Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 04 жовтня 2013 року він працював в КП «Глухівський тепловий район» на посаді оператора газової котельні. Також посилається на те, що з 04.02.2014 р. по 14.02.2014 р. знаходився на лікуванні в Глухівській ЦРЛ, а 18 лютого 2014 року його було звільнено із займаної посади за прогул 16.02.2014 р. Однак, своє звільнення позивач вважає незаконним, так як 15.02.2014 р. в котельні графіку роботи на дошці документації не було. А в подальшому, коли з'явився на роботу 17 лютого 2014 року, то віддав лікарняний лист, надав довідку про звільнення його від важкої праці та написав пояснювальну записку, після чого був звільнений з роботи. Зважаючи на те, що звільнення з роботи проведено без згоди профкому й не було графіку виходу на роботу, позивач просить суд поновити його на роботі, а також стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу (24 робочі дні) в сумі 3303,12 грн. та моральну шкоду, заподіяну незаконним звільненням, у сумі 5000 грн. і зобов'язати директора підприємства публічно вибачитися перед ним. Крім того, мотивує свої вимоги тим, що йому невірно нарахували оплату лікарняного листа за період з 27.11.2013 р. по 23.12.2013 р., оскільки у грудні 2013 року він відпрацював 160 годин, з яких йому оплачено лише за 152 години, тому просить стягнути 120,96 грн. заборгованості по заробітній платі. Також позивач обґрунтував позов і тим, що наказом №73-к від 15.10.2013 р. його переведено з 2-го розряду на 3-й розряд, але оплата праці здійснювалася по 2-му розряду, тому просив суд стягнути з відповідача різницю в оплаті між розрядами в сумі 159,63 грн. В подальшому під час судового розгляду справи позивач [PERSON] уточнив свої вимоги і просив суд поновити його на посаді оператора газової котельні, стягнути з відповідача втрачений заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3946,8 грн., недоплачену заробітну плату в сумі 120,96 грн. за час лікарняного в період з 27.11.2013 р. 23.12.2013 р. та 5000 грн. заподіяної моральної шкоди, а від стягнення різниці в оплаті між 2 і 3 розрядами в сумі 159,63 грн. та публічного вибачення від директора підприємства відмовився, у зв'язку з чим ухвалою суду від 01 квітня 2014 року закрито провадження у справі щодо вказаних позовних вимог у зв'язку з відмовою позивача від цих вимог. Представник відповідача Губенко В.Г. позову не визнав та пояснив, що дійсно 02 жовтня 2013 року [PERSON] був прийнятий на посаду оператора котельної 2-го розряду по вул. Ушинського, 2, а наказом по підприємству від 18 лютого 2014 року його було звільнено із займаної посади за прогул, допущений 17.02.2014 р. Крім того, Губенко В.Г. суду пояснив, що позивач перебував на лікарняному з 04.02.2014 р. по 14.02.2014 р. і мав вийти на роботу 15.02.2014 р., а згідно графіку чергувань операторів котельної на вул. Ушинського, 2, в м. Глухів, з яким був ознайомлений, [PERSON] мав працювати в денну зміну 16.02.2014 р. Однак, він не вийшов на роботу в цей день, і не приступив до роботи й наступного дня 17.02.2014 р. у вечірню зміну з 20 години, у зв'язку з чим за прогул 16.02.2014 р. на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а за допущення прогулу 17.02.2014 р. він був звільнений з роботи. При цьому посилання позивача на те, що він надавав довідку лікарні про те, що його звільнено від важкої фізичної праці, вважає безпідставним, оскільки керівництвом не приймалося рішення про переведення його на іншу роботу. Крім того, Губенко В.Г. послався на те, що [PERSON] не був членом профспілкової організації підприємства і неодноразово звертався щодо повернення йому помилково стягнутих профспілкових внесків, які й були йому повернуті при звільненні. Також вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення 120,96 грн. за час лікарняного, оскільки такий розрахунок було проведено, виходячи із загальної кількості робочих днів у цей період, а не з кількості робочих днів, які той мав відпрацювати згідно графіку. Оскільки [PERSON], на думку представника відповідача, був звільнений з роботи на законних підставах, і зважаючи на те, що той не надав доказів заподіяння йому моральної шкоди, то просив відмовити і в задоволенні його вимог про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. Представник відповідача Захлєбаєв В.М. в суді теж просив повністю відмовити у задоволенні позову [PERSON] Також Захлєбаєв В.М. суду пояснив, що він працює на посаді начальника дільниці КП «Глухівський тепловий район», є безпосереднім керівником [PERSON] і на час лікарняного останнього на його місце було призначено іншого працівника. Крім того, Захлєбаєв В.М. пояснив, що графік чергування операторів котельні складається на 2 місяці й вивішується на відповідній дошці у приміщенні котельні, він доводить його в усній формі працівникам і кожний може з ним ознайомитися. При цьому на лютий 2014 року в котельні по вул. Ушинського, 2, графік був з початку місяця і з ним позивач був ознайомлений, бо відпрацював зміну з 01 на 02 лютого 2014 р. Крім того, пояснив суду, що 15 лютого 2014 року черговий оператор котельні по вул. Ушинського, 2, повідомив йому, що приходив [PERSON], який сказав, що видужав і виходить на роботу, і у зв'язку з тим, що за графіком [PERSON] мав вийти на роботу 16.02.2014 р., то він не доводив до відома підмінного оператора про необхідність його виходу в цей день, і лише після невиходу на роботу [PERSON] було викликано підмінного оператора. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що працює оператором котельні по вул. Ушинського, 2. Далі свідок показав, що 15 лютого 2014 року до котельні приходив [PERSON] та повідомив, що видужав і приступає до роботи, а через деякий він розповів про це начальнику дільниці Захлєбаєву В.М. Крім того, [PERSON] пояснив, що в його присутності [PERSON] не заходив у приміщення котельні, де вивішений графік чергувань. Свідок [PERSON] суду показала, що працює бухгалтером по нарахуванню заробітної плати в КП «Глухівський тепловий район». Також свідок показала, що в грудні 2013 року і січні 2014 року до неї звертався [PERSON] з приводу повернення йому профспілкових внесків, так як не є членом профспілкової організації, але отримавши подарунок від профспілки на новорічні свята, відмовився його повернути, і ці внески йому були повернуті лише після звільнення з роботи. Допитана судом свідок [PERSON] надала суду показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] Свідок [PERSON] в суді показав, що працює техніком по обліку в КП «Глухівський тепловий район» і одночасно є головою профспілкового комітету підприємства. Також свідок показав, що [PERSON] не писав заяву про вступ до профспілкової організації, відрахування профспілкових внесків здійснюється бухгалтерією підприємства, але йому не відомо, чому з нього утримувалися ці внески. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 04 жовтня 2013 року позивач [PERSON] працював в КП «Глухівський тепловий район» на посаді оператора котельні 2-го розряду, розташованої на вул. Ушинського, 2, в м. Глухів, а наказом №73-К від 15.10.2013 р. його переведено оператором котельні 3-го розряду з 01.11.2013 р. З наказу директора КП «Глухівський тепловий район» №69 від 17.02.2013 р. вбачається, що за невихід на роботу 15.02.2014 р. [PERSON] оголошено догану, а наказом по підприємству №10-К від 18 лютого 2014 року його було звільнено із займаної посади з 18.02.2014 р. за прогул на підставі ст. 40 п.4 КЗпП України. В суді також установлено, що з 04.02.2014 р. по 14.02.2014 р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Глухівської центральної районної лікарні і відповідно до листка непрацездатності мав стати до роботи 15.02.2014 р. З довідки Глухівської центральної районної лікарні №539 від 17.02.2014 р. вбачається, що 17.02.2014 р. [PERSON] було засвідчено ЛКК Глухівської ЦРЛ та встановлено діагноз «Сросшийся после МОС перелом правой голени с болевым синдромом», висновок звільняється від важкої фізичної праці на 1 рік. Крім того, судом установлено, що всього в лютому 2014 році [PERSON] відпрацював 2 дні, з яких 4 години 01.02.2014 р. (з 20 години до 24 години) та 8 годин 02.02.2014 р. (з 00 годин до 08 години), й дані обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до ч.2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З долученого до матеріалів справи графіку чергувань операторів котельні по вул. Ушинського, 2, на лютий 2014 року вбачається, що [PERSON] мав чергувати 12 годин 16.02.2014 р. та 4 години 17.02.2014 р. і 8 годин 18.02.2014 р. Разом з тим, в судовому засіданні позивач категорично заперечував факт доведення до нього цього графіка чергувань, а також заявив, що такого графіка не було у приміщенні котельні як на початку лютого 2014 року, так і 15.02.2014 р. Зважаючи на те, що за період перебування позивача на лікарняному його роботу виконував інший працівник, але відповідні зміни до графіку чергувань операторів котельні по вул. Ушинського, 2, не вносилися, а відповідач не надав належних доказів, які б переконливо свідчили про те, що [PERSON] було ознайомлено з графіком чергувань за лютий 2014 року як до, так і після лікарняного, то суд вважає, що його було звільнено за прогул на підставі ч.4 ст. 40 КЗпП України незаконно, а тому позивача необхідно поновити на роботі на посаді оператора котельні 3-го розряду по вул. Ушинського, 2, в КП «Глухівський тепловий район». В той же час, суд вважає необгрунтованим посилання позивача на те, що його було звільнено без згоди профспілки, виходячи з наступного. Так, в суді позивач заявив, що при прийомі на роботу заяву про вступ до профспілкової організації КП «Глухівський тепловий район» він не подавав, а в подальшому звертався до бухгалтерії підприємства щодо повернення стягнутих з нього профспілкових внесків. Дані обставини підтвердив і допитаний судом як свідок голова профспілкового комітету підприємства [PERSON] Оскільки [PERSON] не був членом профспілкової організації КП «Глухівський тепловий район», то за змістом ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої п.4 ст. 40 цього Кодексу не вимагає попередньої згоди виборного органу профспілкового комітету. Також відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки позивача поновлено на роботі, то з відповідача необхідно стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно довідки про доходи [PERSON], виданої 24.02.2014 р. КП «Глухівський тепловий район» його заробітна плата за останні 2 повні місяці перед звільненням становить: грудень 2013 року - 2987,25 грн., січень 2014 року - 3064,51 грн. Разом з тим, в суді встановлено, що у грудні 2013 року [PERSON] відпрацював лише 5 робочих днів і його заробітна плата за цей період склала 597,2 грн., так як з 27.11.2013 р. по 23.12.2013 р. перебував на лікарняному, а в січні 2014 року - 22 робочі дні, заробітна плата 3064,51 грн. (а.с. 11,13,40), й дані обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України №100 від 08.02.95 р. середньоденний заробіток позивача за останні два місяці, зважаючи на те, що до розрахунку не включається час перебування на лікарняному, складав 135,62 грн. Таким чином за період з дня звільнення (18.02.2014 р.) по день винесення рішення суду (30 робочих днів) середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу складатиме 4068,6 грн. (135,62 х 30 = 4068,6грн.), який підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, внаслідок незаконного звільнення з роботи позивача зазнав негативних душевних хвилювань, що призвело до моральних страждань та потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тобто, суд приходить до висновку, що внаслідок незаконних дій відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку виходячи з глибини та обсягу страждань суд оцінює в 300 грн. і вказану суму відповідно до ст. 237-1 КЗпП України необхідно стягнути з відповідача на його користь. В той же час, вимоги позивача про стягнення з КП «Глухівський тепловий район» 120,96 грн. за час перебування на лікарняному в період з 27.11.2013 р. 23.12.2013 р. не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в суді встановлено, що в період з 27.11.2013 р. по 23.12.2013 р. (21 робочий день) перебував на лікарняному і за цей період відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» йому було проведено оплату за перші 5 календарних днів, на які припадають 2 робочі дні по 8 годин (29 і 30 листопада 2013 року) за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а решта 16 робочих днів (128 годин) оплачені підприємством. Також зважаючи на те, що судом задоволено позовні вимоги як майнового (про стягнення середнього заробітку), так і немайнового характеру (поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди), а позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 487,2 грн. судового збору, з яких 243,6 грн. за подання позову майнового характеру та 243,6 грн. - немайнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: partial