Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення пені від суми несплачених аліментів. Свій позов мотивує тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 03.09.2012 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно (по 500 (пятсот) гривень на кожну дитину), починаючи з 24 липня 2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття. На виконання судових рішень Луцьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 0308/12000/2012 від 18.09.2012 року, який перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Локачинського районного управління юстиції. Згідно з розрахунком Відділу державної виконавчої служби Локачинського районного управління юстиції заборгованість [PERSON] за вищевказаним виконавчим листом складає станом на 01.02.2016 року 41255,00 грн. Вказує, що відповідач протягом тривалого часу належним чином не виконує свого обов'язку, ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого пеня за період з 01.11.2014 року по 01.02.2016 року складає 4570,00 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача в її користь пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 4570,00 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 03.09.2012 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно (по 500 (пятсот) гривень на кожну дитину), починаючи з 24 липня 2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 8). На виконання судових рішень Луцьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 0308/12000/2012 від 18.09.2012 року, який перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Локачинського районного управління юстиції. Крім того, згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.01.2015 року у справі № 161/19131/14-ц стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 7938,00 грн. неуйстойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно з розрахунком Відділу державної виконавчої служби Локачинського районного управління юстиції заборгованість [PERSON] за вищевказаним виконавчим листом складає станом на 01.02.2016 року 41255,00 грн. (а.с. 14). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України\~та нормами\~ЦК України. У відповідності до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст.181 СК України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, на аліментні грошові зобов'язання, що виникли з рішення суду, в силу ч.5\~ст.11 ЦК України\~поширюються загальні положення про зобов'язання, встановлені розділом першим книги\~п'ятої Цивільного кодексу України. Так, згідно ст.ст. 526,\~530,\~610,\~612 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до рішення суду. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1\~ст.196 СК України. Так, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідає загальноприйнятому способу захисту цивільного права. Відповідно до вимог\~ст. 20 ч. 1 СК України\~- позовна давність до відносин, врегульованих\~ст. 196 СК України\~не застосовується. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Жодних доказів того, що несплата аліментів відбулась не з вини відповідача або була наслідком іншої незалежної від нього обставини відповідачем до суду не надано. Згідно з розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи, вбачається, що розмір неустойки (пені) [PERSON] по аліментах з період з 01.11.2014 року по 01.02.2016 року складає 4570,00 грн. Правильність даного розрахунку підтверджується правовою позицією Верховного Суду України викладеній в постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2022цс15 в якій зазначено, що згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 4570,00 грн. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України в дохід держави слід стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved