Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] Гасан-огли про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на наступне: від свого батька - позивач прийняла у дар квартиру № 103, яка розташована в буд. № 297 по вул. Свердлова в м. Лисичанську, згідно договору дарування. У 2011 році за проханням відповідачів, позивач поселила та прописала їх до своєї квартири. Приблизно у 2012 році, відповідачі зібрали свої речі та переїхали до Азербайджану на постійне місце проживання, але з реєстрації вони не знялися. З зазначеного часу відповідачі за місцем реєстрації не мешкають, особистих їхніх речей в квартирі не має, за комунальні послуги не сплачували з моменту виселення і по теперішній час. Оскільки відповідачі тривалий час не мешкають у вищевказані квартирі, вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, та надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та представник позивача не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши думку позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні позивач прийняла у дар кв. № 103 буд. 297, вул. Свердлова м. Лисичанська від свого батька [PERSON], що підтверджується договором дарування від 27.12.2007 року (а.с. 5). Як вбачається з довідки, виданої головою будинкового комітету, у квартирі [ADDRESS] зареєстрована проживає [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Гасан-огли у вказаній квартирі не проживають з 2012 року (а.с. 12). З пояснень свідка [PERSON], наданих у судовому засіданні вбачається що, [PERSON] є її сусідкою, [PERSON] та [PERSON] дійсно не мешкають в квартирі № 103, яка розташована в буд. № 297 по вул. Свердлова в м. Лисичанську з 2012 року. Свідок [PERSON] надала аналогічні пояснення тим, які були надані свідком [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сімї не звільняє їх від виконання обовязків за договором найму жилого приміщення. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не мешкають у квартирі за своїм місцем реєстрації з 2012 року без поважних причин, майна, яке належить відповідачам у квартирі не має, перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачам не чинила, \~у зв'язку з чим, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved