Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтовує їх доводами викладеними у заяві та просить задовольнити. Крім того, додала, що вона є власником житлової квартири, що в м. Підгайці по [ADDRESS]. Відповідач, яка є її племінницею зареєстрована у вказаній кваритирі, однак вже більше 12-ти років у ній не проживає. У зв'язку з чим їй чиняться перешкоди у користуванні належною квартирою, а також вона немає змоги звернутись із питанням оформлення субсидій на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судове засідання без поважних причин не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положенням ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлової квартири, що в м. Підгайці по [ADDRESS], що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26 листопада 1993 року. Відповідач 05 вересня 2003 року одружилась із [PERSON] у зв'язку із чим змінила прізвище із дошлюбного Дзядикевич на прізвище чоловіка [PERSON], що стверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 11 жовтня 2003 року виданим Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області на ім'я - [PERSON]. Відповідач [PERSON] з 14 квітня 2000 року зареєстрована у житловій квартирі позивачки за адресою: м. Підгайці [ADDRESS], однак вже більше 5-ти років за вказаною адресою непроживає, що підтверджено в судовому засіданні позивачкою та вбачається із записів у будинковій книзі, а також із актів встановлення факту не проживання складених комісією Підгаєцької міської ради Підгаєцького району Тернопільської області від 13 серпня 2018 року, 03 і 17 вересня 2018 року відповідно за вих.№№357, 390, 414. За таких обставин, суд дійшов висновку, про те, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення, оскільки право відповідача на користування чужим майном (спірною житловою квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16. Судові витрати слід покласти на позивача в межах нею понесених. На підставі наведеного,

Outcome: approved