Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 19.02.2018 року по 16.04.2020 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК\~ Добропіллявугілля», працював у ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» прохідником п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті. 16.04.2020 року його було звільнено за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі, за станом здоров`я. 29.12.2020 року за результатами огляду обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії м.Краматорськ, у зв`язку з професійним захворюванням, під час первинного огляду йому було встановлено 3 групу інвалідності та визначено ступінь втрати працездатності за сукупністю 65%, з яких 30% втрати професійної працездатності, як встановлені первинно по професійному захворюванню хронічна поперекова-крижова радикулопатія; 15% втрати професійної працездатності, як встановлені первинно по професійному захворюванню хронічна сенсоневральна приглухуватість; 20% втрати професійної працездатності, як встановлені повторно по трудовому каліцтву, яке мало місце 04.12.2015 року на ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного захворювання від 11.11.2020 року йому встановлені професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5,\~S1\~праворуч у\~стадії неповної\~ремісії з\~помірними статико-динамічними\~порушеннями,\~м`язово-тонічним\~та больовим\~синдромами,\~хронічна сенсороневральна\~приглухуватість з\~легким (ІІ)\~ступенем зниження\~слуху класифікацією\~В.Є.Остапкович\~і [PERSON] . Відповідно до\~п.17\~Акту розслідування\~причини виникнення\~хронічного професійного\~захворювання (за\~формою П-4)\~від 11.12.2020\~року,\~причинами виникнення\~професійного захворювання\~виникло у\~зв`язку з\~тривалим періодом\~роботи в\~умовах впливу\~несприятливих виробничих\~факторів навантаження,\~недосконалість технологічного\~процесу.\~За п.15\~цього ж\~акту раніше\~хронічних професійних\~захворювань виявлено\~не було. В п.13\~акту відображено,\~що виконання\~робіт у\~підземних виробах\~підприємства відповідача\~було пов`язано\~зі систематичним\~перебуванням в\~умовах впливу\~шкідливих чинників,\~які як\~наслідок спричинили\~професійні захворювання.\~Вказане супроводжувалось\~постійним болем\~в хребті,\~періодичні болі\~в області\~шийного відділу,\~викликало занепокоєння\~та була\~відчутна загальна\~слабкість,\~пітливість,\~відчутний та\~нестихаючий біль\~в спині,\~оніміння правої\~ноги та\~руки,\~виражений шум\~у вухах\~та погіршення\~слуху.\~Внаслідок професійного\~захворювання йому\~заподіяна моральна\~шкода. Наслідки зазначених захворювань викликають у нього фізичні і духовні страждання через незворотність втрати працездатності, неможливості продовження професійної роботи, необхідності вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, неможливості вести повноцінний спосіб життя, що впливає на його звичайний життєвий уклад. Внаслідок цього він відчуває неповноцінність та безпомічність, навіть незважаючи на підтримку свої рідних. Відтепер йому постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації його життя. Заподіяну моральну шкоду він оцінює у розмірі 79650,00 грн. (виходячи з розрахунку стандартів у 2020 році: на одну особу, яка втратила працездатність становить 1769,00 грн.х45%). Просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 79650,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник\~ відповідача\~ до\~судового засідання\~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином,\~надав заяву\~про розгляд\~справи за\~його відсутності\~та надав\~відзив на\~позов,\~де зазначив,\~що просив\~відмовити в\~задоволенні позовних\~вимог в\~повному обсязі,\~посилаючись на\~те,\~що за\~результатами вивчення\~особової картки\~позивача останній\~дійсно працював\~на ТОВ\~«ДТЕК Добропіллявугілля»\~у період\~з 19.02.2018\~року по\~16.04.2020\~року,\~загалом 2\~роки 1\~місяць 28\~днів.\~У вказаний\~період позивач\~використав 97\~днів щорічної\~відпустки та\~127\~днів перебував\~на лікарняному,\~і лише\~фактичний період\~його роботи\~на підприємстві\~складає 1\~рік 6\~місяців.\~ Відповідно\~до обставин,\~які знайшли\~своє відображення\~згідно акту\~розслідування причин\~виникнення хронічного\~професійного захворювання\~від 11.12.2020\~року,\~комісією були\~встановлені причини\~виникнення професійного\~захворювання позивача,\~а саме\~«згідно виписки\~амбулаторної карти,\~хронічна сенсоневральна\~приглухуватість,\~хронічна попереково-\~крижова радикулопатія\~виявлено та\~перше встановлено\~у 2020\~році».\~Відповідно до\~Порядку проведення\~медичних оглядів\~працівників певних\~категорій затвердженого\~Наказом Міністерства\~охорони здоров`я\~України від\~21\~травня 2007\~року №246,\~за час\~своєї роботи\~в ТОВ\~«ДТЕК Добропіллявугілля»\~позивач не\~надавав достовірну\~інформацію про\~динаміку захворювань,\~не вживав\~заходів щодо\~лікування захворювань\~на ранніх\~стадіях,\~не звертався\~до лікувальних\~закладів щодо\~лікування,\~усунення захворювань.\~Динаміка захворювань\~не спостерігалась.\~За результатами\~проведених щорічних\~медичних оглядів\~за період\~своєї роботи\~з 2018\~по 2020\~р.\~визнавався придатним\~до роботи\~в підземних\~умовах.\~Дана обставина\~підтверджується складеним\~актом розслідування\~професійного захворювання\~за формою\~П-4.\~Результати періодичних\~медичних оглядів\~за останні\~3\~роки: КЛПЗ «Добропільска ЦРЛ від 07.02.2018р. - Придатній для роботи за професією прохідник; КЛПЗ «Добропільска ЦРЛ від 19.10.2018р. - Придатний для роботи за професією прохідник; КЛПЗ «Добропільска\~ЦРЛ» від\~07.11.2019р.\~-\~Придатний для\~роботи за\~професією прохідник.\~З урахуванням\~ч.2\~ст.1166\~ЦК України\~зазначили,\~що відповідачем\~в даному\~випадку не\~було завдано\~шкоди позивачу\~та взагалі\~відсутня вина\~відповідача у\~заподіянні моральної\~шкоди,\~оскільки позивача\~було допущено\~до праці,\~виключно на\~підставі медичних\~довідок,\~виданих лікарською\~установою.\~ ТОВ\~«ДТЕК Добропіллявугілля»\~завжди дотримується\~принципу законності\~під час\~здійснення своєї\~господарської діяльності,\~вважає що\~причиною виникнення\~обставини за\~якою позивачу\~було завдано\~шкоди,\~що в\~свою чергу\~призвело до\~виникнення у\~позивача профзахворювання,\~є саме\~недостовірні відомості,\~які були\~зазначені у\~медичних довідках,\~відповідальними особами\~лікувального закладу,\~оскільки ті\~професійні захворювання,\~які позивач\~у своїй\~позовній заяві\~не можуть\~виникати раптово\~та повинна\~спостерігатися певна\~динаміка щодо\~виникнення зазначених\~захворювань,\~що в\~свою чергу\~є одним\~із завдань\~та прямим\~обов`язком лікувального\~закладу,\~який зобов`язаний\~відображати у\~медичних документах\~достовірну інформацію\~та встановлювати\~придатність працівника\~до роботи\~з урахуванням\~умов праці\~останнього.\~Залишається незрозумілою\~позиція позивача,\~стосовно не\~пред`явлення вимог\~до лікувального\~закладу,\~який несвоєчасно\~включає хворих\~до диспансерної\~групи нагляду,\~що є\~порушенням наказу\~МОЗ України\~№278\~від 27.08.2018\~року,\~наказу МОЗ\~України №110\~від 14.02.2012\~року,\~Постанови 31662\~від 08.11.2000\~року «Про\~затвердження переліку\~професійних захворювань».\~Позивач в\~даному випадку\~взагалі не\~надав доказів,\~які б\~свідчили про\~те,\~що внаслідок\~протиправних дій\~відповідача йому\~було завдано\~моральну шкоду,\~залишається недоведеним\~факт заподіяння\~йому діями\~саме відповідача\~моральних чи\~фізичних страждань,\~окрім того\~до позовної\~заяви не\~доданий розрахунок\~розміру заподіяної\~позивачу моральної\~шкоди.\~Позивач не\~надавав жодного\~документа щодо\~його психічного\~стану отриманого\~у зв`язку\~з професійним\~захворюванням,\~який міг\~би свідчити\~про його\~душевні страждання.\~У довідці\~МСЕК від\~29.12.2020\~р.\~відсутній висновок\~про те,\~що внаслідок\~цього ушкодження\~здоров`я крім\~стійкої втрати\~працездатності МСЕК\~встановила [PERSON] \~ще і\~наявність факту\~моральної шкоди,\~а отже\~і підстави\~для подання\~позову про\~її відшкодування\~відсутні.\~Вважають,\~що наданий\~позивачем висновок\~МСЕК про\~встановлення [PERSON] \~стійкої втрати\~працездатності по\~професійному захворюванню\~не можуть\~бути підставою\~для задоволення\~позову і\~не можуть\~замінити висновку\~МСЕК про\~наявність чи\~відсутність факту\~моральної шкоди.\~В даному\~випадку розмір\~моральної шкоди\~заявлений позивачем,\~є непідтвердженим,\~необґрунтованим та\~суттєво завищеним,\~не відповідає\~засадам розумності,\~виваженості і\~справедливості.\~Позивачем не\~додано до\~позовної заяви\~висновків медичних\~установ про\~встановлення факту\~завдання позивачу\~моральної шкоди\~та саме\~-\~ступеню заподіяння\~моральної шкоди. Враховуючи, що позивачем при зверненні із позовною заявою до суду, не надано належного обґрунтування позовних вимог, а також вичерпного переліку доказів на підтвердження наявності вини відповідача, обставин якими він обґрунтовує свої вимоги, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК\~ \~Добропіллявугілля» з 19.02.2018 року по 16.04.2020 року, де працював прохідником п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті. Був звільнений 16.04.2020 за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі (а.с.7-22). Згідно з\~висновком клініки\~профзахворювань ДУ\~«Інститут медицини\~праці НАМН\~України» від\~11.11.2020\~року та\~актом від\~11.12.2020\~року розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання форми\~П-4,\~позивачу встановлено професійне захворювання: хронічна попереково-крижова\~радикулопатія L5,\~S1\~праворуч в\~стадії неповної\~ремісії з\~ помірними\~статико-динамічними\~порушеннями,\~м`язово-тонічним\~та больовим\~синдромом, хронічна сенсоневральна\~приглухуватість з\~легким ступенем\~зниження слуху\~(ІІ\~ст.). В умовах\~впливу шкідливих\~факторів позивач\~пропрацював 10\~років 10\~місяців,\~останнім підприємством,\~на якому\~він працював\~в умовах\~шкідливих факторів,\~є ТОВ «ДТЕК\~ Добропіллявугілля», де працював у ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» 2 роки 01 місяць 27 днів (а.с.23-24, 29). 29.12.2020 року МСЕК позивачу було встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності (із яких: 30% внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 15% внаслідок приглухуватості, 20% за трудовим каліцтвом 04.12.2015 року) та третю групу інвалідності на строк до 01.01.2024 року, з датою чергового переогляду 29.12.2023 року. Йому рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.26). Позивач у зв`язку з професійним захворюванням неодноразово знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах (а.с. 30, 31-46, 47-48, 49-53, 54-55, 56-111, 112). Відповідно до ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода\~відповідно до\~ст.\~23\~Цивільного кодексу\~України полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону N 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)». Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок професійних захворювань позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з захворюваннями, внаслідок яких його визнано інвалідом 3 групи та встановлено по професійним захворюванням 45% втрати професійної працездатності, у душевних стражданнях, пов`язаних з наслідками цих захворювань, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися, у суттєвому обмеженні його фізичних можливостей, у безповоротності змін у стані здоров`я позивача. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 79650,00 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням, а також при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує нетривалий період роботи позивача на підприємстві відповідача відносно загального періоду роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів. З урахуванням вищевказаного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 15000 гривень. Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 478,79 грн. (15000 грн. х 908,00грн. : 79650 грн. = 171,00 грн.), оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.2371 КЗпП України,

Outcome: partial