Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення. 17.01.2015 року позивачем надано суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та залучено до участі по розгляду справи в якості співвідповідача [PERSON] , а також у якості третьої особи без самостійних вимог - орган опіки та піклування м. Черкаси. Свої доводи позивач [PERSON] обґрунтовує тим , що йому на праві приватної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS] м . Черкаси, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 10.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за № 8629. Згідно довідки КП Придніпровська служба утримання будинків Черкаської міської ради №378 від 15.02.2014 року в квартирі зареєстровано дві особи відповідачка [PERSON] - колишня дружина позивача та їх неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] розірвано за рішенням Придніпровського районного суду м . Черкаси від 29 травня 2012 року у справі №2314\\3140\\2012, провадження №2\\2314\\1788\\2012. Постійно в квартирі проживає неповнолітній [PERSON] та з листопада 2011 року [PERSON]- мати відповідачки [PERSON], а сама [PERSON] у квартирі з листопада 2011 року не проживає, її постійне місце проживання позивачу невідоме. Відповідачка [PERSON] не являється членом сім,ї позивача, в квартирі не зареєстрована, самоправно , без його дозволу проживає у квартирі з листопада 2011 року, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Вищевказані обставини підтверджені даними акту від 25.03.2014 року. Позивач , будучи власником квартири, позбавлений можливості проживати у квартирі разом зі своєю родиною та неодноразово вимагав в усному порядку звільнити квартиру, проте [PERSON] не побажала , чим створює йому перешкоди , а тому , він змушений звертатися з даним позовом до суду та просив суд усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] з квартири без надання іншого житлового приміщення. Також, в квартирі без відповідної правової підстави проживає і [PERSON] яка являється інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу та є рідною сестрою відповідачки [PERSON] Дана особа не являється членом сім,ї позивача, самоправно, незаконно , без погодження із позивачем проживає у квартирі , участі у виплаті комунальних платежів не приймає . Вважає, що відповідачка [PERSON] підлягає також виселенню з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок \\ частину будинку \\, квартиру, користуються ним \\ нею \\ для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати , заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідачка [PERSON] у квартирі не проживає з листопада 2011 року, місце її проживання невідоме. У відповідності до ст.ст.71,72 ЖК України просив суд визнати її особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту орану реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду \\ про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою \\ , свідоцтва про смерть. Просив суд визнати [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] м . Черкаси. Усунути перешкоди в користуванні вказаною квартирою шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали. [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася , причин неявки не надала. Представник третьої особи органу опіки та піклування м. Черкаси [PERSON] просила суд в позовних вимогах [PERSON] відмовити. Представник третьої особи КП Придніпровська служба утримання будинків Черкаської міської ради [PERSON] вважає, що позов підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення сторін , допитавши свідків , дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення , виходячи з наступних підстав. Право на житло одне з найважливіших соціально економічних прав громадян України оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до ст.25 Загальної декларації прав людини Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу,одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоровя й добробуту її самої та її родини. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким , що втратив право користування жилим приміщенням. Права власника квартири \\ житлового будинку \\ визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім,ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім,ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі \\ будинку \\ , що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те , що право члена сім,ї власника квартири \\ будинку \\ користуватися цим житло існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначено слідує, що виникнення права у членів власника квартири \\ будинку \\ на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а відтак припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім,ї на користування цією квартирою. Тобто, права членів сім,ї власника квартири на об,єкт власності є похідними від прав самого власника. Згідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Слід зазначити , що відповідно до положень ст.156 ЖК України члени сім,ї власника квартири, в тому числі й колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із найманого жилого приміщення або обмежений у праві користування ним , інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом \\ ч.3 ст.9 ЖК України \\ . Встановлено , що на час розгляду справи позивач [PERSON] являється одноособовим власником трикімнатної квартири [ADDRESS] м . Черкаси, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 10.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за №8629. Таким чином , вказана квартира належить позивачу на праві приватної власності. Згідно довідки КП Придніпровська служба утримання будинків Черкаської міської ради №378 від 15.02.2014 року в квартирі зареєстровано дві особи відповідачка [PERSON] - колишня дружина позивача та їх неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] розірвано за рішенням Придніпровського районного суду м . Черкаси від 29 травня 2012 року у справі №2314\\3140\\2012, провадження №2\\2314\\1788\\2012. Встановлено , що позивач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] м . Черкаси не проживає з листопада 2010 року, що також підтверджується рішенням Придніпровського районного суду м . Черкаси від 29 травня 2012 року у справі №2314\\3140\\2012, провадження №2\\2314\\1788\\2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З часу розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у квартирі зареєстровані та проживають : колишня дружина позивача відповідачка [PERSON] з 2004 року, а також їхній син неповнолітній [PERSON], [INFO]. З травня 2012 року у квартирі на постійній основі до теперішнього часу проживає відповідачка [PERSON], що визнано як [PERSON], так і [PERSON] а також підтверджено поясненнями свідків [PERSON] \\ допитаного в якості свідка \\ [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , також підтверджено даними акту обстеження житла від 19.03.2015 року КП Придніпровська служба утримання будинків Черкаської міської ради. До травня 2012 року відповідачка [PERSON] проживала у м. Корсунь Шевченківський, вул.. Козацька ,3 Черкаської області, де вона зареєстрована по теперішній час. Також, в судовому засіданні встановлено , що відповідачка [PERSON] не являється співвласником квартири [ADDRESS] в м . Черкаси та була заселена в квартиру без згоди власника квартири позивача [PERSON], такі документальні підтвердження відсутні. Ці обставини підтвердив в судовому засіданні позивач [PERSON], який також був допитаний і в якості свідка. А тому , відповідачка [PERSON] проживає у вказаній квартирі без належної правової підстави , без реєстрації, без наявності будь якого правовстановлюючого документу та без згоди самого власника . Такі дії безпосередньо порушують права позивача на власність, створюють перешкоди у реалізації права власності, породжують цивільно правові спори щодо майна та порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку . Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позов [PERSON] в цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення,, а саме , в частині виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] м . Черкаси без надання іншого житлового приміщення. Посилання [PERSON] на те , що вона заселилася в квартиру за згодою своєї дочки [PERSON], а також і самого позивача, коли [PERSON] та її дочка [PERSON] проживали у шлюбі , що вона являється членом сім,ї власника, суд оцінює критично , оскільки це ніякими доказами не підкріплено , а сам позивач в категоричній формі заперечує факт надання дозволу на проживання [PERSON] у своїй квартирі. [PERSON]. не була і не являється членом сім,ї власника , оскільки зареєстрована на іншій житловій площі, де проживала постійно до вселення в квартиру власника [PERSON] в травні 2012 року без згоди [PERSON] , що підтвердили позивач та його представник в ході розгляду справи. Суд вважає, що за таких обставин , коли в квартиру власника без його згоди заселяються особи , які не являються членами сім,ї, заселяються без відповідних правових підстав , це порушує право приватної власності на майно. А тому , позивач обґрунтовано та вірно вибрав спосіб захисту від порушеного права. Застосовуючи такий спосіб захисту як виселення, суд має керуватися нормами ЖК України. Також, встановлено , що співвідповідачка [PERSON] являється рідною сестрою відповідачки [PERSON], в квартирі [ADDRESS] не зареєстрована , проживає в цивільному шлюбі за адресою м . Черкаси, [ADDRESS], а зареєстрована в м . Корсунь Шевченківський, вул.. Козацька 3 Черкаської області. В ході дослідження обставин справи та письмових матеріалів , встановлено , що співвідповідачка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] м . Черкаси перебуває лише епізодично від випадку до випадку , коли необхідно пройти відповідне лікування та з метою відвідування своєї сестри [PERSON] та матері [PERSON], що за часом становить невеликий термін від 2-х до 3-х днів , і на теперішній час вона не проживає постійно в даній квартирі, її майно в квартирі відсутнє. А тому , суд вважає, що позов в частині виселення [PERSON] з вказаної квартири не може підлягати до задоволення , оскільки [PERSON] у квартирі не зареєстрована і не проживає. Докази про зворотне відсутні і таких суду не надано. В ході розгляду справи встановлено також, що відповідачка [PERSON] , як ї її син [PERSON],[INFO], проживають у вказаній квартирі постійно , дане житло є єдиним місцем їхнього проживання , з даної квартири вони нікуди не переїздили . При розгляді судами категорії справ щодо визнання осіб такими ,що втратили право користування житловим приміщенням , крім інших питань, підлягають до зясування також і причини відсутності відповідача понад встановлені строки, визначені ст.71 ЖК України. Відповідно до наданих суду письмових доказів , а саме , довідки приватного підприємства Принцип Оккама відповідачка [PERSON] брала участь у програмі Інтершкола за спеціалізацією Комільфо з 20 вересня 2011 року по 24 листопада 2011 року та Телеведучий з 18 листопада 2011 року по 23 березня 2012 року, їздила в м. Київ, де тимчасово перебувала на курсах , проте кожні вихідні дні поверталася додому в м . Черкаси де проживає її син, зв'язок з житлом не втрачала. Факт проходження курсів визнається відповідачкою та підтверджений даними сертифікату АТЗТ Українська незалежна ТВ-корпорація загальнонаціонального телеканалу Інтер про проходження курсів підготовки фахівців у галузі телебачення та телевізійного виробництва за спеціалізацією Майстерність телеведучого, а також сертифікатом про проходження курсів підготовки фахівців у галузі телебачення та телевізійного виробництва Комільфо. Акт обстеження житла від 25.03.2014 року про те , що квартиру [ADDRESS] м . Черкаси в якості постійного місця проживання використовує [PERSON] фактично ніяким не оспорюється , ці обставини підтвердила також і відповідачка [PERSON]. Разом з тим , будь які дані про те , що відповідачка [PERSON] у вказаній квартирі не проживає без поважних причин більше шести місяців не має, і таких позовна заява не містить, вказаний акт таких даних також не містить. [PERSON] та її представник повністю спростували доводи позивача [PERSON] , надавши для огляду документальні підтвердження про участь у виплаті комунальних послуг , в утриманні житла та в підтвердженні обставин про те ,що саме це житло є єдиним і постійним місцем проживанням відповідачки та її неповнолітнього сина [PERSON]. Що стосується акту опитування сусідів від 11.06.2014 року , то в судовому засіданні встановлено , що його зміст не відображає дійсних обставин справи щодо зясування обставин хто ж саме проживає чи не проживає у вказаній квартирі [ADDRESS] в м . Черкаси , оскільки вказані в ньому особи КСП Калиновий діяли окремо один від одного , разом на місце складення акту не виходили , обставини проживання чи не проживання осіб зясовували в телефонному режимі кого ж саме із сусідів опитала вказана комісія акт не містить . Суд не може визнати наданий акт належним та допустимим доказом ,який відображає достовірні обставини , оскільки він одержаний з порушенням порядку його складення комісія діяла розрізнено \\ окремо один від одного, в телефонному режимі , та невідомо кого саме із сусідів вони опитували, їхні прізвище,імя та по батькові, місце проживання , тощо \\. Хто саме зробив висновок та виходячи з яких чинників про те , що [PERSON] з 2012 року проживає в м . Київ з акту не випливає, свідок [PERSON], як секретар КСП Калиновий та одна з осіб, хто підписав даний акт в судовому засіданні не могла надати вичерпну відповідь на ці питання . А тому , суд вважає, що він не містить обєктивної та достовірної інформації щодо кількості фактично проживаючих осіб у вказаній квартирі станом на час складення даного акту та фактично унеможливлює перевірку , викладеної в ньому інформації, оскільки з нього не зрозуміло хто був опитаний та висловив інформацію про не проживання [PERSON] саме з 2012 року. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині вимог до відповідачки [PERSON] не знайшли свого підтвердження, а тому , не підлягають до задоволення, в частині визнання втратившим право користування житловим приміщенням має бути відмовлено. Частиною 2 ст.18 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що члени сім,ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Також, встановлено , що реєстрація неповнолітнього [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] була вчинена за згодою всіх членів сім,ї , в тому числі і самого позивача [PERSON], і це надає можливість батькам неповнолітньої дитини реалізовувати права на виховання, навчання та лікування своєї дитини за місцем реєстрації у дитячих садочках, школах, лікарнях , тощо. Разом з тим , в судовому засіданні встановлено , що між сторонами [PERSON] та [PERSON], як колишньою дружиною , виникало питання щодо реєстрації неповнолітньої дитини сина [PERSON], що підтверджено даними подання заступника начальника у справах дітей Соснівського району м . Черкаси до комісії з питань захисту прав дитини від 26.02.2013 року за №783, рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.02.2013 року за №45\\4 Про реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON]С., тощо. Крім того, встановлено , що позивач в 2013 році намагався відчужити квартиру [ADDRESS] третім особам, тим самим діяв всупереч інтересам неповнолітньої дитини свого сина [PERSON], в результаті чого виник судовий спір та лише за сприяння органу опіки та піклування було відновлено попередній стан. Згідно із статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-111 Про охорону дитинства батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін,відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Крім того , у відповідності до ст..29 ЦК України, ст..177 СК України, ст..ст.5,17,18 Закону України Про охорону дитинства, ст..ст.1,4 Закон України Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей, ст..12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, постанови КМ України від 24.09.2008 року №866 Питання діяльності органів опіки та піклування , повязаної із захистом прав дитини, орган опіки та піклування здійснює захист майнових та житлових прав дітей, а дозволи на відчуження майна співвласниками чи користувачами якого є діти, надає лише за заявою батьків дітей або осіб, що їх замінюють на підставі закону та за заявою відповідних документів. Узагальнюючи вищенаведене , суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє часткове підтвердження про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] м . Черкаси без надання іншого житлового приміщення , а врешті позовних вимог має бути відмовлено. У звязку з частковим задоволенням позовних вимог та у відповідності до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 гривень підлягає до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON], що підтверджено відповідною квитанцією. Сплата позивачем [PERSON] судового збору у визначеному ним розмірі 487,28 грн. не узгоджується із вимогами Закону України Про судовий збір та сплачена ним самостійно на власний розсуд. На підставі ст..ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України ,

Outcome: partial