Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про\~стягнення заборгованості \~за договором \~безвідсоткової позики, який в ході розгляду справи уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.2016 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики. Згідно умов даного договору [PERSON] передала у власність, тобто надала безвідсоткову позику відповідачу [PERSON] грошові кошти готівкою у сумі 150\~460,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів. Позивач виконала умови договору, а відповідач не виконав покладене на нього грошове зобов`язання в строк та в порядок передбачений договором, не повернувши позику у вигляді грошової суми в розмірі 150\~460,00 доларів США в строк до 31.12.2017 року. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором безвідсоткової позики б/н від 25.11.2016 року з врахуванням курсу Національного банку України гривні до долара станом на 02.01.2018 року, що становить 4\~222\~994 ( чотири мільйони двісті двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 37 копійок. Крім того, так як відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання на 472 дня за період з 01.01.2018 року по 17.04.2019 року включно, позивач просить стягнути три проценти річних від простроченої суми в розмірі 163\~829,04 грн.. Також просить стягнути з відповідача суму збільшення основного боргу з урахуванням встановлених індексів інфляції за час прострочення платежу в розмірі 525\~762 грн. 79 коп.. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 19\~654 грн.. [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовна заява не відповідає дійсності так як вважає, що у нього перед [PERSON] не має ніякого грошового зобов`язання, оскільки договір безвідсоткової\~позики є недійсним з моменту його укладення за ознакою фіктивності ( безгрошовитості). Крім того [PERSON] надав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , яку в ході розгляду справи уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначений договір безвідсоткової позики без номеру від 26.11.2016 року, який нібито укладений між [PERSON] та [PERSON] є фіктивним, так як цей договір вчинений без наміру створити будь-які наслідки між двома фізичними особами. Так як 03.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] заснували ТОВ « СТВ+». Відповідно до статусу ТОВ « СТВ+» основна мета його діяльності отримання прибутку в інтересах засновників [PERSON] та [PERSON] , яка є донькою [PERSON] .. Зазначені особи були засновниками товариства, але при заснуванні товариства між [PERSON] та засновниками було вирішено, що організацією роботи та капіталізацією товариства на перших порах буде займатися він. В процесі переговорів між [PERSON] та [PERSON] було вирішено, що для роботи товариства пр. збору, переробці твердих побутових відходів, іншої діяльності ( ремонт доріг) вони разом залучать необхідні грошові кошти еквівалентні 300\~920,00 доларам США. Для закупки відповідного устаткування, техніки з метою переробки, сортування твердих побутових відходів, ремонту доріг, кожний вклав в організацію роботи товариства суму коштів, яка відповідає еквіваленту 150\~460,00 доларів США. [PERSON] та [PERSON] розуміючи, що остання не буде займатися підприємницькою діяльністю через товариство, а буде займатися [PERSON] вирішили за спільним волевиявленням якось зафіксувати свої капіталовкладення. З означеною метою, тобто фіксацією того, що [PERSON] вклала в організацію та майбутню роботу товариства гроші в сумі еквівалентній 150\~460,00 доларів США, вони спільно вирішила задекларувати цей факт написанням договору безвідсоткової позики, відповідно до якого [PERSON] нібито отримав від [PERSON] у борг грошові кошти еквівалентні 150\~460,00 доларів США датований 25.11.2016 року до нібито укладення цього договору. Крім того був написаний акт передачі грошових коштів датований 25.11.2016 року, відповідно до якого я нібито отримав від [PERSON] грошові кошти еквівалентні 150\~460,00 доларів США в борг. Договір позики я підписав особисто і передав його на підпис [PERSON] та не був присутнім при тому, як вона його підписувала. Разом з тим зазначені кошти я реально не отримував в борг, [PERSON] направила їх на організацію роботи товариства як і я свою частину коштів. Ми розуміли, що зазначений документ, який був складений як боргове зобов`язання не був таким. Це була фікція вкладення грошових коштів в розвиток бізнесу як з боку [PERSON] так і з боку [PERSON] . Отже договір безвідсоткової позики без номеру від 25.11.2016 року є фіктивним, тобто цей договір написаний без наміру [PERSON] та [PERSON] , створити будь які наслідки між сторонами. [PERSON] зазначає, що сам договір та акт не передбачають того, що ним були отримані грошові кошти від [PERSON] , так як зазначені кошти були вкладені нею в Товариство, а не надавала позику [PERSON] .. Доказів, які б свідчили, що [PERSON] передала [PERSON] до укладання договору безвідсоткової позики без номеру від 25.11.2016 року позику в сумі 150\~460 доларів США, як зазначено в договорі, остання не надала, а це є підтвердженням того, що [PERSON] взагалі не передавала грошові кошти в борг, а [PERSON] їх не одержував. Доказом того, що [PERSON] не надавала мені безвідсоткову позику є Декларація про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік депутата Верховної Ради України [PERSON] , офіціальною дружиною і членом сім`ї якого є [PERSON] , який в цій Декларації вказав про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру в 2016 році члена його сім`ї [PERSON] .. [PERSON] в розділі «Грошові активи» не показав, що його дружина [PERSON] , як позикодавець позичила третій особі 150\~460,00 доларів США, а повинен був це зробити. Відповідно до цієї Декларації [PERSON] або інші особи не позичали [PERSON] в 2016 році гроші еквівалентні 156\~460,00 доларів США, а також інших грошей. Крім того в матеріалах позовної заяви [PERSON] відсутні документи, які б підтверджували, що остання мала можливість такі гроші надати як позику, а також джерело їх походження, у зв`язку з цим він звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання\~договору безвідсоткової\~позики недійсним з моменту його укладення за ознакою фіктивності ( безгрошовитості). Також просить стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати у сумі 19\~000,00 грн.. [PERSON] надала до суду відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] посилаючись на те, що викладені факти у зустрічній позовній заяві є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. [PERSON] посилається на те, що зазначений договір є фіктивним, однак зазначені доводи не підтверджені жодними доказами по справі, окрім того щорічна декларація [PERSON] за 2016-2017 роки не містить жодних відомостей на підтвердження обставин викладених у зустрічній позовній заяві. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05.01.2018 року клопотання позивача про забезпечення позову було задоволено частково. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2018 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики відкрито та\~ призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02.02.2018 року клопотання позивача про забезпечення позову було задоволено частково. Ухвалою суду від 13.02.2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] \~до\~ [PERSON] \~про\~визнання договору\~безвідсоткової\~позики\~недійсним прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової позики. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19.02.2018 року клопотання відповідача про зустрічне забезпечення позову було залишено без задоволення. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.03.2018 року клопотання позивача про забезпечення позову було залишено без задоволення. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07.06.2018 року клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху було залишено без задоволення. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07.06.2018 року по зазначеній вище справі було призначено судово-почеркозначу експертизу, провадження по справі зупинено. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2018 року провадження по справі відновлено та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 31.01.2019 року підготовче судове засідання було проведено та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача ( за первісним позовом) уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Пояснивши, що за ініціативою [PERSON] грошові кошти були передані йому до укладення договору. Після чого був складений акт передачі грошових коштів та між сторонами був укладений договір безвідсоткової позики, зазначені дії відбувалися в присутності свідка [PERSON] .. Договір укладався між фізичними особами [PERSON] та [PERSON] , а не між суб`єктами господарювання, як стверджує відповідач у своєму відзиві. В задоволенні зустрічної позовної заяви просили суд відмовити у повному обсязі. Представник відповідача ( за первісним позовом) в судовому засіданні уточнену зустрічну позовну заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Пояснивши, що 03.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] заснували ТОВ « СТВ+». Зі згоди засновників даної фірми було вирішено, що організацією роботи та капіталізацією товариства на перших порах буде займатися [PERSON] , який є батьком одного з засновників [PERSON] .. В процесі переговорів між [PERSON] та [PERSON] було вирішено, що для роботи товариства пр. збору, переробці твердих побутових відходів, іншої діяльності ( ремонт доріг) вони разом залучать необхідні грошові кошти. Для закупки відповідного устаткування, техніки з метою переробки, сортування твердих побутових відходів, ремонту доріг, кожний вклав в організацію роботи товариства суму коштів. [PERSON] та [PERSON] вирішили за спільним волевиявленням якось зафіксувати свої капіталовкладення, у зв`язку з чим було вирішено питання укласти між фізичними особами фіктивний договір. Фіктивність договору визначалася в тому, що грошові кошти не передавалися [PERSON] .. [PERSON] зі свого боку підписав зазначений договір, чи підписувала [PERSON] зазначений договір він не бачив, у зв`язку з чим представник відповідач стверджує, що грошові кошти відповідач [PERSON] не отримував, тому вважає, що первісний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2016 року, позивач [PERSON] попрохала його бути свідком при передачі грошових коштів. Взяли гроші та поїхали з позивачкою для передачі грошей. Після перерахунку грошей був складений акт про передачу коштів та підписаний договір між [PERSON] та [PERSON] в яких свідок поставив свій підпис. Зазначена угода укладалася в офісі адвоката. Свідок зазначив, що сума, яка була передана [PERSON] складала більше 150\~000,00 доларів США. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що між сторонами були взаємовідносини, чоловік позивача [PERSON] та [PERSON] в 2013 році вирішили, що на допомогу місту відкриють сміття сортувальну станцію. Згода була така, що частину майна купляє [PERSON] , а частину [PERSON] .. Від [PERSON] офіційно купував майно його зять [PERSON] , з їх сторони було придбано лінію різки пластикових пляшок та транспорт. Відповідач придбав сміття-сортувальну лінію, машину для ремонту доріг, територію для установки техніки та займався установкою техніки. З обох сторін було вкладено однакову суму грошей в ПП « СТВ+» директором якого було призначено свідка, дане підприємство займалося сортуванням сміття. ТОВ « СТВ+» займалося ремонтом доріг. Дані підприємства були збиткові. [PERSON] відмовився від бізнесу та запропонував [PERSON] придбати в нього його частину. Свідок підготував документи на продажу частини [PERSON] .. Попередній договір купівлі-продажу техніки був укладений між [PERSON] та [PERSON] . В якості гарантії, що буде оплата за договір на продаж частини [PERSON] [PERSON] , був складений договір позики між позивачем [PERSON] та [PERSON] ..Всі необхідні документи були складені свідком та направлені на електронну адресу [PERSON] .. Ввечері надійшов дзвінок від [PERSON] та останній повідомив, що з документами все в порядку та вони схвалені. Після цього відповідачем [PERSON] були підписані всі документи та договір та все це було передано до Харкова з метою підписання другою стороною [PERSON] . Після нового року приблизно січень-лютий 2017 року документи були передані вже підписаними. Свідку відомо, що гроші не передавалися. Також свідок зазначив, що все, що купувалося було оформлено не на підприємство, а на приватних осіб [PERSON] та [PERSON] . Заслухавши представників позивача ( за первісним позовом), представника відповідача (за первісним позовом), свідків, дослідивши матеріали справи, висновок експертизи, суд приходить до наступного. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, договором безвідсоткової позики без номеру від 25.11.2016 року підтверджується, що [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти готівкою в сумі 150\~460 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути таку ж саму суму грошових коштів на протязі четвертого кварталу 2017 року та у строк не пізніше 31.12.2017 року. ( а.с. 7 т.1). Актом передачі грошових коштів до договору безвідсоткової позики б/н від 25.11.2016 року підтверджується, що [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти готівкою в сумі 150\~460 доларів США. ( а.с. 8 т.1). Листом претензією [PERSON] повідомила [PERSON] про повернення грошових коштів в сумі 150\~460 доларів США в найкоротший термін. ( а.с. 12 т.1). Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю « СТВ+» затвердженого протоколом загальних зборів засновників ТОВ « СТВ+» підтверджується, що засновниками товариства є [PERSON] та [PERSON] . ( а.с. 67-74 т. 1) Протоколом загальних зборів засновників ТОВ « СТВ+» від 03.04.2014 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] заснували Товариство з обмеженою відповідальністю « СТВ+». ( а.с. 75-76 т.1). Витягом з єдиного державного реєстру підприємства та організацій України від 28.04.2014 року № 06/3-11/1888 підтверджується статус суб`єкта юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю « СТВ+» код 39163824 керівником якого є [PERSON] , місце знаходження за адресою: [ADDRESS] . ( а.с. 77 т.1). Висновком експерта № 15773 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за цивільною справою № 628/25/18 складеного 17.12.2018 року підтверджується, що підписи від імені [PERSON] в договорі безвідсоткової позики б/н від 25.11.2016, на зворотній стороні аркуша документа, в рядку « /Позикодавець/ [PERSON] Паспорт серія [NUMBER] виданий», в акті передачі грошових коштів від 25.11.2016 до договору безвідсоткової позики б/н від 25.11.2016, на лицьовій стороні аркуша документа: в рядку « /Позикодавець/ [PERSON] », в рядку « /Позикодавець/ [PERSON] Паспорт серія [NUMBER] виданий» - виконані [PERSON] . ( а.с. 40-49 т. 2). Копією договору дарування грошей від 12.01.2012 року підтверджується, що [PERSON] отримала у власність від [PERSON] грошові кошти в сумі 2 150\~000( два мільйони сто п`ятдесят тисяч) договір посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 164.( а.с. 142 т. 2). Копією договору дарування грошей від 02.11.2012 року підтверджується, що [PERSON] отримала у власність від [PERSON] грошові кошти в сумі 2 500\~000( два мільйони п`ятсот тисяч) договір посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 2600.( а.с. 143 т. 2). Копією договору № 1 про внесення змін до Договору про відкриття кредитної лінії від 22.02.2018 року укладеного між [PERSON] та ПАТ « ПроКредит Банк», підтверджується, що банк відкрив для позичальника відновлювальну кредитну лінію на наступних умовах з 16.11.2016 року по 17.09.2018 року 3 300\~000,00 ( три мільйони триста тисяч гривень; з 18.09.2018 року по 16.10.2018 року 2\~200\~000, 00( два мільйони двісті тисяч гривень);з 17.10.2018 року по 16.11.2018 року 1\~100\~000,00 ( один мільйон сто тисяч гривень) ( а.с. 190 т. 2). Копією договору № 2 про внесення змін до Договору про відкриття кредитної лінії від 16.10.2018 року укладеного між [PERSON] та ПАТ « ПроКредит Банк», підтверджується, що банк відкрив для позичальника відновлювальну кредитну лінію на наступних умовах з 16.11.2016 року по 17.09.2018 року 3 300\~000,00 ( три мільйони триста тисяч гривень; з 18.09.2018 року по 15.11.2018 року 2\~200\~000, 00( два мільйони двісті тисяч гривень);з 16.11.2018 року по 17.12.2018 року 2\~154\~100,00 ( два мільйони сто п`ятдесят чотири тисячі сто гривень); з 18.12.2018 року по 18.03.2019 року 2\~107\~489,00 ( два мільйони сто сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень); з 19.03.2019 року по 16.04.2019 року 2\~056\~993,00 ( два мільйони п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні); з 17.04.2019 року по 16.05.2019 року 2\~006\~820,00 ( два мільйони шість тисяч вісімсот двадцять гривень); з 17.05.2019 року по 17.06.2019 року 1\~956\~922,00 ( один мільйон дев`ятсот п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні); з 18.06.2019 року по 16.07.2019 року 1\~908\~233,00 ( один мільйон дев`ятсот вісім тисяч двісті тридцять три гривні); з 17.07.2019 року по 15.08.2019 року 1\~608\~233,00( один мільйон шістсот вісім тисяч двісті тридцять три гривні); з 16.08.2019 року по 16.09.2019 року 1\~208\~233,00 ( один мільйон двісті вісім тисяч двісті тридцять три гривні); з 17.09.2019 року по 16.10.2019 року 758\~233,00 ( сімсот п`ятдесят вісім тисяч двісті тридцять три гривні); з 17.10.2019 року по 18.11.2019 року 505\~489,00 ( п`ятсот п`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень); з 19.11.2019 року по 16.12.2019 року 252\~744,00 ( двісті п`ятдесят дві тисячі сімсот сорок чотири гривні) ( а.с. 191 т. 2). Копією рамкової угоди № FW207.309 від 05.04.2011 року укладеного між [PERSON] та ПАТ « ПроКредит Банк», підтверджується, надання кредиту в сумі 500\~000,00( п`ятсот тисяч доларів США) строком на 120 місяців ( а.с. 192-197 т. 2). Копією договору іпотеки № 202385-ІД2 від 15.11.2016 року укладеного між [PERSON] та ПАТ « ПроКредит Банк» для забезпечення повного виконання умов договорів укладеного між [PERSON] та ПАТ « ПроКредит Банк», передав в іпотеку нежитлову будівлю, загальною площею 3\~188,5 ( три тисячі сто вісімдесят вісім цілих п`ять десятих) кв.м, реєстраційний номер 360335263107, місце знаходження за адресою: [ADDRESS] , заставна вартість 2 059 380,00 грн.. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 3166 та накладено заборону на відчуження зазначеного нерухомого майна, зареєстровано в реєстрі за № 3167( а.с. 198-207). Копією договору застави рухомого майна № 202385-ДЗ2 від 08.02.2018 року укладеного між [PERSON] та ПАТ « ПроКредит Банк» для забезпечення повного виконання умов договорів укладеного між [PERSON] та ПАТ « ПроКредит Банк», передав в заставу транспортний засіб: тип - загальний легковий універсал-В, марка TOYOTA модель LAND CRUISER 200, 2008 року випуску, № шасі ( кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого центром ДАІ 6310, 15.10.2014 року, місце знаходження за адресою: [ADDRESS] , заставна вартість 547\~080,00 грн.. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області та зареєстрований в реєстрі за № 156 ( а.с. 208-213). Копією попереднього договору від 25.11.2016 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , підтверджується, що сторони домовились про те, щоб не пізніше 31.12.2017 року укласти Договір купівлі-продажу майна за яким [PERSON] зобов`язується передати у власність [PERSON] майно, а саме: трактор МТЗ-82.1.26.25 з гідро зменшувачем зав. № 015392 двигун №838108 держ.№ 14441АХ ( рік випуску 2014) вартість 16\~400,00 доларів США; напівпричіп НТС-5А зав. № 04-17936 ( рік випуску 2014) вартість 3\~800,00 доларів США; фреза навісна горизонтальна мод. 9901-2 вартість 7\~500,00 доларів США; вібропліта ручна мод. КБ-31 вартість 900,00 доларів США; вібропліта ручна мод. КБ-31 вартість 900,00 доларів США; сміттєвоз Mersedes-Benz 2524 L( номер кузова, шасі, рами wdb6544271k98234) держ. № АХ5445СТ (рік випуску 1996) вартість 21\~000,00 доларів США; лінія для переробки ПЕТ пляшок: LPPB-1( SuZhou Zhoungsu Reprocessi) вартість 129\~040,00 доларів США. ( а.с 214 т. 2). Роздрукованими скріншотами з комп`ютера підтверджується факт пересилання відправником vitalina3,, електронних листів з документами, а саме договір відповідального, договір позики, попередній договір, договір позики. ( а.с. 215-218 т. 2). Наказом приватного підприємства « СТВ+» № 1-к про призначення на посаду директора Дюкаревої Віталіни Вікторівни від 27.01.2014 року, підтверджується, що відповідно до рішення № 3 від 27.01.2014 року [PERSON] звільнилась від обов`язків головного бухгалтера, вступила на посаду та прийняла на себе виконання посадових обов`язків директора з оплатою згідно штатного розкладу. ( а.с 219). Частиною першою\~ст.16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник\~зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до частини першої та третьої\~ ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки. Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею\~193, частиною четвертою статті\~524 ЦК України,\~Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,\~Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Зазначені нормативні акти не містять заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику, що узгоджується із правовою позицію викладеною у постанові Великої палати ВС справа № 373/2054/16-ц від 16.01.19р. Так, із матеріалів справи вбачається, що 25.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до п.1 договору позикодавець передає у власність, тобто надає безвідсоткову позику позичальнику грошові кошти готівкою у сумі 150\~460,00 ( сто п`ятдесят тисяч чотириста шістдесят доларів США), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Згідно п. 2 договору грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору. Відповідно до п.3 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику- грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем на протязі четвертого кварталу 2017 року у строк не пізніше 31 грудня 2017 року. Відповідно до частини першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ч. 1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Отже, дослідивши договір позики, суд приходить до висновку, що між сторонами укладений письмовий договір позики, який в силу його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошових сум позичальнику, тому невиконання відповідачем грошових зобов`язань у встановлені строки, свідчить про порушення ними права позивача, яке підлягає судовому захисту. Відповідно до п. 7 договору, якщо позичальник своєчасно, а саме в строк о 31 грудня 2017 року, не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. З огляду на порушення зобов`язання з поверненням позики ,як грошового зобов`язання позивач, має право вимагати, а відповідач зобов`язаний сплатити 3 % річних в порядку\~ст. 625 Цивільного Кодексу України. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позики, відповідачем (за первісним позовом) не було повернуто борг, у строк визначений договором, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договорами позики є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розглядаючи зустрічну позовну вимогу [PERSON] про визнання\~договору безвідсоткової\~позики недійснимз моменту його укладення за ознакою фіктивності ( безгрошовитості), суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Статтею 203\~ЦК України\~передбачено,\~що зміст\~правочину не\~може суперечити\~цьому Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має\~вчинятися у\~формі,\~встановленій законом.\~ Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За положеннями\~\~ ч.ч. 1, 3 ст. 215, ч.ч. 1-2 ст. 216 ЦК\~ України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Тобто\~ відповідно до ст. ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Отже, за положеннями зазначеної норми фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків і характеризується такими рисами: сторони вчиняють правочин для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. За фіктивним правочином сторони не вчиняють жодних дій на виконання фіктивного правочину, оскільки ознака вчинення правочину для вигляду має бути властива\~\~діям усіх сторін правочину. Само по собі невиконання правочину не робить його фіктивним, а тому позивач, який звертається з вимогою має довести відсутність у обох учасників правочину наміру створити юридичні наслідки цього правочину Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути визнаний фіктивним. Згідно правових позицій Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18 вересня 2013р. по справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015р. по справі № 6-1967цс15, від 24 лютого 2016р. по справі № 6-50цс16 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Звертаючись до суду з зустрічною позовною позивач ( за зустрічним позовом) наголошував, що укладений між сторонами договір позики був укладений без наміру створити будь-які наслідки між сторонами. Проте, в оскаржуваному договорі позики сторони визначили всі його істотні умови; відповідно до п. 1 договору позивач ( за первісним позовом) передав кошти відповідачу ( за первісним позовом), а останній зобов`язався їх їй повернути на умовах та в строки визначені договором; він відповідає умовам ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, та відповідно сторони своїми підписами підтвердили, що, зокрема вказаний правочин не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому, таким чином цей договір не носить характеру фіктивного чи удаваного, а також не є зловмисним, про що зазначено у пункті 10. За таких обставин доводи позивача ( за зустрічним позовом) та його представника про те, що в учасників правочину були відсутні наміри створити юридичні наслідки правочину не відповідають фактичним обставинам справи, встановлених судом, в зв`язку з чим відсутні передбачені законом підстави для задоволення зустрічних позовних вимог про визнання\~договору безвідсоткової\~позики недійсним. Посилання позивача ( за зустрічним позовом) щодо безгрошовості укладеного в письмовій формі договору позики не ґрунтуються на положеннях ст.1051 ЦК України, згідно з якими, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про недоведеність позивачем ( за зустрічним позовом) фіктивності договору позики, зокрема, його головної ознаки - безгрошовості. Оцінюючи аргументи, викладені в позові та зустрічному позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України регламентує, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із\~ст.141 ч.8 ЦПК України\~розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З урахуванням наведеного, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для відшкодування\~ [PERSON] заявленої нею суми судових витрат, які вона понесла за проведення експертизи.

Outcome: partial