Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просила ухвалити рішення про розірвання договору довічного утримання, укладеного 15.09.2008 року між нею та [PERSON]; скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], оформлену на імя [PERSON] за договором довічного утримання та визнання права власності на дану квартиру за нею; стягнення з відповідача судових витрат. 18.02.2016 року рішенням Крюківського районного суду Полтавської області позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково. Розірвано договір довічного утримання, укладений 15.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено. 27.04.2016 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення по справі додаткового рішення, оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання розподілу документально підтверджених судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання представника позивача. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Учасники розгляду справи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Як вбачається з ч. 3 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», з 01 вересня 2015 року встановлено нові ставки судового збору, згідно яких за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 року розміру мінімальної заробітної плати. При зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 06.10.2015 року № 49. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 18.02.2016 року рішенням Крюківського районного суду Полтавської області позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково. Розірвано договір довічного утримання, укладений 15.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги до [PERSON] задоволені в повному обсязі, при ухваленні рішення суду питання щодо стягнення судових витрат, в порядку ст. 88 ЦПК України, не вирішено, суд вважає клопотання представника позивача обґрунтованими, у звязку з чим вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved