Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та просить стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором позики в сумі 6300 гривень, також простить стягнути моральну шкоду в сумі 3000 грн та судові витрати в розмірі 893,60 грн. Посилається на те, що 1 жовтня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в сумі 6300 гривень. Даний договір позики був укладений письмово і засвідчений розпискою, яка була видана відповідачкою йому на виконання останньою грошових зобов'язань. Дана розписка була видана йому відповідачкою 23 січня 2012 року, уже після позички ним коштів. Відповідно до виданої відповідачкою розписки вона зобов'язувалась в термін до 31 березня 2012 року повернути борг, проте термін сплив, а відповідачка борг йому так і не повернула , і на його прохання повернути лише обіцяла, проте по даний час борг так і не повернула так як спливло вже майже два роки тому, а відповідачка коштів так і не повернула, в зв'язку з чим він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Добровільно вирішити даний спір відповідачка не бажає в зв'язку з чим він вимушений звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про місце, час і дату розгляду справи в суді повідомленням, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відносно цих вимог закону, судом встановлено, що 1 жовтня 2011 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів., згідно умов якого позивач надав у користування відповідачу позику в сумі 6300 гривень., з кінцевим терміном поверненням 31.03.2012 року. Проте дане зобов'язання виконано не було. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої [PERSON] отримала у [PERSON] 6300 грн. 23.01.2012 року . Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що позовні вимоги позивача в частині повернення суми боргу в розмірі 6300 грн. підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач вимагає відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 тисяч гривень, посилаючись на те, що відповідачка своїми діями завдала йому моральних страждань та переживань, оскільки він проживає один, і його прибутком є ті, що він періодично підробляє в приватних осіб та заробляє собі на проживання. З даних коштів він відкладав собі для забезпечення старості він відмовляючи собі в необхідному заощаджував дані кошти, які позичивши відповідачці тепер вимушений повертати через суд. Такі дії відповідачки призвели до того,що він страждає та переживає, втратив нормальні життєві зв'язки та спокій, сон та потребує від себе додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, окрім того відповідачка зверталась в правоохоронні органи за те, що я вимагаю від неї повернення свої коштів, за що він також терпів приниження та жорстоке ставлення зі сторони правоохоронних органів. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку позивач не надав суду жодного доказу таких обставин, що призвели до страждань та переживань, втрати нормальних життєвих зв'язків та спокій, сон та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя та побуту. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК). Оскільки між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані норми ЦК України (ст.ст. 625, 1046-1053), що не передбачають такого виду відповідальності відповідача, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] належно стягнути на користь позивача борг в сумі 6300грн., також слід стягнути судові витрати в сумі 893,60 гривень. На підставі викладеного ст.ст. ст. 611 ЦК 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial