Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1995 від 13.07.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 006-03296-230311 від 23 березня 2011 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в сумі 23 211,58 грн. У своєму позові позивачка посилається на те, що вимоги банку, надані нотаріусу не відповідають вимогам закону і оскільки відсутня безспірність розміру заборгованості та строк стягнення перевищує встановлений законом, то з таких підстав, вона вважає, що виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 03.01.2019 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 03.01.2019 ухвалою забезпечений позов, а саме: зупинено стягнення, яке проводилось на підставі виконавчого документу- виконавчого напису № 1995 від 13.07.2019 року вчинений приватним нотаріусом Броворського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. 13.03.2020 р. ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська закрито підготовче засідання по справі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовільнити в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, був повідомлений судом належним чином, причини неявки не відомі. Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи не з`явилися у судове засідання, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Так, судом встановлено, що 13 липня 2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київського області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1995, про стягнення з [PERSON] , як з боржника за кредитним договором № 006-03296-230311 від 23.03.2011 р. укладеного з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», заборгованість за кредитним договором № 006-03296-230311 від 23.03.2011 р. стягнення за кредитним договором проводились за період з 06.10.2017 р. по 03.07.2019 р. сума заборгованості складає 23 211,58 грн. яка складається з простроченої заборгованості в розмірі 16 309,40 грн., простроченої заборгованості по несплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 6 902,18 грн. Але будь-яких документів, що підтверджують право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за кредитним договором, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачкою, зокрема договір уступки права вимоги, договір приєднання позивачка не отримувала, що вказує на наявність спору між нею та Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Крім того позивачка не отримувала попередження від Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» про вчинення виконавчого напису у випадку непогашення заборгованості. В договорі № 006-03296-230311 від 23.03.2011, а саме в п.1.3 визначено, що банк надає держателю шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн. та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5 000 грн. Таким чином в договорі визначені строк, сума та відсотки за користування кредитом. Як встановлено в судовому засіданні 31.10.2014 р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути суму заборгованості по кредиту, в тому числі і тіло кредиту. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.08.2015 р. позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] залишені без розгляду. В виконавчому написі вказано, що у [PERSON] існує прострочена заборгованість за сумою кредиту 16 309,40 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6 902,18 грн. за період з 06.10.2017 р. по 03.07.2019 р. незважаючи на те, що банк змінив умови договору, а саме строк погашення заборгованості. Відповідно до позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором розрахунку ціни позову, останній платіж позивачка здійснила за кредитним договором 18.11.2013 р. в розмірі 349,50 грн. В зв`язку з чим в грудні 2013 р. позивачкою, як боржника за кредитним договором чергове погашення не було здійснено, то право вимоги у ПАТ «Дельта Банк» виникло саме в грудні 2013 року після несплати боржником чергової суми повернення отриманих від банку грошей. А виконавчий напис був вчинений в липні 2019 р. тобто після спливу більш ніж п`яти років з дня виникнення право вимоги, що значно перевищує встановлений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» - трирічний строк вчиненні виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), в тому числі і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року(далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 13.07.2019 року була обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1132,60 грн.

Outcome: approved