Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, у якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку № 2 по провулку Надовражному у м. Олександрії Кіровоградської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у належному на праві власності позивачу будинку № 2 по пров. Надовражному у м. Олександрії з 20 вересня 2014 року зареєстрована [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином - [PERSON], [INFO]. Реєстрація відповідачів у вказаному вище будинку була проведена за згодою тітки позивача [PERSON], яка померла 13 вересня 2017 року. Позивач успадкувала належну [PERSON] ? частину вказаного вище будинку. Позивач стверджує, що з відповідачами спільним побутом, правами та обовязками не повязана, у звязку з чим відповідачі не є членами її сімї. Реєстрація відповідачів у вказаному вище будинку позбавляє позивача можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Позивач у судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Вона пояснила, що реєстрація відповідачів у будинку була формальною і вони ніколи не проживали у ньому. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання, до суду повернулися конверти з відмітками про причини невручення не проживає, відзиву, заяв і клопотань від них не надходило. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Олександрійської міської ради [PERSON] пояснила, що задоволення вимог позивача та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, не порушить майнових прав дитини [PERSON]. Також вона зазначена що відповідачі до органу опіки і піклування не зверталися. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач [PERSON] є власником будинку № 2 по пров. Надовражному у м. Олександрія, Кіровоградської області. Право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 1292, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2018 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1553. Відповідно до довідки про склад сімї № 368 від 22 серпня 2018 року, яка видана квартальним комітетом № 14 та посвідченою головою квартального комітету [PERSON], у будинку №2 по пров. Надовражному в м. Олександрія зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], які за місцем реєстрації не проживають. [PERSON] фактично проживає у вказаному вище будинку, проте не зареєстрована. У судовому засіданні як свідок був допитаний [PERSON], який проживає за Адресою пров Надовражний, 7 більше 20 років. [PERSON] повідомив, що не менше 5 років тому позивач [PERSON] можливо разом [PERSON] придбала будинок по сусідству за №2. На даний час у цьому будинку проживає лише [PERSON], відповідачі по справі взагалі у цьому будинку не проживали. За приписами ч.ч. 1, 2 п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 71, ст. 72ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених пп. 1 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідачі не надали суду доказів, які б вказували на те, що вони не проживають у зазначеному вище будинку або відсутні у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідачі втратили право користування будинком. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved