Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди в обґрунтування якого вказав, що з 17.04.2006р. по 30.06.2014р. він працював у відповідача та був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України. У порушення ст.116 КЗпП України, йому не були сплачені всі суми, що належать йому при звільненні. Остаточний розрахунок з ним проведено 27.08.2014р. Відповідно до ст.117 КЗпП України підприємство повинно йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку: 41 робочий день х 266,61 грн. середньоденного заробітку = 10931,01 грн. Несвоєчасним розрахунком при звільненні йому також завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку з порушенням його законного права на своєчасне отримання коштів за працю та викликаних у зв'язку з цим матеріальних труднощах на протязі тривалого часу. Це привело до порушення його звичайного укладу життя, внутрішнім хвилюванням з приводу затримки виплати, він став замкнутим, малотовариським , втратив інтерес до життя, так як змушений був неодноразово приїжджати на підприємство з метою з'ясування строків погашення заборгованості. Він змушений постійно звертатися до знайомих, просити грошей у борг. Свою моральну шкоду він оцінює у розмірі 1000 грн. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 10931,01 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача. Представник відповідача надав суду письмові заперечення, які підтримав у судовому засіданні, де вказав, що з позовними вимогами не згоден з наступних підстав. Вважають, що розрахунок стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинен розраховуватись виходячи з робочих, а не календарних днів. На сьогодні позивач не надав докази своїх моральних страждань, які могли б бути прийняті за основу при визначенні факту нанесення моральної шкоди та розмір компенсації за отриману шкоду. Позивач, посилаючись у своїй позовній заяві на факт заподіяння йому моральної шкоди, окрім загальних висловлювань, не підтверджує наведене жодними письмовими доказами. Тобто ніяких доказів, що підтверджують заподіяння моральної шкоди, які можна було дослідити у судовому засіданні, позивач не надав. Враховуючи вищенаведене, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також, у судовому засіданні не заперечував щодо розміру середньоденної заробітної плати у сумі 266,61 грн., яка визначена у їх довідці. Судом встановлено, що позивач з 17.04.2006р. по 30.06.2014р. знаходився у трудових відносинах з відповідачем і був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, остаточний розрахунок проведений 27.08.2014р., що встановлено на підставі записів з трудової книжки позивача, змісту позовної заяви, довідки відповідача (а.с.5-12). Згідно довідки відповідача від 12.09.2014р., середньоденний заробіток позивача складає 266,61 грн. (а.с.13). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом, позивач звільнився 30.06.2014р., але остаточний розрахунок з позивачем був здійснений 27.08.2014р. Оскільки відповідачем порушені вимоги закону, у відповідності до ст.117 КЗпП України, з відповідача належить стягнути на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку. Суд вважає, що стягненню підлягає сума: 10931,01 грн. з розрахунку 266,61 грн. х 41 робочих дні за період з 01.07.2014р. по 27.08.2014р. Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищенаведене, надані суду докази, відносно короткий проміжок часу затримки розрахунку до 2 місяців, наявність в цей період часткового погашення боргу, а саме 28.07.2014р. та 29.07.2014р., суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, задоволенню не підлягають. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.116, 117, 2371 КЗпП України,

Outcome: partial