Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом ДП «Інформ-ресурси» в особі ЦМФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси», ТОВ «Вейп Естейп» про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди. В обгрунтування своїх вимог вказував, що 02.08.2018 у м. Києві по вул. Еспланадна, 34/2 о 10-40 год інспектором патрульної служби УПП у м. Києві [PERSON] складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення ч. 5 ст. 122 КУпАП. Предявивши документи, які підтверджують правомірність паркування на спеціально відведеному місці для людей з інвалідністю, постанова НК № 1918 була скасована на підставі ст. 22 КУпАП, про що зроблено запис в самій постанові. Проте, в той же день, інспектором патрульної служби складено акт на тимчасове затримання транспортного засобу Lexus RX 350, номерний знак CA013СВ, який належить позивачу. Виявивши відсутність свого автомобіля на місці паркування, останній зателефонував за номером «102» та повідомив про крадіжку транспортного засобу Lexus RX 350, номерний знак [NUMBER]. В телефонному режим його було повідомлено про те, що транспортний засіб був евакуйований та знаходиться на штраф майданчику за адресою: м. Києві, вул. Деревообробна 5. Прибувши на штраф майданчик, позивач предявив документи, які підтверджують право власності на автомобіль, надав докази скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення та просив повернути автомобіль, Проте, у видачі автомобіля йому було відмовлено через необхідність сплати послуг по евакуації та послуг за зберігання. Вказані дії були розцінені позивачем як вимагання, в звязку з чим він був змушений звернутися в «102» та викликати патруль поліції для фіксації факту злочину. На місце події прибув патруль в складі заступника командира роти № 7 БАТ №3 полк № 1 м. Київ ОПП ДПП [PERSON] посвідчення № ДПП 005111 та інспектора патрульної поліції - старшого лейтенанта [PERSON] посвідчення ДПП № 004704 та камера № АА 00039. В присутності заступника начальника відділу з надання послуг тимчасової затримання транспортних засобів [PERSON] та представника TOB «Вейп Естейп» [PERSON] під відео-фіксацію порушення в присутності працівників патрульної поліції позивачу в категоричній формі відмовлено у видачі транспортного засобу та повідомлено, що лише після сплати послуг за зберігання - 144 грн. та послуг евакуатора - 1560 грн. йому буде повернуто його автомобіль. Вважає такі дії відповідачів неправомірними, а тому, просить суд повернути йому надміро сплачені кошти ТОВ «Вейп Естейп» в розмірі 1560 грн. та ДП «Інформ-ресурси» в особі ЦМФ ДП МВС України в розмірі 144 грн. Також, просить суд стягнути з відповідачів 10000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не зявився, скерував заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, із заявами до суду не зверталися. Відзиву на позов не направляли. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Постановою серії НК № 664918 від 02.08.2018 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП З вищевказаної постанови вбачається, що 02.08.2018 у м. Києві по вул. Еспланадна, 34/2 о 10-40 він, керуючи транспортним засобом Lexus RX 350, номерний знак [NUMBER], здійснив зупинку на місці, що позначено знаком з дод. таб. 7.17 (інвалід), чим порушив п. 8.4 (ґ) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність у вигляді накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 122 КУпАП України. Того ж дня, зазначену постанову скасовано на підставі с. 22 КУпАП, що підтверджує правомірність паркування позивача на спеціально-відведеному місці для людей з інвалідністю. Так, дійсно, в матеріалах справи міститься копія посвідчення інваліда війни на ім»я [PERSON] Разом з тим, 02.08.2018 о 10 год. 40 хв. інспектором патрульної служби УПП у м. Київ [PERSON] складено акт на тимчасове затримання транспортного засобу Lexus RX 350, номерний знак [NUMBER], на підставі ст. 265? КупАП. Позивач звернувся до директора ЦМФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси» з проханням повернути йому транспортний засіб Lexus RX 350, номерний знак [NUMBER], з спеціального майданчика зберігання за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, 5, сплативши при цьому 1560 грн. за послуги евакуатора, та 144 грн. за зберігання автомобіля, що підтверджено документально наявними в матріалах цивільної справи копіями квитанцій. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вирішуючи питання щодо правової урегульованості спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачами, суд виходить з того, що згідно з частиною першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною другою статті 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зі змісту статті 1212 ЦК України вбачається, що норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, сутність зобов'язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом достеменно встановлено, що постанову, на підставі якої було затримано транспортний засіб Lexus RX 350, номерний знак [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON], скасовано 02.08.2018 тим самим інспектором, який притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Тобто, відстуні правові підстави для стягнення з позивача витрат за послуги евакуатора та витрат за зберігання автомобіля, та вважаються судом такими, що безпідставно набуті відповідачами, а тому, підлягають поверненню. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати,зокрема:у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 вкзаної постанови розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] посилається на те, що неправомірними діями відповідачів йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 гривень. Самі моральні страждання позивача полягають в тому, що вилучення автомобіля призвело до негативного впливу на його життя, стосунки з сімєю та оточуючими. У нього виникли щоденні думки, негативні переживання та здогади про наслідки психотравмуючих для нього подій, насторога, тривога, важкість виконання повсякденних обовязків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, погіршення апетиту, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоровя. Все це потягло за собою нераціональне витрачання життєвого часу задля відновлення попереднього стану здоровя. При цьому, суду не надано будь-яких доказів, які могли б бути ним оцінені для визначення розміру моральних страждань позивача. З огляду на це, суд, враховуючи обставини справи, вважає, що ступінь моральних страждань позивача, у звязку з затримкою його автомобіля в результаті неправомірного винесення інспектором постанови про накладення адміністративного стягнення, може бути оцінена в розмірі 500 грн. та підлягає до стягнення з відповідача ТОВ «Вейп Естейп», як надавача послуг з евакуатора. Таким чином, суд доходить висновку про часткове обґрунтування вимог [PERSON] та необхідність їх часткового задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial