Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 44 476,00 грн., яка була спричинена пошкодженням автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 17.06.2019 р. року о 18 год. 20 хв., у м. Львові на вул. Шевченка, 358 А відбулась ДТП (зіткнення транспортних засобів) за участю автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Opel Combo», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті даної ДТП пасажир автомобіля марки «Opel Combo», р.н. [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] та пасажир автомобіля, марки «Mitsubishi Lancer» [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 18.12.2019 року у справі № 466/9653/19 провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП, тобто не з реабілітуючих підстав, оскільки винуватість [PERSON] у порушенні ПДР була встановлена на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення. Позивач зазначає у позові, що він є власником транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», р.н. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю було завдано механічні пошкодження, а саме було пошкоджено: передній бампер, праве та ліве переднє крило, лобове скло, підсилювач бампера, панель передня, капот, дифузор радіатора, радіатор охолодження, передні права та ліва фари, передні права та ліва протитуманні фари, перекіс передньої частини автомобіля. Вказані збитки були відображені під час автотехнічної експертизи за результатами якої складено Висновок експерта №1/822 від 23.07.2019 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12018140090002419. Для відновлення та ремонту належного позивачу транспортного засобу ним було куплено необхідні автозапчастини та оплачено ремонтні роботи, здійснені [PERSON] , Загальний розмір матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 44 476,00 гривень, які просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову. Відповідач та його представник позовні вимоги заперечили, посилаючись на їх недоведеність. Просять у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про день та час розгляду справи судом належним чином. Заслухавши доводи сторін, що з`явились, вивчивши надані позивачем письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Відповідно до змісту постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 18.12.2020 р. року у справі № 466/9653/19 провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП. Із змісту постанови вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.11.2019 р. 17.06.2019 р. року о 18 год. 20 хв., у м. Львові на вул. Шевченка, 358 А [PERSON] , керуючи транспортним засобом«Mitsubishi Lancer», р.н. [NUMBER] , допустив порушення ПДР та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Opel Combo», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі були пошкоджені. Позивачем надано копію технічного паспорта, з якого вбачається, що він являється власником автомобіля автомобіля марки «Opel Combo», р.н. [NUMBER] . Однак, у своєму позові позивач зазначає, що він є власником транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», р.н. [NUMBER] ., який отримав пошкодження під час ДТП. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом згідно змісту ч.2 ст.1187 ЦК України. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст.9, 22-31, 35, 36 Закону № 1 961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до страхового полісу серії АМ № 3556497 страховиком відповідача на момент вчинення ДТП було ТДВ «СТ «Домінанта». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У даному випадку саме на страховика - ТДВ «СТ «Домінанта» покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. Така правова позиція викладена у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження його звернення до страховика відповідача, а також отримання ним відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У підтвердження своїх вимог про суму заподіяної матеріальної шкоди позивачем надані наряд - замовлення №Я-00000123 від 28.1.2018 р., Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №Я-00000123 від 28.12.2018 року, товарні чеки від 22.11.2018 року та від 24.04.2019р. Такими доказами стверджується вартість виконаних робіт з ремонту автомобіля «Opel Combo», р.н. [NUMBER] , хоча позивач посилається у позові на те, що він є власником транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», р.н. [NUMBER] ., який отримав пошкодження під час ДТП. Зміст ст.1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода відшкодовується при наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою та наслідками такої. Заподіювач несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком протиправної поведінки. Надані позивачем письмові докази витрат на проведення ремонту автомобіля «Opel Combo», р.н. [NUMBER] не доводять, що такі пошкодження є наслідком дорожньо-транспортної події, окрім цього такі вказані без врахування амортизаційного зносу автомобіля, а відтак не можуть бути прийняті судом як докази реальної шкоди в результаті ДТП. Зважаючи на наведені підстави, суд вважає, що позов недоведений, а тому до задоволення не підлягає. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають до стягнення в користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed