Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецелектротепломонтаж» про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 02.03.2012 року близько 20 години на 60 км+ 290 м автодороги Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння та керуючи на великій швидкості автомобілем «ГАЗ 2705» державний номерний знак [NUMBER], виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем «DAFFTCF 8543OS» державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом - паливоцистерною під керуванням [PERSON]. Далі за інерцією нетверезий водій виїхав на узбіччя зустрічної смуги, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «DAFXF 95 430» державний номерний знак [NUMBER] та напівпричепом «FruehaufCX 39». Вироком Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2012 року [PERSON] визнаний винним за ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, також зобов»язано виплатити позивачу 100 000 гривень моральної шкоди. Водій [PERSON] та автомобіль «ГАЗ 2705» державний номерний знак [NUMBER] в цей день перебували у відрядженні, перебували у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Спецелектротепломонтаж». Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу моральну шкоду в сумі 100 000 гривень, заподіяну його працівником під час виконання службових обов»язків. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений позов та пояснив суду, що 02.03.2012 року з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода на автошляху на території Баришівського району. Вироком Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2012 року [PERSON] визнаний винним за ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, також стягнуто з [PERSON] на користь позивача 100 000 гривень моральної шкоди. Водій [PERSON] на автомобілі «ГАЗ 2705», який належить відповідачу, в цей день перебував у відрядженні, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Спецелектротепломонтаж» згідно подорожнього листа. На його думку факт незаконного заволодіння вказаним автомобілем [PERSON] не було встановлено. Заявлена сума моральної шкоди уже стягнута по вироку з [PERSON], але з урахуванням того, що він відбуває покарання в місцях позбавлення волі і немає коштів для її виплату, просить цю суму стягнути з відповідача. Представник відповідача [PERSON] заявлений позов не визнав та пояснив суду, що відповідач не оспорює ті обставини, що 02.03.2012 року близько 20 години на автошляху Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода і в ній загинув брат позивача і що винними діями [PERSON] заподіяна моральна шкода в сумі 100 000 гривень. Але дана моральна шкода уже стягнута з винного водія [PERSON] по вироку суду, який уже набрав законної сили. [PERSON] самовільно заволодів автомобілем відповідача і в час скоєння ДТП не перебував у трудових відносинах з відповідачем і використав транспортний засіб не при виконанні службових обв»язків. В задоволенні позову просить відмовити. Суд заслухавши думку представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2012 року близько 20 години на 60 км+ 290 м автодороги Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння та керуючи на великій швидкості автомобілем «ГАЗ 2705» державний номерний знак [NUMBER] та рухаючись в напрямку м. Харків в умовах темноти та недостатньої видимості, виїхав на зустрічну смугу та створив небезпеку автомобілю «DAFFTCF 8543OS» державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом - паливоцистерною під керуванням [PERSON], який рухався по своїй смузі в зустрічному напрямку та допустив зіткнення з паливоцистерною. Далі за інерцією нетверезий водій виїхав на узбіччя зустрічної смуги, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «DAFXF 95 430» державний номерний знак [NUMBER] та напівпричепом «FruehaufCX 39» під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ГАЗ 2705 [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Інший пасажир [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2012 року [PERSON] визнаний винним за ч.2 ст. 286 КК України та засуджений до позбавлення волі строком на три роки. По даному вироку стягнуто з [PERSON] на користь позивача [PERSON] 100 000 гривень моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2012 року визнано доведеним, що 02.03.2012 року близько 20 години на автошляху Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода, водій [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння та керуючи на великій швидкості автомобілем «ГАЗ 2705» державний номерний знак [NUMBER] та рухаючись в напрямку м. Харків в умовах темноти та недостатньої видимості, виїхав на зустрічну смугу та скої дорожньо-транспортну пригоду з участю автомобілів «DAFFTCF 8543OS» державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом - паливоцистерною під керуванням [PERSON] та автомобілем «DAFXF 95 430» державний номерний знак [NUMBER] та напівпричепом «FruehaufCX 39» під керуванням [PERSON]. Згідно вироку Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2012 року [PERSON] визнаний винним за ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вироком Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2012 року визнано доведеним, що неправомірними діями [PERSON] позивачу по даній справі [PERSON] заподіяна моральна шкода, яку суд оцінив та стягнув на його користь в сумі 100 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердив, що саме на цю суму, а не іншу заподіяна позивачу моральна шкода і що ця сума уже по вироку суду стягнута на користь позивача, але позивач не подавав на виконання виконавчий лист в частині стягнення вказаної суми, так як засуджений [PERSON] не має можливості її сплатити. Представник відповідача [PERSON] не оспорив та не заперечив, що під час ДТП загинув брат позивача і що йому була заподіяна моральна шкода на вказану суму, яка по вироку була уже стягнута. Дані обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до вимог ч. З ст.1187 ЦК України, особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до положень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної працівниками самовільним використанням в особистих цілях технічних засобів автомобілів, тракторів, автокранів і т.п.), що належать підприємствам, установам, організаціям, з якими вони перебувають у трудових відносинах, слід виходити з того, що така шкода, як заподіяна не при виконанні трудових (службових) обов'язків, підлягає відшкодуванню із застосуванням норм цивільного законодавства. У цих випадках шкода відшкодовується у повному обсязі. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків. Судом встановлено, що [PERSON] 12.03.2012 року близько 20 години самовільно використав автомобіль «ГАЗ 2705-438», державний реєстраційний номер [NUMBER], використав не при виконанні ним трудових обов»язків. Тому посилання позивача в заявленому позові на ту обставину, що водій [PERSON] та автомобіль «ГАЗ 2705» державний номерний знак [NUMBER] в день скоєння ДТП перебували у відрядженні, перебували у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Спецелектротепломонтаж» не є підставою для задоволення даного позову. Обставини самовільного використання [PERSON] автомобіля «ГАЗ 2705-438», державний реєстраційний номер [NUMBER], підтверджується вироком Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2012 року. Також згідно акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.03.2012 року встановлено, що нещасний випадок, що стався 12.03.2012 року о 19 годині 50 хвилин, не визнається таким, що пов»язаний з виробництвом. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 19.04.2013 року , яке набрало чинності також встановлено самовільне використання 12.03.2012 року [PERSON] автомобіля «ГАЗ 2705-438», державний реєстраційний номер [NUMBER].. Свідок [PERSON] також підтвердив самовільне використання 12.03.2012 року [PERSON] автомобіля «ГАЗ 2705-438». Згідно ст. 88 ЦПК України Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що відповідач ТОВ «Спецелектротепломонтаж» понесло витрати на оплату послуг адвоката в сумі 2000 гривень, що підтверджується договором на надання правової допомоги № 55 від 19.12.2013 року та платіжним ждорученням № 280 від 19.12.2013 року, які необхідно стягнути з позивача на користь відповідача. Встановлені судом обставини підтверджуються: - показами свідка [PERSON] про те, що 12.03.2012 року по приїзду в с. Сотняківка [PERSON] без його дозволу чи дозволу інших посадових осіб товариства в неробочий час взяв автомобіль, на якому скоїв дорожньо-транспортну пригоду; - вироком Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2012 року; - рішенням Богуславського районного суду Київської області від 19.04.2013 року; - актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.03.2012 року в ТОВ «Спецелектротепломонтаж». Оцінивши в сукупності наявні та зазначені докази, суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення.

Outcome: approved