Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1», Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», Національного Банку України про стягнення заробітної плати та моральної шкоди. У своїх позовних вимогах позивач [PERSON] зазначив, що він до сьогоднішнього часу не отримав заробітну плату з грудень 2015 рік з вини бухгалтерії ТОВ «Технополіс-1», що є порушенням Конституції України. Посадові особи ТОВ «Технополіс-1» направили його заробітну плату до ПриватБанку. Він звернувся до відділення банку, але йому повідомили, що грошові кошти можливо лише отримати тільки при відкритті електронної картки. Попросив видати без картки, але було відмовлено. Враховуючи викладене позивач [PERSON] просить суд зобов'язати відповідача ТОВ «Технополіс-1» відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., причинений затримкою виплати заробітної плати за грудень 2015 рік, більше чим на 2 місяці; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» Дніпродзержинську філію виплатити йому негайно заробітну плату у розмірі 2011 грн., без карточки, через касу відділення; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» Дніпродзержинську філію відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., спричинений порушенням його прав; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» Дніпродзержинську філію закрити рахунок, який не законно був відкритий на його ім'я; зобов'язати Національний банк України відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., спричинений порушенням його прав та бездіяльністю, яка потягнула до затримки виплати заробітної плати; судові витрати відшкодувати за рахунок відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, посилався на обставини викладені у позові. Просив суд зобов'язати відповідача ТОВ «Технополіс-1» відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., причинений затримкою виплати заробітної плати за грудень 2015 рік, більше чим на 2 місяці; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» Дніпродзержинську філію виплатити йому негайно заробітну плату у розмірі 2011 грн., без карточки, через касу відділення; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» Дніпродзержинську філію відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., спричинений порушенням його прав; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» Дніпродзержинську філію закрити рахунок, який не законно був відкритий на його ім'я; зобов'язати Національний банк України відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., спричинений порушенням його прав та бездіяльністю, яка потягнула до затримки виплати заробітної плати; судові витрати відшкодувати за рахунок відповідачів. В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» Мустафаєв А.Р. заперечував щодо задоволення позову та просив суд відмовити в задоволені позову. В судове засіданні представники відповідачів Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» та Національного Банку України не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідив докази надані сторонами, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1», де отримує заробітну плату, що не заперечується представником відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] в січні за грудень місяць 2015 року була виплачена заробітна плата, але на руки він не отримала, тому як грошові кошти були направлені для видачі до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] звертався до відповідача Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» та Національного Банку України з проханням видати заробітну плату, але було повідомлено, що позивачу необхідно випустити карту для отримання заробітної плати. Ст.1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тобто заробітна плата працівнику виплачується саме роботодавцем у встановлений законодавством час, тобто заробітна плата позивачу повинна бути виплачена саме ТОВ «Технополіс-1». Так, ст.21, ст.22 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ч.ч.4,5,6 ст.24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Вивчивши надані суду документи, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають, оскільки загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч.1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Тобто, однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. Таке зобов'язання виникає у тому випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин. У відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто, майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права. Тому обов'язковими умовами для відшкодування шкоди є її наявність, неправомірність дій заподіювана та безпосередній причинний зв'язок між цими діями та завданою шкодою. В даному випадку не доведено наявність спричиненої шкоди та її розмір. Згідно до вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, позивачем не надано суду докази того, що діями відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1», Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», Національного Банку України було спричинено позивачу моральну шкоду, а тому зазначені вимоги не підлягають задоволенню. Вимоги позивача про зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» закрити рахунок, який незаконно був відкритий, також не підлягають задоволенню, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» своїм листом роз'яснив, що при відсутності активних рахунків бак має право відкрити на ім'я клієнта технічний рахунок для зарахування виплати. На час зарахування заробітної плати був відкритий додатковий рахунок та зарахована сума 2 011,00 грн. та її виплата проводиться шляхом переказу на картковий рахунок. З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України, та те, що позивача звільнено від сплати судового збору та в задоволені позовних вимог йому було відмовлено, тому судовий збір компенсується за рахунок держави. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed