Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду із цивільним позовом (первісним) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою, а саме, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на свою користь заборгованість з виплати орендної плати за 2020 рік у розмірі 1863 гривні 07 копійок (а. с. 1). Позов мотивований тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ДП №041038, виданого 25.04.2000 року на підставі рішення сесії Покровської селищної ради №9/23 від 28.12.1999 року, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,9344 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1224255100:01:009:0111, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. 25.07.2011 року між [PERSON] як власником земельної ділянки загальною площею 2,9344 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1224255100:01:009:0111 та ТОВ «Відродження» був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого було встановлено розмір орендної плати за використання земельної ділянки у грошовій формі у розмірі 1863 (одна тисяча вісімсот шістдесят три) гривні 07 коп. 19.07.2021 року позивач [PERSON] надав суду письмову заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на свою користь заборгованість з виплати орендної плати за 2020 рік у розмірі 8788 гривні 82 копійки. Заява мотивована тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019-2020 роки, розмір нарахованої, але не виплаченої [PERSON] орендної плати за 2020 рік складає 8788,82 грн. (а. с. 19). 22.07.2021 року представник відповідача Халинбаджах А.В. надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Відродження» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що між позивачем та відповідачем дійсно був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1224255100:01:009:0111, загальною площею 2,9344 га., термін дії договору до 31.12.2021 року. У 2017 року був укладений договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, земельної частки (паю). Відповідно п. 4.1. договору за кожен рік використання землі орендар нараховує орендну плату в грошовій формі у розмірі, що становить 8788,82 грн. з урахуванням податків та зборів (ПДФО, військовий збір тощо) до виплати на руки 7075,00 грн. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору. Відповідач зазначає, що сума орендної плати, зазначена у п. 4.1. договору зазначається з урахуванням ПДФО-18% та ВЗ-1,5%. Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків випливає, що нарахований доход у розмірі 8788,82 грн. сума утриманого податку (ПДФО) складає 1581,99 грн., сума військового збору складає 131,83 грн., отже сума орендної плати у 2020 році за договором оренди, яка виплачується на руки, згідно пункту 4.1. договору оренди, складає 7075,00 грн., а розрахунки заборгованості, які розраховані та зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності (а. с. 31-32). Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Халинбаджах А.В. про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №041038, виданого 25.04.2000 року на підставі рішення сесії Покровської селищної ради №9/23 від 28.12.1999 року, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,930 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1224255100:01:009:0111, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (копія акту, а. с. 2). 25.07.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» укладений договір оренди земельної загальною площею 2,930 га, кадастровий номер - 1224255100:01:009:0111 (копія договору, а. с. 3-4). Відповідно до п. 3.1 Договору «Договір укладений терміном до 31 грудня 2021 року». Згідно п. 4.1 Договору «Орендна плата сплачується Орендарем у грошовій формі або натуральній у формі сільськогосподарської продукції та відробітковій формі. По даному договору можливо поєднання зазначених форм. Орендна плата складає у грошовому виразі 1863,07 грн (одна тисяча вісімсот шістдесят три грн., 07 коп.), що становить 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня кожного року…». Відповідно до договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, земельної частки (паю), укладеного між [PERSON] і ТОВ «Відродження» сторони прийшли до згоди внести наступні зміни до договору: «За кожен рік використання землі орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 8788,82 (вісім тисяч сімсот вісімдесят вісім тисяч 82 коп.) гривень з т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 7075 гри. (сім тисяч сімдесят п`ять грн.)» (а. с. 33). Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, відповідно до приписів ст. 14 Закону України «Про оренду землі». Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, істотні умови договору оренди землі, серед яких і орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ст. ст. 21, 24 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до положень п. п. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164 розд. ІV Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170.1 ст. 170 ПКУ. Відповідно до п. п. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПКУ (п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України). Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (п. п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України). Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку. Якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (п.п.168.1.3.-168.1.5 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України). Таким чином, у будь-якому випадку відповідач, зобов`язаний з дотриманням норм Податкового кодексу України, сплатити податки з нарахованого або нарахованого та виплаченого на користь позивача розміру орендної плати. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що згідно Відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року отримав доходи від ТОВ «Відродження» як орендну плату за оренду земельної ділянки (а. с. 20). Згідно цих відомостей за 2020 рік нарахована орендна плата у розмірі 8788,82 грн., утриманий податок на доходи фізичних осіб, у розмірі 1581,99 грн. Окрім того, з нарахованого доходу утримується військовий збір у розмірі 1,5% (131,83 грн), таким чином до сплати підлягає: 8788,82 грн. - 1581,99 грн.- 131,83 грн. = 7075,00 грн. У той же час відповідачем не надано доказів того, що ним виплачена орендна плата за 2020 рік позивачу. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме, стягненню підлягає орендна плата за 2020 рік у розмірі 7075,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 730,94 грн. сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 7075,00 /8788,82 х 908,00 = 730,94 грн.

Outcome: partial