Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 27 травня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 656. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб в 2006 році. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем не склався. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що між ними відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Тому вона більше не має наміру зберігати шлюб. З кінця вересня 2014 року вони припинили будь-які шлюбні правовідносини, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення та збереження сімї між ними неможливе. В звязку з чим вона звернула до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали до суду заяву в якій зазначили, що повністю підтримують позовні вимоги, просили провести розгляд справи за їх відсутністю та у випадку неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Також позивач зазначила, що після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі \~ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про \~розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя \~подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, \~інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 27 травня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 656, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 035388 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають обопільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 8 ст. 235 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача суд залишає без змін.

Outcome: approved