Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом , в якому зазначила, що на праві приватної власності їй належать земельні ділянки розмірами 6,90; 7,40 гектарів , призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Райгородської сільської ради Сватівського району Луганської області, що підтверджується державними актами на право власності на землю серії IV-ЛГ № 006331 від 09 грудня 1999 року; ЛГ № 072810 від 24 листопада 2004 року. 10 січня 2007 року між нею та відповідачем укладені договори оренди землі, згідно яких ТОВ «Лотуре Агро» передається в строкове, платне користування вищевказані ділянки строком на 10 років. Державна реєстрація договорів проведена 9 серпня 2007 року Сватівським районним реєстраційним округом Луганської регіональної філії Центру ДЗК за № 240865/040741700180, № 240865/040741700252. Згідно умов п. 1.2 договорів оренди, нормативна грошова оцінка землі складає 28728 грн.03 коп. за ціною 1995 року за одну ділянку. У відповідності до п. 3.1 Договору, орендатор зобовязувався проводити щорічну орендну плату в грошовій формі, в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки, що складає 1061 грн. за одну ділянку. У відповідності до п. 3.4 Договору, розмір орендної плати переглядається один раз на рік, на теперішній час орендатор змінив грошову оцінку земельної ділянки та збільшив орендну плату до розміру 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Строк оплати оренди визначався до 31 грудня кожного року. Але, не дивлячись на передбачені по угоді умови, відповідач не виконав своїх зобовязань не провів у встановлені строки розрахунок орендної плати за 2013 рік. В березні 2014 року нею направлялось до ТОВ «Лотуре Агро» повідомлення про невиконання відповідачем умов договору та одностороннє розірвання договору оренди. На теперішній час відповідач не має наміру провести розірвання договору за взаємною згодою сторін та сплатити оренду плату. Вважає, що діями ТОВ «Лотуре - Агро» порушуються її законні права та інтереси, в звязку з чим вона вимушена звернутись до суду за їх захистом, шляхом розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки орендодавцю. Так, згідно ст.. 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди це договір, згідно якого орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на визначений строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку у відповідності до умов договору та вимог земельного законодавства. Виходячи із умов п. 8.1 Договору, а також ст.. 24 ЗУ «Про оренду землі», п. в, ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, орендатор зобовязаний своєчасно вносити орендну плату. Той факт, що відповідач не зробив оплату за 2013 рік підтверджується відсутністю у нього письмового оформлення внесення орендної плати. В цій частині , згідно ч. 5 ст. 22 ЗУ «Про оренду землі», внесення орендної плати оформляється письмово, за виключенням перечислення коштів через фінансові установи. Із норми ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» витікає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у випадку невиконання сторонами обовязків, передбачених статями 24 та 25 цього Закону та умов договору. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним являється таке порушення стороною договору, якщо внаслідок спричиненої шкоди друга сторона в значній мірі позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В звязку з тим, що ТОВ «Лотуре Агро» не виконало своїх зобовязань, передбачених п. 3.1 та п. 3.4 Договору оренди, то у відповідності до п. 10.3 Договору, дану угоду може бути розірвано внаслідок невиконання іншою стороною обовязків, передбачених договором оренди землі. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідносин. Крім вимог про розірвання договору оренди, вважає необхідним заявити також вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період 2013 року в сумі 5936,79 грн.,та пеню в розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний день прострочки. У відповідності до ст.. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Пунктами 3.1. та 3.4 Договору оренди передбачений обовязок орендатора проводити в грошовому або натуральному виді оплату за оренду землі. Згідно ст.. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог даного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обороту та інших вимог, які зазвичай ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник повинен виконати свій борг, а кредитор прийняти виконане особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом, не витікає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту. Оскільки відповідач не бажає добровільно виконати зобовязання по виплаті орендної плати, то вона вимушена заявити позовні вимоги про стягнення суми орендної плати та нарахування пені. Просить суд задовольнити позов. В судове засідання позивач та його представник не зявились, представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.58). В судове засідання представник відповідача, будучи належним чином через повідомлення в газеті повідомленим (а.с.57), не зявився, не повідомивши про причини своєї неявки , заяв про перенесення розгляду справи також не надходило. 16.09.2014 року суд на місці ухвалив відповідно до ст..224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, вважає позовні вимоги такими , що підлягають задоволенню виходячи з наступного: - 10 січня 2007 року між сторонами на підставі державних актів укладено договори оренди землі , згідно яких позивач передала в строкове платне користування належні їй земельні ділянки сільськогосподарського призначення , що знаходяться на території Райгородської сільської ради строком на 10 років (а.с.5-10). Договори укладено в письмовій формі, вони пройшли відповідну державну реєстрацію у Сватівському районному реєстраційному окрузі за відповідними реєстраційними номерами , завірені печаткою Державного комітету України по земельних ресурсах Державне підприємство Центр державного земельного кадастру , підписані уповноваженою особою, яка провела державну реєстрацію. Як вбачається з розд.3 договорів у них визначено розмір орендної плати ,що є обовязком орендаря щодо своєчасного її внесення орендодавцю в грошовій формі, в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки, що складає 1061 грн. за одну ділянку. Крім того, вказано строк внесення орендної плати до 31 грудня (а.с.5,7) . Позивач стверджує в позові про невиконання відповідачем в 2013 р. своїх обовязків по виплаті орендної плати, в звязку з чим вона в березні 2014 р. зверталась до відповідача з вимогою про сплату орендної плати та про розірвання договору оренди землі. Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі» - орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками до неї та будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не надав суду жодних заяв, заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження, що суд розцінює, як визнання обставин , викладених позивачем в позові. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст..61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. Вказаний позивачем розмір заборгованості підтверджується наданими суду відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а.с.18) , де безпосередньо зазначена сума нарахованого доходу позивачу відповідачем в 2013 р.- 9348,56 грн., та виплаченого 3411,77 грн., отже різниця є заборгованістю і становить вона 5936,79 грн. Згідно п.3.5 укладеного сторонами договору - у разі невнесення орендної плати у строки , визначені цим Договором , справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми на кожний день прострочення, отже розмір пені згідно наданого позивачем розрахунку становить 2065,96 грн.( а.с.43) , яку слід також стягнути з відповідача на її користь. У відповідності до ст.. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Підлягають також задоволенню в звязку з викладеним і вимоги позивача про розірвання зазначених договорів оренди землі через неналежне виконання відповідачем зобовязань щодо внесення в передбачений строк орендної плати . Згідно ст..36 Закону України «Про оренду землі» - у разі невиконання зобовязань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Згідно п.10.3 укладеного сторонами договору - дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених Договором . У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідносин. Згідно ч.1 ст. 782 ЦК України наймодавець (орендодавець) має право відмовитися від договору найму ( оренди) і вимагати повернення речі , якщо наймач не вносить орендну плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Згідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved