Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу в сумі 1793411 грн. 32 коп. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 16.03.2010 року між ними був укладений договір позики, згідно умов якого позивач [PERSON] надав у позику відповідачу [PERSON] кошти в сумі 1775160 грн., а відповідач зобов'язався повертати суму позики частинами до 1 грудня 2011 року за графіком сплати платежів, а саме: за період з червня 2010 року по листопад 2011 року щомісячно погашати борг у сумі по 100000 грн. Проте, відповідач сплатив лише 380000 грн. 00 коп., тому сума боргу станом на 26.11.2014 року становить 1793411 грн. 32 коп., з якої 1395160 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 273374 грн. 94 коп. - інфляційні втрати; 124876 грн. 38 коп. - 3% річних. У зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану суму боргу та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пояснивши суду, що після закінчення строку погашення чергових платежів відповідач борг не сплатив, тоді відповідачу були направлені письмові повідомлення про необхідність сплати боргу, однак протягом 2013-2014 років [PERSON] повернув йому лише частину позичених коштів на сумі 380000 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу, сплачений судовий збір та кошти в сумі 462 грн., 420 грн., сплачені за оголошення у пресі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним шляхом подання оголошення у газеті «Урядовий кур'єр». Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач та його представник. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно ст. 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості. Так, 16.03.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав в позику [PERSON], а останній прийняв кошти в сумі 1775160 грн. 00 коп., з поверненням вказаних коштів до 1 грудня 2011 року згідно графіку сплати платежів. Відповідач [PERSON] зобов'язався виконати в повному обсязі дану угоду. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно пояснень позивача [PERSON] судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідачем [PERSON] частково було повернуто йому борг на суму 380000 грн. 00 коп. В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач не повернув кошти в повному обсязі згідно графіку платежів, чим прострочив виконання зобов'язань, передбачених умовами договору позики на суму 1395160 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума нарахованих інфляційних втрат за період з 01.12.2011 року по 26.11.2014 року згідно поданого позивачем розрахунку, долученого до матеріалів справи, становить: 1395160,00 грн.*(100,2/100)*(99,8/100)*(100,5/100)*(119/100) - 1395160 = 273374,94 грн. Сума нарахованих 3% річних згідно розрахунку, поданого позивачем становить: 1395160,00 грн. * 3 * 1089 днів прострочки / 365 / 100 = 124876,38 грн. Загальна сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики станом на 26.11.2014 року складає 1395160 грн. 00 коп. + 273374 грн. 94 коп. + 124876,38 грн. = 1793411 грн. 32 коп. Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, а тому позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики від 13.03.2010 року в сумі 1793411 грн. 32 коп. (з якої 1395160 грн. 00 коп. - сума основного боргу; 273374 грн. 94 коп. - інфляційні втрати; 124876 грн. 38 коп. - 3% річних). На підставі ч. 1. ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати на суму 4536 грн. 36 коп., що складаються із сплаченого судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп., витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, які слід стягнути з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved