Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 30.10.2018 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . 07.11.1998 року між позивачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 04.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, спору про поділ майна не було. Також позивач вказує, що 20.01.2015 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . Як зазначає позивач, [PERSON] в добровільному порядку знятись з реєстрації місця проживання категорично відмовляється, у зв`язку з чим, позивач обмежена в своїх діях по управлінню своєю власністю. В зв`язку з вищезазначеним, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] та зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання, а також стягнути з відповідача судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.\~ст.\~128-130\~ЦПК\~України за зареєстрованим місцем проживання,\~ повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст.\~223, 247, 280 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 07.11.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 112 від 07.11.1998 року, /а. с. 9/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.05.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 70 від 28.05.1999 року, /а. с. 8/. Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 22.10.2002 року посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області за реєстровим № 4166 встановлено, що [PERSON] , іменований «Продавець» з одного боку і [PERSON] , іменована «Покупець» з другого боку уклали цей договір, за яким «Продавець» продав, а « [INFO] » купив житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 924 кв. м., /а. с. 5/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164175919 від 19.04.2019 року встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 04.11.2010 року по справі № 2-4393/10 позов задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований відділом РАГС Кілійського РУЮ Одеської області 07.11.1998 року, актовий запис № 112. Прізвище дружини [PERSON] залишити без змін. Місце проживання неповнолітнього: [PERSON] , [INFO] визначено за місцем проживання матері, /а. с. 10/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 20.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 4 від 20.01.2015 року, /а. с. 11/. Відповідно до повідомлення Кілійського РВ ГУ ДМС України в Одеській області за вх. № 9888/18 від 09.11.2018 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] станом на 04.04.2016 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] а. с. 15/. При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права. Ст. 41 Конституції України, ст. ст.\~316,\~317 ЦК України\~передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з вимог ч. 1ст. 4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1ст. 76\~ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 та ч. 5ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками, справи не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту ч. 1\~ст. 402 ЦК України\~вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 71 ЖК УРСР\~- при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно\~ст. 72 ЖК УРСР\~- визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 163 ЖК УРСР\~- у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї в будинку /квартирі/ приватного житлового фонду, за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення,яке набрало законної сили,про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа,що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть,виданого компетентним органом іноземної держави,легалізованого в установленому порядку; інших документів,які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі,закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Дослідивши надані письмові докази, враховуючи наведені норми цивільного законодавства, враховуючи, що відповідач не проживає за адресою місця реєстрації понад 9 років, суд приходить до висновку, що [PERSON] , втратив право на користування житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . Щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими, оскільки зняття особи з реєстрації місця проживання покладено законодавством на відповідні державні органи та його підставою є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial