Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовомпро усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що він є власником приватного житлового будинку [ADDRESS]. За вищевказаною адресою крім позивача зареєстровані та постійно проживають його дружина [PERSON] та син [PERSON] Відповідачі по справі колишня невістка [PERSON] з дітьми також зареєстровані за цією адресою, але з 16. 05. 2014 року не проживають в цьому приміщенні з власної ініціативи, не мають за цією адресою жодних речей, та не сплачують за цей будинок комунальні послуги. Колишня невістка позивача [PERSON] та її діти від попереднього шлюбу не є членами сім'ї позивача на сьогоднішній час. Відповідачі постійно мешкають за адресою: [ADDRESS]. На неодноразові прохання позивача знятися у добровільному порядку з реєстраційного обліку з його власного житла, він отримує категоричну відмову з посиланням на те, що відповідачам зручно бути зареєстрованими за його адресою. Натомість позивач змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що є обтяжливим для нього, оскільки він є пенсіонером. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд винести рішення, яким усунути йому як власнику перешкоди у володінні та користуванні приватним житловим будинком [ADDRESS], шляхом зняття відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку з цієї адреси та визнати такими, що втратили право на користування цим житловим будинком. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не проти розгляду справи без застосування технічного запису та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, за правилами ст.128-130 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомили, не надав суду жодної заяви або клопотання, тому, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України та згідно зі ст. 274 ЦПК України у спрощеному порядку. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Центрально-міської районної у місці ради (відділу реєстрації місця проживання громадян), також не з'явився до суду, про дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. 13. 12. 2017 року судом було отримано від них заяву, згідно якої просять суд слухати справу без участі їх представника, та за умов доведеності обставин по даній справі, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 29. 05. 1996 року є власником приватного житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5 свідоцтво про право власності). За вищевказаною адресою крім позивача зареєстровані та постійно проживають його дружина [PERSON] та син [PERSON] Відповідачі по справі колишня невістка [PERSON] з дітьми також зареєстровані за цією адресою (а.с.8 акт), але з 16. 05. 2014 року не проживають в цьому приміщенні з власної ініціативи, не мають за цією адресою жодних речей, та не сплачують за цей будинок комунальні послуги. Колишня невістка позивача [PERSON] та її діти від попереднього шлюбу не є членами сім'ї позивача на сьогоднішній час. Відповідачі постійно мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.7 довідка). На неодноразові прохання позивача знятися у добровільному порядку з реєстраційного обліку з його власного житла, він отримує категоричну відмову з посиланням на те, що відповідачам зручно бути зареєстрованими за його адресою. Натомість позивач змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що є обтяжливим для нього, оскільки він є пенсіонером (а.с.6 пенсійне посвідчення). 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.107 ЖК України: у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов'язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України: член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідачі не проживають в [ADDRESS] з 2014 року. Наявністю реєстрації відповідачів у належному позивачу домоволодінні чиняться перешкоди, як власнику обєкту нерухомості, оскільки останній змушений нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг. За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], шляхом зняття відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку з цієї адреси та визнати такими, що втратили право на користування цим житловим будинком. На підставі викладеного,

Outcome: approved