Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, в якому вказав, що на підставі договору дарування від 15 листопада 1990 року житловий будинок [ADDRESS], належав [PERSON] та [PERSON]. Даний договір посвідчено головою виконавчого комітету Червонопопівської сільської ради 15.11.1990 року за реєстровим № 137, зареєстрованого у комунальному підприємстві «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» 27.12.1999 року в реєстровій книзі 1 за номером 102. Разом з тим [PERSON] помер [INFO] та після його смерті позивачем була отримана спадщина у вигляді частини житлового будинку [ADDRESS] на ім'я позивача, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.12.2017 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Червонопопівської сільської ради № 286 від 26.06.2018 року [PERSON], 1991 року народження, який є сином спадкодавця, зареєстрований, але не мешкає за адресою [ADDRESS] з 2014 року по теперішній час. З огляду на відсутність членства у сім'ї нового власника нерухомості та тривалий час не проживання відповідача, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду повідомлявся належним чином, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наявності визнання позову відповідачем суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін та постановити рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду повідомлялася належним чином, іі представник [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, заперечень проти позову ніяких не має. Суд, вислухавши представникапозивача та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] разом з [PERSON] є співвласниками домоволодіння за адресою [ADDRESS], згідно свідоцтву про право на спадщину та договору дарування (а.с. 6-10). На даний час у вказаному будинку залишається зареєстрованим відповідач [PERSON], який не мешкає у ньому з 2014 року, про що свідчить довідка виконавчого комітету Червонопопівської сільської ради Кремінського району Луганської області (а.с. 11). Відповідач [PERSON], хоча і є родичем позивача [PERSON] - його племінником, але до кола його сім'ї не відноситься, у вказаному будинку не мешкає, спільних обов'язків не має. У спірний будинок відповідач вселився як син власника [PERSON], який помер. Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - пятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, вказаними нормами, а саме частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідач хоча і правомірно вселився у вказане нерухоме майно, на даний час членом сім'ї нових власників не є. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірне житло власника, але на час розгляду справи не є членом його сім'ї. Відповідач втратив право на користування житлом за вказаною адресою у зв'язку зі втратою членства у сім'ї. Аналіз законодавства дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Отже, є всі підстави для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки відповідач втратила право користування житлом у зв'язку з переходом права власності та відсутністю сімейних зв'язків з позивачем. [PERSON], який є сином [PERSON], зареєстрований за зазначеною вище адресою та за місцем реєстрації не мешкає з 2014 року, а тому є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування житлом за адресою [ADDRESS], у зв'язку з втратою членства у сім'ї власників (всертю батька [PERSON]). Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 150 ЖК УРСР, ст. 3 СК України та

Outcome: approved