Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 13.08.2016 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Мостиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис за № 78. Стверджує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося. У них різні погляди на життя, з приводу чого між ними постійно виникають сварки. Причиною розпаду їхньої сімї стала подружня зрада відповідачки, в результаті чого він втратив до неї почуття любові та поваги. Вже декілька місяців вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Дітей від даного шлюбу у них немає. Вважає, що примирення між ними неможливе. Перебувати і надалі у такому шлюбі бажання не має. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить суд справу слухати у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату та час слухання справи, а також не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки [PERSON] і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 13 серпня 2016 року, який зареєстрований Мостиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис за № 78, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 278288 від 13.08.2016 року. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу, сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально, збереження сім'ї неможливе. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, примирення між сторонами неможливе, їхня сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. На підставі викладеного,

Outcome: approved