Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому із урахуванням уточнень просив визнати незаконними дії Мар?їнського комунального підприємства «Промінь» пов'язані з несплатою за [PERSON] до Державної фіскальної служби України Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області суми єдиних соціальних внесків за лютий 2015 року, травень 2015 року, та період з жовтня 2015 року по 20 жовтня 2016 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.01.2014 року до 10.10.2016 року він працював електрогазозварником 6 розряду у Мар?їнському комунальному підприємстві «Промінь» та відповідно до наказу № 46-к від 10.10.2016 року був звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені з КП «Промінь» не було проведено розрахунок по заробітній платі та не здійснено її виплату, в подальшому на підставі судового наказу від 21.11.2016 року, з Мар?їнського комунального підприємства «Промінь» було стягнуто на його користь суму не виплаченої заробітної плати у розмірі 32942,35 гривень, які позивач отримав в бухгалтерії підприємства. Після звільнення з роботи позивач звернувся до Мар?їнського районного центру зайнятості для отримання допомоги по безробіттю де йому стало відомо, що за час роботи на підприємстві з травня 2015 року по день звільнення - 10 жовтня 2016 року, роботодавцем не було сплачено з його заробітної плати страхові внески до Пенсійного фонду, що позбавляє його страхового (трудового) стажу за цей період та допомога по безробіттю Мар?їнським районним центром зайнятості була призначена без урахування страхового стажу, а саме, у зв'язку з невиплатою страхових внесків КП «Промінь». З урахуванням викладеного позивач просить суд захистити його порушене право в порядку ст. 16 ЦК України та ст. 11 ЦПК України. Позивач та його представник про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому законом порядку надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності у задоволенні позовних вимог просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач про час, дату та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 66). Третя особа УПФУ в Мар'їнському районі Донецької області до судового засідання не з'явився просив розглядати справи без участі представника, заперечень на позов не надали (а.с. 73, 88). Третя особа Мар'їнська об'єднана ДПІ ДФС України в Донецькій області про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку до судового засідання не з'явився, заперечень на позов не надав (а.с. 89). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, та на підставі заяв сторін. Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З трудової книжки [PERSON] від 21.04.1961 року вбачається, що позивач з 16.01.2014 року по 10.10.2016 року працював на посаді газоелектрозварювальника 6-го розряду, в Мар'їнському КП «Промінь» звільнений за угодою сторін за наказом за № 46-к від 10.10.2016 року (а.с. 8-10) З довідки Мар'їнського КП «Промінь» та судового наказу Мар'їнського районного суду Донецької області від 21.11.2016 року на користь позивача з Мар'їнського КП «Промінь» стягнуто 32942,35 гривень заборгованості по заробітній платі (а.с. 11-13). З індивідуальних відомостей за формою ОК 5 вбачається, що страхові внески у формі ЄСВ роботодавцем КП «Промінь» щодо позивача не сплачено за лютий 2015 року, травень 2015 року, та період з жовтня 2015 року по 20 жовтня 2016 року (а.с. 12, 38-41, 62-64, 77-81). З листа Мар'їнського КП «Промінь» за № 263 від 16.11.2017 року вбачається, що підприємство визнає заборгованість перед позивачем по сплаті ЄСВ в розмірі 9012,00 гривень та зобов'язується погасити заборгованість по сплаті ЄСВ в строк до 01.01.2018 року (а.с. 65, 82). З довідки з державного реєстру платників податку фізичних осіб вбачається, що МКП «Промінь» за період з 2015 року по 2016 рік, а саме 3-й квартал здійснює ЄСВ частково (а.с. 83). Суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідачем визнається обставина існування боргу перед позивачем по сплаті ЄСВ в розмірі 9012,00 гривень та обов'язок погасити заборгованість по сплаті ЄСВ в строк до 01.01.2018 року (а.с. 65, 82), тому зазначені обставини узгоджуються із положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України, відповідно і є такими, що не підлягають доказуванню. Спірним в даній справі є правомірність дій Мар'їнського КП «Промінь» в частині несплати ЄСВ до пенсійних органів. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі і в судовому порядку. Згідно ст. 256 КЗпП України - працівники та члени їх сімей мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, а також за вислугу років відповідно до закону. Відповідач, як роботодавець, зобов'язаний сплачувати страхові пенсійні внески на виплачену заробітну плату застрахованої особи - свого робітника. Згідно п.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне загальнообов'язкове страхування» страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону. Порядок нарахування та сплати страхових внесків визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальником та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за № 2464 від 08.07.2010 року (редакція на час виникнення правовідносин, далі - Закон) сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь). Абзацом 1 ч. 7 ст. 9 Закону за № 2464 встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Відповідно до абз. 1-2 ч. 8 ст. 9 Закону за № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п.п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому, платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону за № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. Таким чином, з огляду на вказані норми вбачається, що платник єдиного внеску - роботодавець-юридична особа сплачує єдиний внесок шляхом перерахування безготівкових коштів з його банківського рахунку, а днем сплати вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника. Також суд зазначає, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» за № 1669 дає можливість платникам єдиного внеску на період проведення АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та повному обсязі. Умовою такого звільнення (відстрочення) є заява у довільній формі, яка подається до контролюючого органу за основним місцем обліку або за місцем тимчасового проживання, не пізніше 30 календарних днів, наступних за днем закінчення АТО, та сертифікат Торгово-промислової палати України. Доказів суду, щодо заяви про відстрочення (звільнення) від сплати ЄСВ на період АТО у довільній формі, яка подана до контролюючого органу за основним місцем обліку та сертифікату Торгово-промислової палати не надано, та відповідачем визнаються обставини існування заборгованості по сплаті ЄСВ, та обов'язок її погашення до 01.01.2018 року (а.с. 65). Іншого до суду не надано та відповідачем не спростовано. З урахуванням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (Постанова Верховного Суду України по справі 6-20цс11). З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання незаконними дії Мар?їнського комунального підприємства «Промінь» пов'язаних з несплатою за позивача до Державної фіскальної служби України Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області суми єдиних соціальних внесків узгоджуються із положеннями ст. 16 ЦК України та положеннями ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та є ефективним засобом захисту прав позивача, тобто такими, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Аналізуючи докази в їх сукупності суд зазначає, що Мар'їнське КП «Промінь» як роботодавець - підприємство в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону за № 2464 платник єдиного внеску, який зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, що визначено п. 1 ч. 2 ст. 6 цього Закону, діє в порушення вимог зазначеного Закону, а тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання незаконним дій підприємства в частині несплати суми ЄСВ на рахунки органу доходів і зборів щодо позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved