Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, між ними відсутнє взаєморозуміння, протягом останнього часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує, просить розірвати шлюб із відповідачем. Протягом наданого судом терміну на примирення з відповідачем не примирилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча повідомлявся судом про день та час розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2007 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області видано свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №039692. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] У судовому засіданні 26.05.2015 року позивач ствердила, що вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, а тому шлюб носить формальний характер. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, таким, що суперечить їх правам та інтересам. Судом надавався термін на примирення, який позитивних результатів не дав. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Також позивач просить стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати, зокрема 243 грн. 60 коп. сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою судового збору та 300 грн. витрат на правову допомогу (згідно квитанції до прибуткового касового ордера №7 від 26.03.2015 року та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 26.03.2015 року із розрахунком за надану правову допомогу адвоката [PERSON]Я.). Згідно частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на правову допомогу визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у свої Постанові №10 від 17.10.2014 року у пункті 48 судам роз»яснив, що втрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Отже, слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та 300 грн. витрат на правовому допомогу.

Outcome: approved