розпочато спадкову справу №122/2019 (а.с.48 - 68). Крім заяви [PERSON] про прийняття спадщини, у спадковій справі також наявна заява [PERSON] від 02 липня 2019 року про прийняття спадщини та заява [PERSON] від 02 липня 2019 року про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.54, 58). [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подала. 23 липня 2019 року [PERSON] звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори від 23 липня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадщина нею не прийнята (а.с.67). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідно до п. 2.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна нотаріус вчиняє низку дій, які забезпечують повну охорону цього майна, а саме: визначає місце відкриття спадщини, наявність спадкового майна, його склад та місцезнаходження … повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. В матеріалах спадкової справи відсутні докази повідомлення нотаріусом позивача [PERSON] про наявність заповіту [PERSON] . Але той факт, що позивач про існування заповіту на її ім`я була обізнана, підтверджується показаннями свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що [PERSON] обговорювала з нею дане питання та повідомляла, що вона бажала, щоб [PERSON] оформив дарування їй належної йому квартири або купівлю-продаж. Але оскільки такі дії потребують значних коштів, він оформив заповіт. Враховуючи, що свідок [PERSON] від прийняття спадщини після [PERSON] відмовилася (а.с. 58), підстави вважати її зацікавленою в результатах розгляду справи у суду відсутні. Будь-яких доказів на спростування показань даного свідка позивач суду не надала. Крім того, суд бере до уваги, що 17 липня 2019 року [PERSON] звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори за заявою, у якій просила не видавати свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] , оскільки вона є спадкоємцем за заповітом і має намір звертатися до суду за продовженням строку для прийняття спадщини (а.с.68). Вказаним спростовуються твердження позивача про те, що 22 липня 2019 року їй зателефонувала нотаріус і повідомила що померлий [PERSON] залишив на її ім`я заповіт, а також що спадкова справа знаходиться в Першій полтавській державній нотаріальній конторі. Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56701185 одержана нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори з метою підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину 02 липня [INFO] , тобто до закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Вказані обставини непрямим чином підтверджують пояснення відповідача [PERSON] , що при поданні нотаріусу 02 липня 2019 року заяви про прийняття спадщини вона повідомила про наявність заповіту [PERSON] , нотаріус цю інформацію перевірила та підтвердила. Тобто про наявність заповіту нотаріус могла повідомити позивача і до закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином вказані вище докази в їх сукупності спростовують ту обставину, що про існування заповіту [PERSON] [PERSON] дізналася 22 липня 2019 року . Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Як передбачено ч.3 та 4 ст.12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем не спростовано докази, які свідчать про її обізнаність з існуванням заповіту [PERSON] , яким він заповідав належну йому квартиру [PERSON] , в задоволенні позовних вимог про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити. Також суд звертає увагу на наступне. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено наявність осіб. які звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини - [PERSON] , [PERSON] . Відповідно, саме вказані особи є належними відповідачами у справі. Територіальна громада м.Полтави, є неналежним відповідачем у справі. Тому в задоволенні позовних вимог до Територіальної громади м.Полтави необхідно відмовити також з тих підстав, що вона є неналежним відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України також передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , понесені нею судові витрати відшкодуванню не підлягають та в силу вимог ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються на неї.

Outcome: dismissed