overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», третьої особи: Мостобудівельного загону № 12 - ПАТ «Мостобуд» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 01.04.2006 року його було прийнято на роботу електрогазозварником 3 розряду у містобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», де він працює по теперішній час. Відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.12.2012 року по 01.10.2013 року, а також оплата відряджень в загальній сумі 25899,12 грн. Станом на день звернення до суду заборгованість не погашена. Також позивач просив стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., оскільки він з вини відповідача не має змоги забезпечити собі навіть мінімальні потреби як для свого існування, так і для існування своєї родини, що призвело до вимушених змін у його життєвих та професійних стосунках. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, представник позивача направив заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині: - стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим обов`язковим платежам на суму 25899,12 грн.. В решті позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії наказу від 31.03.2006 року, позивача [PERSON] було прийнято на роботу на посаду електрогазозварювальника 5 розряду (а.с. 2). Згідно довідки від 12.12.2013 року, заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] за період з грудня 2012 року по жовтень 2013 року становить 25899,12 грн. (а.с. 4). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що дійсно заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] становить 25899,12 грн., яка підлягає задоволенню. Також підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, оскільки суд вважає, що позивачу така шкода завдана протиправними діями відповідача, але стягненню підлягає 500 грн., будучи співмірними обсягу спричиненої моральної шкоди позивачу. Згідно ст.. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих і професійних зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Також з відповідача слід стягнути в прибуток держави судовий збір в сумі 263,99 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», третьої особи: Мостобудівельного загону № 12 - ПАТ «Мостобуд» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 02.10.2006 року його було прийнято на роботу монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 5 розряду у містобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», де він працює по теперішній час. Відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.12.2012 року по 01.10.2013 року, а також оплата відряджень в загальній сумі 20892 грн. 92 коп. Станом на день звернення до суду заборгованість не погашена. Також позивач просив стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., оскільки він з вини відповідача не має змоги забезпечити собі навіть мінімальні потреби як для свого існування, так і для існування своєї родини, що призвело до вимушених змін у його життєвих та професійних стосунках. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, представник позивача направив заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині: - стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим обов`язковим платежам на суму 20892 грн. 92 коп. В решті позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії наказу від 02.10.2006 року, позивача [PERSON] було прийнято на роботу на посаду монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 5 розряду (а.с. 2). Згідно довідки від 09.01.2014 року, заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] за період з грудня 2012 року по вересень 2013 року становить 20892,92 грн. (а.с. 5). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що дійсно заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] становить 20892,92 грн., яка підлягає задоволенню в силу ст. 115 КЗпП України. Також підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, оскільки суд вважає, що позивачу така шкода завдана протиправними діями відповідача, але стягненню підлягає 500 грн., будучи співмірними обсягу спричиненої моральної шкоди позивачу. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих і професійних зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Також з відповідача слід стягнути в прибуток держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», третьої особи: Мостобудівельного загону № 12 - ПАТ «Мостобуд» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 03.01.2007 року його було прийнято на роботу монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду у містобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», де він працює по теперішній час. Відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.01.2013 року по 01.11.2013 року, а також оплата відряджень в загальній сумі 30422 грн. 38 коп. Станом на день звернення до суду заборгованість не погашена. Також позивач просив стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., оскільки він з вини відповідача не має змоги забезпечити собі навіть мінімальні потреби як для свого існування, так і для існування своєї родини, що призвело до вимушених змін у його життєвих та професійних стосунках. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, представник позивача направив заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині: - стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим обов`язковим платежам на суму 30422 грн. 38 коп. В решті позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії наказу від 03.01.2007 року, позивача [PERSON] було прийнято на роботу на посаду монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду (а.с. 2). Згідно довідки від 09.01.2014 року, заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] за період з січня 2013 року по жовтень 2013 року становить 30422,38 грн. (а.с. 6). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що дійсно заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] становить 30422,38 грн., яка підлягає задоволенню в силу ст. 115 КЗпП України. Також підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, оскільки суд вважає, що позивачу така шкода завдана протиправними діями відповідача, але стягненню підлягає 500 грн., будучи співмірними обсягу спричиненої моральної шкоди позивачу. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих і професійних зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Також з відповідача слід стягнути в прибуток держави судовий збір в сумі 309,22 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», третьої особи: Мостобудівельного загону № 12 - ПАТ «Мостобуд» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 28.01.2007 року його було прийнято на роботу слюсарем будівельним 5 розряду у містобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», де він працює по теперішній час. Відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.12.2012 року по 01.10.2013 року, а також оплата відряджень в загальній сумі 18461 грн. 16 коп. Станом на день звернення до суду заборгованість не погашена. Також позивач просив стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., оскільки він з вини відповідача не має змоги забезпечити собі навіть мінімальні потреби як для свого існування, так і для існування своєї родини, що призвело до вимушених змін у його життєвих та професійних стосунках. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, представник позивача направив заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині: - стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим обов`язковим платежам на суму 18461,16 грн. В решті позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії наказу від 22.01.2007 року, позивача [PERSON] було прийнято на роботу на посаду слюсарем будівельним 5 розряду з 28.01.2007 року (а.с. 2). Згідно довідки від 12.12.2013 року, заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] за період з грудня 2012 року по вересень 2013 року становить 18461,16 грн. (а.с. 4). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що дійсно заборгованість по заробітній платі та відрядженням перед [PERSON] становить 18461,16 грн., яка підлягає задоволенню. Також підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, оскільки суд вважає, що позивачу така шкода завдана протиправними діями відповідача, але стягненню підлягає 500 грн., будучи співмірними обсягу спричиненої моральної шкоди позивачу. Згідно ст.. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих і професійних зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Також з відповідача слід стягнути в прибуток держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, в якому просить визнати за ним право власності на майно житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання позивач не з`явився, у позові вказав про розгляд справи за \~ \~ \~ \~його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідач Різдвянівська сільська рада Теребовлянського району Тернопільської області у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується доданими до позовної заяви документами. Із довідки, виданої виконкомом Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району від 13.02.2020 року №86, вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Відповідно до висновку про вартість майна, вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 147620 грн. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Постановою Теребовлянської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2020 року № 721/02 - 14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно та його державної реєстрації. Судові витрати позивач просить покласти на нього за його згодою. Відповідно до ст.1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружж, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Сергіївської сільської ради про визнання права власності на приміщення - будівлі ферми за набувальною давністю. В обґрунтування вимог вказував, що 23.10.2003 року він придбав приміщення колишньої ферми ТОВ «Південна Пальміра» за 26000 грн., яке розташоване в с. Олександрівка Любашівського району Одеської області, але договір купівлі-продажу вони не оформляли. Він з 2003 року відкрито володіє указаним приміщенням як складським приміщенням і вважає, що в силу ст. 344 ЦК України є власником цього майна, в зв'язку із чим просив визнати за ним право власності. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, та, що проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Із договору купівлі- продажу, наданого позивачем, вбачається, що приміщення бувшого корівника, який знаходиться в с. Олександрівка Любашівського району, є власністю ТОВ «Південна Пальміра» /а.с.18- 26/. Згідно характеристики та висновку про технічний стан господарських будівель вартість будинку із господарськими будівлями складає 443431 грн. /а.с. 19/. Із договору купівлі - продажу та акту приймання - передачі від 23 жовтня 2003 року, а також із акту , складеного депутатами сільської ради від 04.09.2014 року (а.с. 12), наданих позивачем та показань свідків [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні видно, що [PERSON] дійсно купив указане приміщення бувшої тваринницької ферми , що належало ТОВ «Південна Пальміра» ще в 2003 році і з того часу ним постійно користується, але не може оформити право власності нотаріально, так як ТОВ «Південна Пальміра» було ліквідовано в 2007 році, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та правонаступника немає (а.с. ). Згідно ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Як встановлено в судовому засіданні, позивач добросовісно володіє та користується зазначеним приміщенням з 2003 року, тому в силу ст..344 ЦК України, вважається таким, що набув право власності на вказане приміщення за набувальною давністю. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку визнати за [PERSON] право власності на приміщення бувшого корівника, зазначеного на плані під літ. «А» та мощення під №1 вартістю 443431 грн., що знаходиться в с. Олександрівка Любашівського району Одеської області, за набувальною давністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Соснівської сільської Теребовлянського району, в якому просить визнати за ним право власності на майно -житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання позивач не з»явився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідач Соснівська сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] відповідно до складеного останньою заповіту. Згідно з довідкою Соснівської сільської ради Теребовлянського району від 1 грудня 2014 року [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS]. 13 січня 1995 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Раковець Теребовлянського району Тернопільської області та все своє майно [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд Теребовлянського БТІ вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 53647 грн. Інших спадкоємців, які мають право на спадкування майна [PERSON] та які б прийняли спадщину, немає. Постановою Теребовлянської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 листопада 2014 року № 1668/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] у зв»язку із відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS]. Судові витрати позивач просить покласти на нього за його згодою. Відповідно до ст.1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Струсівської сільської ради Теребовлянського району, в якому просить визнати за ним право власності на майно -житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], в порядку спадкування. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів. У судове засідання позивач не з»явився, у позові вказав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач Струсівська сільська рада Теребовлянського району у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала. Третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора в судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив Позивач [PERSON] є онуком [PERSON]. Батько позивача та син спадкодавця [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. [PERSON] померла [INFO], що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], що підтверджується рішення Струсівської сільської ради Теребовлянського району від 30 квітня 2007 року № 75. Відповідно до характеристики будинку, будівель та споруд Теребовлянського БТІ року вартість спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 40324 грн. Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном. Інші спадкоємці померлої [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст.1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Із змісту ст.1268 ЦК України випливає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved