Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу в якій просить суд розірвати шлюбу між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 вересня 2015 року виконавчим комітетом Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 19. Позовні вимоги мотивуючи тим, що сторони з 19 вересня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з чоловіком не склалось, між ними втрачено взаєморозуміння, не можуть дійти спільної думки при вирішенні питань побуту та сім`ї, виявилося, що у нас різні погляди на життя та сімейні цінності . Наслідком таких відносин стало припинення шлюбно - сімейних стосунків, приблизно з серпня місяця 2018 року сторони не поживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не мають єдиного сімейного бюджету. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що їх сім`я розпалась остаточно та не може бути поновлена, шлюб став носити формальний характер, а тому підлягає розірванню. На час звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу між ними відсутній спір про розподіл спільного майна, бо його не має, порядок участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини вирішено. Строк на примирення не потрібен, оскільки вони дійшли спільної думки про недоцільність збереження шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, якою просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 вересня 2015 року виконавчим комітетом Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 19, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 19 вересня 2015 року виконавчим комітетом Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області. Від вказаного шлюбу подружжя мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати сімейно - шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені, з серпня 2018 року, сім`я існує формально, відповідач позов визнав, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна та місця проживання дитини не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Outcome: approved