Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що є спадкоємцем за законом після смерті діда [PERSON], що проживав в [ADDRESS] та помер [INFO]. Після смерті останнього відкрилась спадщина у виді права на земельну частку (пай), розташовану на землях колишнього КСП імені Мічуріна с. Каскада Новоушицького району Хмельницької області, згідно сертифікату [NUMBER] від 15.10.1997 року. Спадщину позивач прийняла, фактично вступивши в управління та розпорядження спадковим майном. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в порядку спадкування у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Неможливість подачі правовстановлюючого документа зумовлена його втратою, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач та її представник позовну заяву підтримали, подали до суду заяву про залучення [PERSON] як треьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача. Відповідач - Територіальна громада Новоушицької селищної ради подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без участі їх представника, проти позову не заперечила. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] проти позову не заперечила. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 березня 2000 року, виданого Новоушицьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла онука [PERSON], яка вступила в управління та розпорядження спадковим майном, про що свідчить довідка Новоушицької селищної ради № 301 від 28 січня 2016 року, довідка Новоушицької селищної ради № 300 від 28 січня 2016 року. Із довідки Новоушицької селищної ради № 292 від 27 січня 2016 року вбачається, що до дня смерті [INFO] [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 липня 1965 року [PERSON] народилася [INFO], батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 18 лютого 1984 року [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 лютого 1981 року, після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00016269512, 14 жовтня 1944 року здійснено актовий запис про народження [PERSON], батьками записані - [PERSON], [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №0016269466, 11 липня 1965 року здійснено актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00016269540, 01 серпня 1969 року здійснено актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00016269583, 31 липня 1969 року здійснено актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], яка є дочкою померлого [PERSON] , померла [INFO]. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] яка, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 1988 року та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 жовтня 1960 року, є дочкою померлого [PERSON], спадщину не прийняла і не претендує на її отримання. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася [INFO], тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, в редакції 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР, в редакції від 18 липня 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно постанови приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Поліховської Л.В. від 04 лютого 2016 року № 04/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), розташовану на землях колишнього КСП імені Мічуріна с. Каскада Новоушицького району Хмельницької області у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса від 11 березня 2016 року №132- 01-36 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Новоушицькому районі Хмельницької області грошова оцінка сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 15 жовтня 1997 року, який належить [PERSON], становить 90983,26 гривень. У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого 20 грудня 1997 року КСП ім. Мічуріна с. Каскада Новоушицького району Хмельницької області , прізвище [PERSON] прописано за № 230. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Новоушицькому районі Хмельницької області від 14 січня 2016 року №99-28-99.4-2/17-16, [PERSON] було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] площею 2,71 га., про що свідчить запис за №212 від 15.10.1997р. в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Мічуріна с. Каскада Новоушицького району Хмельницької області. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб'єктивного земельного права, суб'єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З оголошення в газеті «Наддністрянська правда» суд вбачає, що оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай), втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права через нотаріальну контору і захистити свої права, як спадкоємця, іншим чином, окрім як у судовому порядку. Зважаючи на викладене, суд вважає, що встановлені обставини по справі дають право позивачу, як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON], на успадкування права на земельну частку (пай). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved