Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи, що 23.01.2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Вони мають двох дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери, а також різні інтереси та погляди на життя, що призвело до постійних сварок, втрати взаєморозуміння та почуття любові. Останнім часом стосунки суттєво погіршилися, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. З січня 2016 року вважає сімейні стосунки фактично припиненими, оскільки з цього часу вони не проживають разом та не спілкуються. Дітям зобов'язується сплачувати матеріальне забезпечення та допомагати. Сторони в судове засідання не прибули, подали в суд заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 23.01.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 23.09.2013 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області. Подружжя має двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] Спільне сімейне життя сторін не склалося. З січня 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Причиною розпаду сім'ї стало те, що у них виявилися різні характери, а також різні інтереси та погляди на життя, що призводило до постійних сварок, втрати взаєморозуміння та почуття любові. Судом враховується, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливе, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved