Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що безперервно працював на різних посадах на ПАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс», що підтверджується копією трудової книжки. 05.12.2016 року [PERSON], був звільнений з роботи за власним бажанням згідно наказу № 48 від 05.12.2016 року. Розрахунок на день звільнення з позивачем ПАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» не провів. Згідно з довідки ПАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» за вих. № 179/12-3-16 від 01 грудня 2016 року заборгованість з виплати заробітної плати перед [PERSON], за період з грудня 2015 року по 01.12.2016 року, з врахуванням індексації та компенсації, складає 19788,92 грн. Позивач просить суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Шепетівський гранкарєр «Пронекс» на його користь заборгованість по заробітній платі яка утворилась за період з грудня 2015 року по 01.12.2016 року в сумі 19788 грн. 92 коп. Позивач та представник позивача в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд дійшов висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та представник позивача не заперечували проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. У ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України, роботодавець зобов'язаний регулярно виплачувати працівникам заробітну плату. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON], працював на різних посадах на ПАТ «Шепетівський гранкарєр «Пронекс», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 01.08.1985 року. Наказом голови правління № 48 від 05.12.2016 року [PERSON], був звільнений з займаної посади, про що зроблений запис у трудовій книжці. Відповідно до довідки ПрАТ «Шепетівського гранкарєру «Пронекс» № 179/12-3-16 від 01.12.2016 р., встановлено, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON], станом на 01.12.2016 р., за період з грудня 2015 року по листопад 2016 складає в загальній сумі 19788 грн. 92 коп. і саме вона підлягає стягненню з відповідача, оскільки на день розгляду справи розрахунки з позивачем проведені не були. Враховуючи те, що заробітна плата [PERSON], була нарахована, але не виплачена з вини відповідача, з останнього слід стягнути заборгованість по заробітній платі у відповідності до довідки поданої ПрАТ «Шепетівським гранкарєром «Пронекс», № 179/12-3-16 від 01.12.2016 р., за період, що зазначений у відповідній довідці, що складає в загальній сумі 19788 грн. 92 коп. Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата). Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України,ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 2-4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, індексації підлягають доходи населення, в тому числі і заробітна плата, лише в тому разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує встановлений поріг - 101 відсоток. Індекс інфляції щомісячно встановлює центральний орган виконавчої влади в галузі статистики і оприлюднює цей індекс в урядових офіційних виданнях. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 94, 95, 115, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: approved