Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення відсотків за користування коштами в розмірі 13 087грн., трьох відсотків річних в розмірі 4 944,72грн., інфляційних витрат в розмірі 5 781,25грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.12.2009 року між нею та відповідачами укладено договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачам грошову позику в розмірі 5500 доларів США з терміном повернення до 17.02.2010 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.02.2012року стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 5500доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 43902,65грн. боргу за розпискою від 17.12.2009року. Взяті на себе зобов»язання відповідачі не виконують, продовжують користуватись наданими коштами, у зв»язку з чим в неї виникло право на звернення до суду за захистом свого права. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання на 24.03.2014року не з»явилась. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. В попередніх судових засіданнях представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити, зіславшись на доводи викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.02.2012року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу згідно розписки задоволено - стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 5500доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 43902,65грн. боргу за розпискою від 17.12.2009року. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до вимог ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частина 1 статті 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановленні договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За нормами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із вимогами ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Зважаючи на викладене, суд вважає, що факт повернення відповідачем позики не підтверджений матеріалами справи, оскільки, аналізуючи норми цивільного законодавства момент повернення позики може підтверджуватися розпискою, прибутковим касовим ордером юридичної особи чи іншим документом, що підтверджує факт її повернення. Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність борговового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів в підтвердження сплати позики. Згідно розрахунку, наданого позивачем, індекс інфляції становить: з 01 січня 2010року по 31 серпня 2013року 5 781,25грн., 3% річних від простроченої суми становить 4 944,72грн. Положенням ст.1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. А від так розмір належних до сплати позивачу процентів становить : за період з 17.12.2009р. по 07.06.2010р. - 2135грн., з 08.06.2010р. по 07.07.2010р. - 332грн., з 08.07.2010р. по 09.08.2010р. - 328грн., з 10.08.2010р. по 22.03.2012р. - 5 496грн., з 23.03.2012р. по 09.06.2013р. - 3982грн., з 10.06.2013р. по 12.08.2013р. - 540грн., з 13.08.2013р. по 16.09.2013р. - 274грн., що разом складає 13 087грн. Проаналізувавши докази в їх сукупності суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача відсотків за користування коштами в розмірі 13 087грн., трьох відсотків річних в розмірі 4 944,72грн., інфляційних витрат в розмірі 5 781,25грн. Згідно ч. 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 2 статті 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представництво інтересів та правову допомогу позивачу у даній цивільній справі надавала адвокат [PERSON] на підставі договору про правову допомогу від 16.09.2013р. В якості доказу сплати позивачем коштів за послуги щодо надання правової допомоги, суду надано розрахунок від 16.09.2013р., згідно якого позивач оплатила, а адвокат отримала 1800,00 грн. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати на момент сплати позивачем адвокату коштів (1147,00 грн.), вимоги статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та час проведений адвокатом в судових засіданнях з розгляду даної цивільної справи, який вбачається із журналів судових засідань (50 хв.), з відповідачів слід стягнути в рівних частках на користь позивача, в якості відшкодування витрат на правову допомогу, суму в розмірі 382,33 грн. (1147грн. х 50хв./60хв. х 40%).

Outcome: approved