Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві спільної сумісної власності належить ј частка квартири за адресою [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є її чоловік [PERSON] та сини [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.05.1997, видане відділом приватизації державного житла Жовтоводської міськради №8433.В зазначеному житловому приміщенні окрім неї зареєстрованими значаться чоловік- [PERSON] та син [PERSON], який у 2008 році забрав свої речі та добровільно покинув квартиру виїхавши за межі країни.З зазначеного часу відповідач не проживає у спірній квартирі, не користується нею, як житловою площею, витрати по утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація [PERSON]не дає змогу оформити субсидію, а також вільно розпоряджатися квартирою. Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судовому засіданні участі не приймала, при цьому подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.11ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, у судове засідання не з'явився. Причини своєї неявки в судове засідання, суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подав. Треті особи [PERSON], [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлені належним чином у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 22 травня 1997 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] - 16,60 м2, [PERSON] - 16,60м2, [PERSON] - 16,60 м2, [PERSON] - 16,60 м2.(а.с.8). 22 квітня 1997 року право власності на зазначену квартиру зареєстровано в установленому законом порядку у КП «Жовтоводське МБТІ» та отримано технічний паспорт на квартиру (а.с.9). Відповідно інформації наданої виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради №2/4-4361-01-13 від 22.12.2018 року відповідач [PERSON], [INFO] року значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Як визначено у ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ \\ майно \\, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст.369,383 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Враховуючи вищевказане, правові підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою - відсутні, оскільки він є співвласником спірного житла, а не наймачем. У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: dismissed