Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що із 23.11.2007 р. він із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Проте, їх подружнє життя не склалося, спільне господарство із відповідачем не ведеться, відповідач влаштовує скандали, сторони не можуть знайти спільну мову. Шлюбні відносини фактично припинено з липня 2020 року, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою суду від 26.04.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач до суду відзив не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Судом встановлено, що 23 листопада 2007 р. між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1044, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилися: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві, та син [PERSON] , [INFO] , про свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві. Причиною розпаду сім`ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Сторони не ведуть сумісне господарство, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved