Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просить постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] у відношенні неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покладається на те, що відповідачка являється його колишньою дружиною. Від спільного проживання у них народилось шестеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. Неодноразово він їхав у м. Луганськ до матері дітей для того, щоб вони не забували матері, однак вона не намагалась піклуватись ними. При одній з таких поїздок, вона забрала їхню дочку [PERSON], [INFO] та не повернула її додому. Мати дітей не виконує свої батьківські обов'язки, самоухилилась від виховання дітей та спілкування з ними і неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності, а тому враховуючи викладене він змушений був звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Пояснив, що мати дітей - [PERSON] не цікавиться життям дітей, не приймає участі у їхньому вихованні та самоусунулась від будь якого спілкування з ними. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду справи. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської районної ради Кисіль Г.В. в судовому засіданні подала суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 01.04.2016 року в якому вказує на те, що одна з дочок, а саме [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю в м. Луганськ. Що стосується позбавлення відповідачки батьківських прав відносно інших дітей, то при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд , заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.03.2013 року їх шлюб розірвано. Від спільного проживання у них народилось шестеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З довідки про склад сім'ї від 21.10.2015 року вбачається, що діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачем [PERSON] за [ADDRESS] Зі слів позивача в судовому засіданні з'ясовано, що дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю, відповідачкою по справі в м Луганськ, оскільки [PERSON] не хоче повернути дитину батьку та її братам і сестрам. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні з достовірністю з'ясовано, що відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання та утримання дітей. Вона не виконує батьківських обов'язків, передбачених законом та моральними засадами суспільства. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності. Зокрема, даний факт підтверджується вироком Артемівського районного суду м. Луганська від 06.04.2007 року згідно якого її було засуджено за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання за сукупністю вироків у виді 2 (двох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, враховуючи вищенаведене, зокрема висновок органу опіки та піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] по відношенню її п'яти дітей, оскільки одна дочка, [PERSON], [INFO] проживає разом з нею в м. Луганськ, суд приходить до переконливого висновку, що позов слід задовольнити частково, а тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки вона веде антисоціальний спосіб життя, не виконує батьківських обов'язків та не приймає участі у їхньому вихованні.

Outcome: partial