Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся з позовом до Якимівського районного суду Запорізької області до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Якимівського районного суду Запорізької області стягнуто з мене на користь відповідачки аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 735 грн. На підставі вказаного вище судового рішення, був виданий виконавчий лист. Відповідачка звернула до виконання виконавчий лист. Однак, позивач не отримував ані рішення суду, ані постанови про відкриття виконавчого провадження. Станом на серпень 2016 року у нього була заборгованість за один рік зі сплати аліментів у розмірі 8500 грн. Однак, на сьогодні він повністю погасив заборгованість, навіть мається переплата у розмірі 600 грн. На час прийняття рішення про стягнення з нього аліментів він працював та офіційно отримував заробітну плату, якої було достатньо для того, щоб утримувати не лише себе, але й свою неповнолітню дитину. Однак, на початку 2011 року він почав проживати однією сім'єю із [PERSON], у якій від першого шлюбу малася дитина дочка [PERSON]. Від громадянського шлюбу у нас народилися дві дитини - дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO]. Їх родина мешкає по вул. Паркова. 17. с. Світлодолинське, Мелітопольського району. Проте, його було звільнено з роботи і з цього часу по сьогоднішній день він ніде не працював, не отримував та не отримує доходів і заробітку, оскільки не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе але й свою громадянську дружину та 4-х дітей. У відповідності до ч. І ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що «...відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв*язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них...». Його матеріальний стан на даний час не дає можливості і сплачувати аліменти в сумі 735 грн., оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів, оскільки його звільнено з роботи, де він мав заробіток, не має можливості влаштуватись на нову роботу за своєю спеціальністю, у нього змінився склад сім'ї, з'явилася громадянська дружина, народилися 2-е власних /дітей та дитина дружини від першого шлюбу також знаходиться на його утриманні. Як наслідок він не отримує протягом півроку заробітку чи будь-якого іншого доходу, а тому не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі, в якому вони були встановлені судовим рішенням. Крім того, повідомляє суд про те, що він не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. Виживає їх родина за рахунок державної допомоги на дітей, яку отримує його громадянська дружина [PERSON] в розмірі 1450 грн. в місяць. Враховуючи те, що на момент звернення з цим позовом до суду його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки він не отримує дохід, а тому він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням суду, отже, є всі передбачені ст.192 СК України, правові підстави для зменшення розміру аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Таким чином позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON], на підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] та винести рішення, яким стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області на утримання дитини сина [PERSON]. [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Відповідач по справі [PERSON] надала на адресу суду письмові заперечення по даній справі, в яких зазначила, що вона заперечує проти задоволення даного позову в повному обсязі, оскільки: на підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 01.07.2011 року їй були призначені аліменти на утримання її сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходу ( заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.06.2011 року та до повноліття дитини, тобто до 12.02.2028 року. З того часу, [PERSON] сплачував аліменти несистематично та не в повному обсязі, злісно ухилявся від сплати аліментів на дитину, та мав борг по аліментам, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 09.04.2013 року. Суд визнав [PERSON] винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Також в рішенні суду зазначено, що [PERSON] повністю визнав свою провину, та пояснив суду, що не мав наміру звертатися до центру зайнятості, офіційно не працевлаштувався, оскільки не бажав, щоб з його заробітку вираховували аліменти в повному обсязі. Вдруге, тобто 17.07.2013 року було розпочате, що кримінальне розслідування за ухилення від сплати аліментів з [PERSON] Під час допиту у слідчого Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області, [PERSON] було заявлено, що він ніде не працює, проживає за рахунок своєї співмешканки [PERSON], [INFO], а саме за дитячу допомогу, які вона отримує від держави на дітей. Також [PERSON] заявив, що з сином [PERSON], 15.02.2010 року він не спілкується, грошовими коштами не допомагає, подарунки не дарує і єдине його джерело доходів це грошова допомога на дітей співмешканки [PERSON] В своєму позові позивач [PERSON] посилається на те, що було видане судове рішення, виконавчий лист на розмір аліментів на дитину 735 гривень щомісячно. Але вона стверджує, що Якимівський районний суд Запорізької області такого рішення на суму 735 гривень щомісячно не виносив та такого рішення взагалі не існує. Пояснює, що так як позивач ніде офіційно не працевлаштований, згідно інформації, наданої виконавчою службою м. Мелітополя, позивач повинен щомісячно сплачувати аліменти, виходячи з наданої інформації з Головного управління статистики у Запорізькій області, виходячи з середньомісячної заробітної плати по м. Мелітополю за попередній рік, а тобто з 01 серпня 2016 року це становить 735 гривень щомісячно. В позовній заяві позивач заявляє, що від цивільного шлюбу з [PERSON] у них народилося дві дитини дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час позивач заявляє, що спів мешкає з ними, але [PERSON] свідоцтвом про народження цих дітей своє батьківство ніяк не підтверджує, про що свідчать копії свідоцтв про народження цих двох дітей. А також у довідці про склад сім»ї, виданої виконавчим комітетом Світлодолинської сільської ради від 24.10.2016 року, не підтверджуються родинні звязки [PERSON] та цих двох дітей, тобто не вказано, що це саме його діти. Таким чином, немає письмових доказів про те, що [PERSON] є батьком цих двох дітей. Співмешканка позивача [PERSON] отримує допомогу від держави як мати одиночка на цих двох дітей в розмірі 1450 гривень на місяць. Ці кошти держава сплачує на дітей, але не на [PERSON], який проживає з [PERSON] за рахунок цих коштів, а тобто за рахунок дітей. [PERSON] та [PERSON] використовують ці кошти не за призначенням, тобто погіршуючи цим матеріальний стан дітей. Діти повністю знаходяться на державному утриманні, але не на утриманні позивача. Позивач [PERSON] є молодою працездатною особою, не інвалід. Він не вживає ні яких заходів щодо працевлаштування, у центрі зайнятості на обліку як безробітний не стоїть. [PERSON] сам не має бажання покращити свій матеріальний стан. Неможливо вважати погіршенням матеріального стану цивільний шлюб та народження дітей від шлюбу. [PERSON] більше не сплачує аліменти нікому, крім як моїй дитині, які я постійно отримує несистематично та не в повному обсязі. [PERSON] подарунки дитині не дарує, не спілкується з дитиною, грошовими коштами не допомагає, бачив дитину взагалі два рази за шість років. Свої обовязки як батька не виконує по відношенню до дитини. А тепер [PERSON] прагне зменшити розмір аліментів на її дитину, щоб ще і на ці кошти проживати, тим самим погіршуючи матеріальний стан дитини [PERSON], [INFO]. Навіть цих аліментів, що сплачує несистематично та не в повному обсязі [PERSON] на даний час, все одно не вистачає на повноцінне забезпечення дитини. Росте дитина зростають й витрати на дитину, тобто дитина повинна розвиватися фізично, розумово, морально. Позивач [PERSON] у позовній заяві заявляє, що немає у своїй власності нерухомого майна. Але він має. Він має у своїй власності нерухоме майно, а тобто будинок в с. Терпіння Мелітопольського району по вулиці Польова, 2, на який у 2012 році державним виконавцем був накладений арешт та оголошено заборону на його відчуження за борг по аліментам, на дитину [PERSON], [INFO]. Вона ніякої іншої допомоги від держави не одержує, не отримує інших доходів. Єдине джерело доходів це аліменти. Також вона не має ніяких пільг, субсидії також не має. Сплачує за комунальні послуги у борг. Проживає одна з дитиною. Вона сама виховує сина, який з кожним роком потребує здійснення додаткових витрат на виховання. Поряд з цим потреби дитини на харчування, одяг, взуття, навчання збільшується. В звязку з цим вона вважає необґрунтованою вимогу зменшити розмір аліментів, так як це порушить право малолітньої дитини на повноцінне життя. Таким чином відповідачка просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі, так як відсутні докази погіршення матеріального становища [PERSON] Залишити без змін рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 01.07.2011 року. ( Залишити розмір аліментів у розмірі ? частини усіх видів доходу ( заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини [PERSON], [INFO], тобто до 12.02.2028 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали вимоги, викладені в своїй позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Позивач [PERSON] також пояснив, що він не працює, так як проживає у [INFO], а там не має роботи. В м.Мелітополі він не працевлаштовується, бо йому нічим добиратися до міста та і його не беруть на роботу, так як відповідачка пише скарги на нього. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, повністю підтримала надані нею письмові заперечення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що згідно рішення Якимівського районного суду від 01.07.2011 р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходу ( заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.06.2011 року та до повноліття дитини, тобто до 12.02.2028 року, зазначене рішення набрало законної сили та ніким не оскаржувалося, що підтверджується копією рішення суду (а.с.51). Рішення Якимівського районного суду щодо стягнення з позивача [PERSON] аліментів в розмірі 735 грн. на утримання сина, [PERSON], [INFO], відповідно до якого позивач просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів, взагалі не існує. Тому відповідно позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. Щодо зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану позивача, слід зазначити, що відповідно до довідки, виданої начальником відділу обслуговування громадян, відділ обслуговування громадян [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомляє, що станом на 10.10.2016 року, дані персоніфікованого обліку про нарахування заробітної плати та стаж на [PERSON], за період з 01.01.2016 року по 10.10.2016 року у центральній базі Системи облікових карток СОК) відсутні (а.с.8). Тобто позивач [PERSON] на даний час інвалідом не є, стан здоров»я з його слів у нього добрий, але він не працює, на обліку в центрі зайнятості не стоїть, тобто не намагається працевлаштуватися. Проживання ним однією сім»єю з [PERSON] в с.Світлодолинське Мелітопольського району підтверджується лише довідкою, виданою виконавчим комітетом Світлодолинської сільської ради за №1520 від 24.10.2016 року (а.с.6), але зазначене спростовується письмовими поясненнями самого позивача [PERSON], наданими державному виконавцю, де він зазначає, що місце його проживання та місце реєстрації у м.Мелітополі по вул.Ломоносова,5 та зазначено місце проживання в [INFO], що підтверджується копією паспорта позивача, копією вироку Мелітопольського міськрайонного суду, його письмовими поясненнями, постановою про арешт майна (а.с.5, 32-36). Посилання на той факт, що він є батьком двох неповнолітніх дітей позивачем [PERSON] нічим не підтверджується, в наданих в якості доказів копіях свідоцтва про народження дітей, він як батько не зазначений (а.с.10-12), тобто позивачем не доведено погіршення його матеріального стану як платника аліментів, зміни складу сім»ї, погіршення його здоров»я, що заважало б йому працювати та інших випадків, передбачених законом, що мало бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначений за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до п. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-ХН ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходу ( заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.06.2011 року та до повноліття дитини, тобто до 12.02.2028 року, не змінився його матеріальний або сімейний стан, позивачем не надано суду будь яких доказів того, що його стан здоровя змінився та обмежує позивача у виконанні свого обовязку щодо сплати аліментів на неповнолітню дитину за виконавчим листом, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed