overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він є власником кв. [ADDRESS] . В квартирі зареєстрована його дочка, відповідачка по справі, [PERSON] .. Відповідачка ніколи не проживала у вказані квартирі, не сплачувала комунальні послуги, її особистих речей в будинку немає, тому позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратили право користуватись житловим приміщенням кв. [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.04.1998 року, посвідченим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Кравець А.В., зареєстрований в реєстрі за №6-1248. Відповідно до довідки про місце проживання та склад сім`ї від 10.05.2019 року № 2995/08 Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та його дочка [PERSON] .. Відповідно до Акту про фактично проживаючих осіб від 22.04.2019 року у кв. [ADDRESS] з 21 січня 1997 року [PERSON] не проживає. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказані правові висновки доцільно застосовувати і до правовідносин, що виникли між сторонами. Відповідачка без поважних причин не проживає за місцем реєстрації понад один рік, комунальні платежі не сплачує, її речі в квартирі відсутні, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] , про втрату права на житло, мотивуючи тим, що він є власником буд. [ADDRESS] . Відповідач, син позивача, зареєстрований у будинку, але фактично в ньому не проживає з 2012 року. Оскільки відповідач добровільно не бажає змінити місце реєстрації, позивач просив суд визнати [PERSON] такими, що втратив право користуватись житловим приміщенням буд. [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] є власником буд. [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності. У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина власника, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнучка, [PERSON] - син., що підтверджується Довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих осіб. Відповідно до Акту про фактичне проживання осіб від 22.05.2019 року, [PERSON] з 2012 року і по теперішній час не проживає у буд. [ADDRESS] . Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказані правові висновки доцільно застосовувати і до правовідносин, що виникли між сторонами. В даному випадку, позивач довів факт не проживання відповідача у домоволодінні без поважних причин понад один рік. Реєстрація відповідача у домоволодінні є перешкодою [PERSON] у реалізації всіх правомочностей власника, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 26 липня 1998 року. Мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно і поновити її неможливо. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на доводи аналогічні наведеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про місце час та дату судового засідання повідомлялась належним чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин, враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 26 липня 1998 року Пилипчанською сільською радою Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Сторони мають спільних доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Вислухавши пояснення позивача та з'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 16 липня 2004 року. Мають спільних неповнолітніх дітей -доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і поновити шлюбні стосунки неможливо. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи аналогічні зазначеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 16 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №555, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей [NUMBER] та [NUMBER]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.175 УПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.. Вислухавши пояснення позивача та відповідача з'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача - Терехівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини, Позовні вимоги мотивовані тим, що його тітка [PERSON] померла [INFO]. Заповіту немає. На початку 2014 року позивачу стало відомо від відповідача, що померла тітка [PERSON] є власницею земельної ділянки, загальною площею 2,8284 га, яка призначена для ведення товарного, сільськогосподарського виробництва. Протягом шести місяців після її смерті позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тому що не знав, що у померлої є зареєстрована на неї власність, оскільки оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку знаходився весь час у відповідача та був знайдений випадково під час підготовки звітів. Причина знаходження вказаного вище документа у відповідача позивачу не відома. 17.01.2014 року постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом. Рішенням Бердичівського міськрайонного суд Житомирської області від 06.05.2014 року було встановлено родинні відносини між позивачем та померлою [PERSON] Враховуючи наведене, позивач просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в 2 (два) місяці. Представник позивача за довіреністю від 17.04.2014 року [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглядати праву за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Юзефович В.Н. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає за можливим визначити позивачу [PERSON] додатковий строк в 2 (два) місяці для подачі заяви до нотаріусу про прийняття спадщини за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що вони з відповідачкою 06 вересня 2008 року зареєстрували шлюб. Мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і поновити шлюбні стосунки неможливо. У судове засіданні [PERSON] не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, просить слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява в якій відповідач не заперечує проти задоволенні позовних вимог, просить слухати справу за її відсутності. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 06 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №1158, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Майнових суперечок сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.175 УПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до Турківської міської ради Львівської області, третя особа: [PERSON] , про визнання рішення Турківської міської ради Львівської області№2739 від 25.02.2010 року частково незаконним та визнання державного акту на земельну ділянку недійсним і скасування його реєстрації. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку зі складністю справи, суд проголошує вступну та резолютивну частини рішення.\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати громадянку [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач більше 4 років без поважних причин не користується цим житлом. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS]. В даному жилому будинку зареєстрована відповідач [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 11.11.1992 року та довідкою Злинської сільської ради. Відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин в жилому будинку, який належить позивачеві [PERSON] з 26 березня 2010 року по теперішній час, що підтверджується актом обстеження, довідкою сільської ради та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні. Тому, вимоги позивача - правомірні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що він добросовісно заволодів цим майном в 2003 році і продовжує відкрито та безперервно володіти ним більше 10 років. Представник позивача підтримала предявлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник відповідача визнала позов в повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати за ним право власності на жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] Кіровоградської області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, посилаючись на те, що спадкоємцями першої черги за законом є він і рідна сестра, яка у встановлений строк подала заяви про відмову від спадщини. Позивач зазначив, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому він вимушений звернутись за судовим захистом. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] Кіровоградської області, що підтверджується копіє рішення про відведення земельної ділянки під забудову, копією технічного паспорта та довідкою органу бюро технічної інвентаризації. Відповідно до матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON], позивач прийняв спадщину в установленому порядку. 14 серпня 2015 року нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на жилий будинок, виданого на ім'я спадкодавця. Правовідносини сторін урегульовано: статтею 328 ЦК України, відповідно якій право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; частиною 1 статті 1220 ЦК України, відповідно якій спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; статтею 1261 ЦК України, відповідно якій у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; статтею 1218 ЦК України, відповідно якій до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, вимоги позивача - правомірні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати за ним право власності на жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] Маловисківського району Кіровоградської області, посилаючись на те, що вказаний будинок належить його рідній бабі [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач стверджує, що спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини та передали йому спірний будинок, яким постійно відкрито та безперервно він володіє з 2004 року. В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1 і 2 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Судом встановлено, що дійсно власником жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] записана [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва на право власності. [INFO] року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до довідки Паліївської сільської ради, в жилому будинку по [ADDRESS] з 2004 року по теперішній час проживає громадянин [PERSON]. Таким чином, позивач довів належними і допустимими доказами факти добросовісного заволодіння спірним жилим будинком і відкритого, безперервного володіння цим нерухомим майном більше десяти років. Тому, є підстави для задоволення пред'явленого позову.

Outcome: approved