Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання частки домоволодіння об»єктом права спільної власності і визнання права власності на частину домоволодіння, зазначивши в обґрунтування позовних вимог наступне. Починаючи з 1988 року вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. На той час вони поєднали наявні у них кошти і купили 46/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. 16 березня 1988 року, яке складалося з трьох жилих будинків. Зокрема у їх власність перейшов жилий будинок літ. А-1, жилою площею 41,1 кв.м., правочин вони оформили договором купівлі-продажу 16 березня 1988 року від імені відповідача. Згодом, 30 травня 1988 року зазначений договір зареєстрували в КП БТІ м.Донецька. Після придбання нерухомого майна вони почали постійно у ньому мешкати, а 22 березня 1990 року зареєстрували шлюб. Разом з тим, у березні 2014 року вона припинила шлюбні відносини з [PERSON] і з огляду на вказані обставини виникло питання щодо розподілу набутого майна. Посилаючись на вимоги ст. 128 ЦК УССР (ред.. 1963р.), та ст.ст. 357, 392 ЦК України просила суд визнати 46/100 частини жилого будинку [ADDRESS], придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 березня 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомою державною нотаріальною конторою за реєстровим 31-559, зареєстрованого 30 травня 1988 року в БТІ м.Донецька і записаного в реєстрову книгу №22д/к-123, в постійне користування за яким перейшов жилий будинок А-1 жилою площею 41,1 кв.м., об»єктом права загальної власності [PERSON] і [PERSON]. Також визначити частки у праві загальної власності на 46/100 частини жилого будинку [ADDRESS] у користуванні якого знаходиться жилий будинок А-1 загальною площею 69,9 кв.м., жилою 41,1 кв.м., визнавши за [PERSON] право власності на 23/100 частини жилого дому [ADDRESS], що складається з жилих будинків А-1 загальною площею 69,9 кв.м., жилою 41,1 кв.м.; Б-1 загальною площею 73,9 кв.м., жилою 51,9 кв.м.; В-1 загальною площею 32,5 кв.м., жилою 22,0 кв.м., загалом по домоволодінню загальна площа 176,3 кв.м., жила 115 кв.м. з надвірними прибудовами, а у власність відповідача залишити 23/100 частини жилого будинку [ADDRESS], що складається з жилих будинків А-1 загальною площею 69,9 кв.м., жилою 41,1 кв.м.; Б-1 загальною площею 73,9 кв.м., жилою 51,9 кв.м.; В-1 загальною площею 32,5 кв.м., жилою 22,0 кв.м., загалом по домоволодінню загальна площа 176,3 кв.м., жила 115 кв.м. з надвірними побудовами. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в обґрунтуванні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і наявні у ній докази, дійшов наступних висновків. Сторони починаючи з 1988 року до дня реєстрації шлюбу, а саме 22 березня 1990 року проживали однією родиною, мали взаємні права і обов»язки. 16 березня 1988 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу 46/100 частини домоволодіння [ADDRESS], за яким у його користування перейшов жилий будинок літ.А-1 жилою площею 41,1 кв.м. Договір посвідчений державним нотаріусом Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою, за реєстровим номером 1 - 559, зареєстрований в БТІ м.Донецька і записаний в реєстрову кригу за №22д/к-123 (а.с. 5-6) Зазначене нерухоме майно було придбано на сумісні кошти сторін, про що свідчить розписка, видана [PERSON] (а.с. 15), та власні пояснення відповідача. Після здійснення правочину [PERSON] та [PERSON] почали проживати у спірному будинку, що підтверджено записом у домовій книзі про зареєстрованих осіб (а.с. 5-6) Правовий режим вказаного майна, а саме право спільної сумісної власності, сторонами не оспорюється, відповідач не заперечує, що спірна 46/100 частина жилого будинку [ADDRESS], є об»єктом права загальної власності [PERSON] і [PERSON], оскільки вони за сумісні кошти придбали вказану нерухомість. Оскільки вказані правовідносини виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України в редакції 2003р., суд вважає за необхідне при розгляді справи застосувати положення Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, що відповідає вимогам п.4 Перехідних положень Цивільного Кодексу України. Так, відповідно до ч.І ст. 128 ЦК УССР (в ред.. 1963р.), право власності (право оперативного правління) у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином, суд вважає, що право спільної сумісної власності на спірне майно сторони набули з дня здійснення [PERSON] правочину з купівлі спірного майна, а саме 16 березня 1988 року, тому вимоги позивача щодо визнання 46/100 частини жилого будинку [ADDRESS], правом загальної власності [PERSON] і [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Жилий будинок [ADDRESS] складається з жилих будинків А-1 загальною площею 69,9 кв.м., жилою 41,1 кв.м.; Б-1 загальною площею 73,9 кв.м., жилою 51,9 кв.м.; В-1 загальною площею 32,5 кв.м., жилою 22,0 кв.м., загалом по домоволодінню загальна площа 176.3 кв.м., жила 115 кв.м. з надвірними прибудовами, що встановлено з технічного паспорту, виготовленого станом на 25.05.2011 року (а.с.7-11) Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦК України (в редакції 2003р.), якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням вказаних вище вимог закону, а також обставин справи, зокрема те, що у судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо розподілу спірного майна у рівних частках, суд вважає за можливе визначити ці частки своїм рішенням та визнати за [PERSON] право власності на 23/100 частини жилого дому [ADDRESS], що складається з жилих будинків А-1 загальною площею 69,9 кв.м., жилою 41,1 кв.м.; Б-1 загальною площею 73,9 кв.м., жилою 51,9 кв.м.; В-1 загальною площею 32,5 кв.м., жилою 22,0 кв.м., загалом по домоволодінню загальна площа 176,3 кв.м., жила 115 кв.м. з надвірними прибудовами, залишивши у власність відповідача 23/100 частини жилого будинку [ADDRESS], що складається з жилих будинків А-1 загальною площею 69,9 кв.м., жилою 41,1 кв.м.; Б-1 загальною площею 73,9 кв.м., жилою 51,9 кв.м.; В-1 загальною площею 32,5 кв.м., жилою 22,0 кв.м., загалом по домоволодінню загальна площа 176,3 кв.м.. жила 115 кв.м. з надвірними побудовами. Таким чином суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання частки домоволодіння об»єктом права спільної власності і визнання права власності на частину домоволодіння. На підставі ч.1 ст. 128 ЦК УССР (в ред.. 1963р.), ч.2 ст. 357, ст. 392 ЦК України (в редакції 2003р.),

Outcome: approved