Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації місця проживання, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право житловим приміщенням, за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт.Краснопавлівка, вул.Шовкова, буд.30, посилаючись на те, що вона є власником будинку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2009 року №22267880. Відповідач зареєстрований у вищезазначеному житловому приміщенні, але не проживає в зазначеному будинку понад 6 місяців, а саме з 2011 року. Відповідач поїхав на заробітки Київську область, де і залишився на постійне проживання. На даний час у нього відсутня можливість приїхати та намірів повертатися немає. Позивач самостійно утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, проводить ремонтні роботи, при цьому із-за того, що відповідач зареєстрований в будинку позивача не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Представник позивача адвокат [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів та розяснено право подати в зазначений строк відзиву на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач відзив, письмові та електронні докази до суд не подав. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору про розподіл спадкового майна №1-741 від 14.03.2009 року, свідоцтва про право на спадщину за законом №1-723 від 14.03.2009 року, свідоцтва про спадщину за законом №1-732 від 14.03.2009 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22267880 від 25.03.2009 року, [PERSON] належить ? частина житлового будинку, за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт.Краснопавлівка, вул.Пролетарська, буд.30 (а.с.5-6). Відповідно до розпорядження №10 від 28.01.2016 року Виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області про перейменування вулиць та провулків смт.Краснопавлівка вулиця «Пролетарська» перейменована на вулиця «Шовкова» (а.с.8). Згідно довідки Краснопавлівської селищної ради №1796/11-17 від 08.11.2017 року, [PERSON] та [PERSON] не маючи з останнім родинних відносин, зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно пояснень, складеного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 05.10.2017 року, відповідач [PERSON], [INFO], з 2011 року не проживає в будинку, за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт.Краснопавлівка, вул.Шовкова, буд.30 (а.с.10,11,12). Згідно акту про відсутність майна від 05.10.2017 року, складеного вищевказаними сусідами, [PERSON] в будинку, за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт.Краснопавлівка, вул.Шовкова, буд.30 не проживає близько шести років, його майно в будинку відсутнє (а.с.13). У відповідності до ст.71 ч.1 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Всі обовязки з оплати комунальних послуг позивач виконує самостійно і субсидією не користується. Частинами 1 і 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved