Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його доходів на утримання сина - [PERSON], [INFO], починаючи з 21.04.2015 року і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила про те, що у період з 06.02.2010 року по 14.09.2012 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них [INFO] у них народився син - [PERSON]. З момент розірвання шлюбу, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Малолітній [PERSON], [INFO], з моменту розірвання шлюбу проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] є працездатним, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Вислухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 06.02.2010 року між [PERSON] та [PERSON]. укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено відповідний актовий запис за № 180, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 06.02.2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї. [INFO] народився [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 03.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до даних свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2012 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; · стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи те, що батько [PERSON] є працездатним, перестав надавати допомогу на утримання малолітньої дитини, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього [PERSON], 2010 року народження, оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, та з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.04.2015 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved