Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відпові дача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором займу. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 березня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача 270 000 гривен. Згідно умов договору відповідач зобов'язався повернути суму грошових коштів у розмірі 100 000 грн. у строк до 21.04.2014 року. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором займу у сумі 100 000 грн., а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач по справі у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, вислухавши пояснення позивача, свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Форма договору позики, що передбачена статтею 1047 ЦК України, сторонами дотримана. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 21.03.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на загальну суму 270 000 гривен, згідно якого відповідач [PERSON] зобов'язався повернути у термін до 21.04.2014 року суму у розмірі 100 000 гривен, а іншу суму у розмірі 170 000 грн. зобов'язався повернути у термін до 21.03.2017 року, що підтверджується розпискою (а.с. 4). Строк виконання повернення грошових коштів у розмірі 100 000 грн. сплинув, але [PERSON] зобов'язання не виконав, чим порушив вимоги статті 1049 ЦК України. Доказів, що борг відсутній, відповідач суду не надав. Форма договору позики, що передбачена статтею 1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно із ч. 2 ст. 1051 ЦК при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може грунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК). Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Таким чином, факт підписання відповідачем договору позики є доказом отримання ним від позивача позики в сумі 270 000 гривен. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення умов договору позики відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу грошові кошти, які передбачено договором, відповідач порушив зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума позики у розмірі 100 000 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, які були понесені позивачем при звернені до суду. Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно судовий збір у сумі 1000 грн.

Outcome: approved