Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 551,20 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04 серпня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, він є власником даного житлого будинку. Згідно з довідкою, виданою Миляцькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, відповідач [PERSON] зареєстрований у вищевказаному будинку, однак протягом останніх трьох років не проживає за вищевказаною адресою. Перебування відповідача зареєстрованим у даному будинку створює йому ряд перешкод у здійсненні права розпоряджання власністю. У зв'язку з цим, він був змушений звернутися до суду. До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.25,29), причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від Відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову або ж доказів добровільної сплати заборгованості, тому суд, дослідивши докази його належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за її відсутності та постановлення заочного рішення у справі. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно довідки №3883 від 25 травня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Миляцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.9) вбачається, що [PERSON] фактично не проживає в житловому будинку [ADDRESS] більше трьох років. Згідно довідки №3884 від 25 травня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Миляцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.10) вбачається, що [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS]. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 04 серпня 2015 року (а.с.12) вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Згідно вимог ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що протягом трьох років відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку [ADDRESS], який згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 04 серпня 2015 року (а.с.12) належить позивачу [PERSON] Ці обставини відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України є підставою для задоволення позовних вимог у частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог частини 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Частиною 3 цієї ж статті також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved