Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про продовження строку на прийняття спадщини, в якому вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, а саме - житловий будинок по [ADDRESS]. Спадкоємцями після її смерті є позивач та внук [PERSON], який у встановлений законодавством термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а позивач не звернувся з тих причин, що він проживає в м. Києві, є особою похилого віку, часто хворіє, і він не знав про те, що померла його мати, так як не спілкується з родичами. Тому позивач просить суд продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, поскільки позивач як спадкоємець за законом першої черги, має право на спадщину після смерті матері, але пропустив строк для подання заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, він як спадкоємець, який прийняв спадщину, не заперечує проти того, щоб позивачу було продовжено строк для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.05.1995 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] і в графі «Мати» зазначено - [PERSON] (а.с.18). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємцем є онук [PERSON], що підтверджується повідомленням Талалаївської ДНК від 06.08.2015 року та копією спадкової справи (а.с.32-35). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Тобто, до відносин спадкування у даному випадку необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO], тобто в день смерті спадкодавця. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Тому, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в ст. 525 ЦК УРСР, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги за законом згідно із нормами ЦК УРСР. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Таким чином, строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за наявності поважних причин його пропуску. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини. При цьому, поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини є: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Крім того, поважність причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини має існувати саме з дня її відкриття, а не протягом всього часу, що сплив після смерті спадкодавця. Поскільки позивач [PERSON], являючись особою похилого віку, проживав на момент смерті матері за межами області, а саме - у м. Києві, що підтверджується копією його паспорту, із рідними не спілкувався, не знав про те, що мати померла, та враховуючи визнання позову відповідачем, яке не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved