Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до Державного казначейства України, Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та стягнення понесених судових витрат. В подальшому позивач змінив свої позовні вимоги, пред'явивши їх, крім Державного казначейства України також і до Чечельницького районного суду Вінницької області та Головного управління національної поліції у Вінницькій області. В своїй остаточній редакції позовної заяви він стверджує, що 12.03.2016 року о 18 год. 30 хв. він знаходився в с. Суворівське Тульчинського району Вінницької області біля продуктового магазину. В цей час в даному місці водій автомобіля «Чері М-ІІ» безпідставно заявив претензії, що він своїм автомобілем ЗАЗ-110207 пошкодив йому задній бампер та відбивач світла. З його згоди були викликані працівники ДПС. Інспектор поліції [PERSON] вимагав у нього гроші, ударив кулаком по голові, забрав паспорт, посвідчення водія, у паспорті в нього було 2400 грн. Інспектор [PERSON] заявив, що він знаходиться у нетверезому стані, то по його ініціативі він був освідований в Тульчинській ЦРЛ. 12.03.2016 року він разом з адвокатом Руденко І.В. в приміщенні Тульчинської поліції зустрівся з інспектором [PERSON], але ні йому, ні його адвокату будь-які процесуальні документи не були пред'явлені. 13.03.2016 року він я та його адвокат були на прийомі у прокурора місцевої прокуратури Гаврилюка В.В., котрому була вручена заява про скоєння злочину інспектором [PERSON] Водночас, прокурором йому було повідомлено, що по звіту поліції він скоїв адміністративне правопорушення по ст. 130 КУпАП. Згідно пройденого судово-медичного освідування у нього мали місце легкі тілесні ушкодження без розладу здоров'я. Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 24.05.20216 року він був визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 та 130 ч.1 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права управляти транспортними засобами строком на один рік. Постановою апеляційного суду Вінницької області від 01.07.2016 року постанова Чечельницького районного суду від 24.05.2016 року скасована, він визнаний невинним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що незаконними діями органу досудового слідства Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області та Чечельницького районного суду Вінницької області йому заподіяна моральна шкода, котру він обґрунтовує тим, що рішенням апеляційного суду, котре набрало законної сили, встановлено, що Тульчинський ВП ГУНП у Вінницькій області та Чечельницький районний суд Вінницької області незаконно притягнули його до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності йому заподіяна моральна шкода, яка виражається в тому, що його незаконно було звинувачено у скоєнні правопорушення. В очах знайомих, партнерів в бізнесі, сусідів та інших він втратив довіру, як добропорядного чоловіка. На нього дивилися знайомі і не знайомі люди, як на хулігана. В результаті цього він втратив нормальні робочі зв'язки з партнерами по бізнесу, які були напрацьовані роками, погіршилися стосунки з сім'єю, родичами, та іншими людьми, котрі його оточують. Моральну шкоду, яка заподіяна йому діями органу досудового слідства Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області та Чечельницького районного суду Вінницької області він оцінює в сто тисяч гривень. Просить цю шкоду стягнути з Державного казначейства України за рахунок державного бюджету. Крім того, ним понесені судові витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 1500 гривень та на поїздки його і адвоката в м.Тульчин, смт. Чечельник та м.Вінницю. Просить стягнути ці витрати з відповідачів. В судовому засіданні позивач та його представник підтримують позовні вимоги. Представник відповідача Головного управління національної поліції у Вінницькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, двічі поспіль в судові засіданні не з'явився. Представник Чечельницького районного суду Вінницької області надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. Тому суд вважає за можливе слухати справу без представників відповідачів Головного управління національної поліції у Вінницькій області та Чечельницького районного суду Вінницької області. Представник відповідача Державної казначейської служби України Тушевська Н.С. проти заявлених позовних вимог заперечує, стверджує, що казначейська служба не є відповідачем по цій справі, заподіяна шкода у випадку її встановлення повинна бути стягнута із державного бюджету. Просить в позові відмовити повністю. Представник Бершадської місцевої прокуратури прокурор Жарун В.А., котрий вступив у справу в інтересах держави, стверджує, що судові витрати, понесені позивачем, підтверджені тільки в розмірі 1500 гривень, тобто витрати на правову допомогу, витрати на проїзд нічим не підтверджені. Моральна шкода позивачеві не заподіяна, є надуманою і нічим не підтвердженою, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували підстави для відшкодування моральної шкоди. Тому просить в позові відмовити. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 24.05.2016 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП та підданий стягненню у вигляді позбавлення права управління транспортними засобами строком на один рік, що підтверджується копією відповідної постанови, цього факту ніхто й не заперечує. Постановою апеляційного суду Вінницької області від 01.07.2016 року постанова Чечельницького районного суду скасована, прийнята нова постанова, якою адміністративне провадження по ст.ст. 122-4, 124 КУпАП при наявності вини позивача у вчиненні правопорушень, передбачених цими статтями, закрито в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. По ст. 130 ч.1 КУпАП провадження закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Цей факт підтверджується постановою апеляційного суду від 01.07.2016 року, цього факту ніхто не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Оскільки до позивача адміністративний арешт, виправні роботи, конфіскація майна чи накладення штрафу незаконно застосовані не були, дія цих положень на нього не розповсюджується. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ці випадки у даному спорі відсутні. Незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч.1 КУпАП у вигляді позбавлення права управління транспортними засобами строком на один рік змусило його турбуватися, призвело до погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, він є особою похилого віку. Тому, з врахуванням вищевикладеного, розмір відшкодування моральної шкоди суд оцінює в п'ять тисяч гривень, в іншій частині позову слід відмовити. Щодо відповідальності Чечельницького районного суду Вінницької області за незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то суд виходить з наступного. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 23 березня 2011 року, судові рішення і відповідно дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції. Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом. Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції і законодавством про судочинство. Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади. Відповідно до ст. 62 Конституції матеріальна й моральна шкода, завдана безпідставним засудженням, відшкодовується державою лише в разі скасування вироку як неправосудного. Проте й у цьому разі за заподіяну особі шкоду відповідає не суд або суддя, а держава. Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Тому позов, пред'явлений позивачем [PERSON] до Чечельницького районного суду Вінницької області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 130 КУпАП до позбавлення права управління транспортними засобами на один рік є безпідставним, необґрунтованим і незаконним. Щодо відповідальності Головного Управління поліції у Вінницькій області, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Тому позов до Головного Управління поліції у Вінницькій області також є необґрунтованим, безпідставним і незаконним. Виходячи з вищенаведеного, на підставі ст.ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України,

Outcome: partial