Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат та стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 26.07.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В результаті фактичних шлюбних відносин у них народилось два сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Досягти домовленості з [PERSON] щодо регулярної сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], позивач не може, що змусило останню звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів. Враховуючи те, що їх спільний син [PERSON] навчається на денній формі навчання в Київському міському медичному коледжі, що підтверджується договором №47 від 14.08.2015 р., при цьому жодної допомоги від [PERSON] позивач не отримує, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти. Враховуючи те, що відповідач має постійний заробіток, систематично відпочиває за кордоном, вважає за необхідне визначити розмір аліментів в частці від його доходу. Повнолітній син проживає разом з нею (позивачем) продовжує навчання і доходу позивача на його утримання та всебічний розвиток не вистачає, вважає, що з [PERSON] необхідно присудити до стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі ј частки від його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Враховуючи наведене, з метою дотримання прав дитини, вважає за необхідне звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів з [PERSON], а також додатковими витратами на навчання в розмірі 408,33 грн. (50% (сума навчання в рік (9800/12 м.), щомісячно. Також з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по додатковим витратам на [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 408,33 грн. * 6 міс. = 2449,98 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд: 1.стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі ј частки доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку; 2.стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 408,33 грн., щомісячно; 3.стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по додатковим витратам на [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 2449,98 грн. 4.судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 10.05.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.19). 18.06.2018 року винесено заочне рішення суду, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат та стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 08.05.2018 р.Стягнуто з [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) на користь держави 704,80 грн. судового збору (а.с.46-52). Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 05 липня 2018 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд зазначеного заочного рішення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2018 року прийнято до розгляду заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат та стягнення заборгованості та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва (а.с.90). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року заяву про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат та стягнення заборгованості задоволено. Заочне рішення від 18.06.2018 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат та стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін (а.с.117-118). Представником відповідача - адвокатом [PERSON] було подано Відзив на позовну заяву (а.с.25-28) в якому зазначено, що відповідач не погоджується з позовом, вважає його необґрунтованим та таким, що підлягає відхиленню з огляду на наступне. Відповідач вважає, що відсутній один із обов'язкових юридичних фактів для стягнення аліментів, а саме потреба в матеріальній допомозі, у зв'язку з навчанням, оскільки Відповідач особисто протягом періоду з 04.10.2016 року по 02.04.2018 року перерахував на банківську карту позивача 51 000 грн. матеріальної допомоги на утримання дітей. При цьому перерахування здійснюється регулярно, а отже відсутній спір з даного приводу. Враховуючи те, що термін навчання закінчується 30.06.2019 року, вимога про стягнення до досягнення сином 23 віку є безпідставною в силу ч. 2 ст. 199 СК України. Позивачем не надано суду письмових доказів, які підтверджують матеріальне становище [PERSON] як повнолітньої особи. Крім того, Позивачем не враховано, що Відповідач сплачує аліменти на молодшого сина - [PERSON] на підставі судового наказу від 19.04.2018 року. Крім того, позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів в підтвердження того, що Відповідач має постійний заробіток, систематично відпочиває за кордоном. Позивачем не надано доказів того, що саме вона, як мати надає матеріальну допомогу сину, у зв'язку із його навчанням у платному навчальному закладі. Позивач фактично просить суд стягнути додаткові витрати на навчання, у зв'язку з бажанням [PERSON] продовжити навчання в Київському міському медичному коледжі за спеціальністю «Сестринська справа», які не можуть кваліфікуватися як додаткові витрати, що викликані особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні ст. 185 СК України. Таким чином, стягнення додаткових витрат на навчання в розмірі 408,33 грн., щомісяця, заборгованості по додатковим витратам на навчання в розмірі 2449,987 грн. є безпідставними та такими, що підлягають відхиленню. На підставі викладеного, відповідач просить суд позовні вимоги [PERSON] відхилити повністю. Позивач [PERSON], ознайомившись з відзивом Відповідача, подала Відповідь на Відзив (а.с.57-58) в якому зазначила, що доводи наведені у відзиві, є спробою Відповідача ухилитись від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно наданої стороною відповідача «виписки з рахунку Відповідача» здійснені платежі не містять призначення «матеріальної допомоги на утримання дітей» як про це зазначає [PERSON] Стосовно твердження відповідача щодо неврахування в позовній заяві факту сплати аліментів на молодшого сина на підставі судового наказу, то взагалі не зрозуміло, яким чином факт стягнення аліментів на молодшого сина повинен впливати на небажання Відповідача сплачувати аліменти на утримання старшого сина, який продовжує навчання після досягнення 18-річного віку, у відповідності до ст. 199 СК України. Оспорення Відповідачем факту наявності постійного місця роботи та постійного заробітку є недолугою спробою ввести суд в оману, оскільки він особисто надає представникам органів державної влади відповідні довідки. Зокрема, при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] отримано підтвердження наявності трудових відносин Відповідача з Громадською спілкою «Федерація футболу України», де останній працює на посаді професіоналу з охоронної діяльності та безпеки Управління забезпечення діяльності президента з посадовим окладом 14 900,00 грн.. Враховуючи вищевикладене, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представником відповідача - адвокатом [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив (а.с.63-65), в якому зазначено, що вважають, що подану позивачем, відповідь на відзив такою, що не відповідає положенням ЦПК України, з огляду на наступне. Відповідь на відзив подано з пропуском строку, встановленого судом, а тому повинна бути залишена без розгляду. Стосовно банківської виписки, доданої до відзиву на позовну заяву, підтверджує регулярні виплати на користь Позивача, останній даного факту не заперечує у відповіді на відзив. Натомість, зазначення в призначені платежів: «матеріальна допомога на утримання дітей» не вимагається, якщо Відповідач здійснює такі платежі в позасудовому порядку. Поряд з цим, враховуючи те, що шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано 28.05.2016 року, кошти зазначені в банківській виписці, спрямовувались на матеріальну допомогу дітям. Грошові кошти сплачені у період з 04.10.2016 року по 02.04.2018 року свідчать про участь Відповідача у матеріальній допомозі старшому сину [PERSON], що спростовує твердження Позивача про небажання Відповідача сплачувати аліменти на утримання старшого сина [PERSON]. Позивач в порушення ст. 83 ЦПК України разом з відповіддю на відзив надає новий доказ, який не був поданий разом з позовом , без жодного обґрунтування поважності причини його неподання в порядку, передбаченому ЦПК України. На даний час Позивачем в розумінні ЦПК України не наданого жодного належного, допустимого доказу, який підтверджує потребу в матеріальній допомозі старшому сину, у зв'язку з навчанням. В судовому засіданні, яке відбулось 04.12.2018 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - [PERSON]. Позивач, представник позивача в судових засіданнях позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав його необґрунтованості. В судове засідання, яке відбулось 17.01.2019 року сторони не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи (а.с.129). До початку судового засідання представник позивача - адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача та не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Представником відповідача - адвокатом [PERSON] подано заяву про відкладення розгляду справи, оскільки уповноважений представник не зможе з'явитись в судове засідання Деснянського районного суду м. Києва, оскільки буде перебувати в Північному апеляційному господарському суді в судовому засіданні по розгляді справи №910/4058/16 о 15 год. 20 хв. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, та представника відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial