Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 грудня 2007 року сторони зареєстрували шлюб. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з неможливістю знайти взаєморозуміння в сімейному житті, що призводить до сварок та суперечок. Шлюбні відносини між ними припинилися в травні 2017 року. Відповідач мешкає окремо, спільне господарство не ведеться, суперечок щодо проживання дитина та поділу майна між ними не має. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить: розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 981 (а.с. 5) 28.12.2007 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 871 (а.с. 6), [INFO] в них народився син - [PERSON]. Батьком дитини записаний відповідач по справі. Дитина на теперішній час мешкає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Спільне життя у подружжя не склалося, причиною припинення шлюбних відносин стала втрата почуття любові та поваги, відсутність взаєморозуміння в сімейному житті. Шлюбні відносини остаточно припинені, сторони проживають окремо з травня 2017 року, спільне господарство не ведеться, подальше їх збереження неможливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)». Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна та місця проживання дитини подружжя не має, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved