Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до архівного витягу № Ю-181/02-13 від 18.05.2018 року, [PERSON] в 1990 році була надана квартира № 46 будинку № 41А корпус 2 по вул. Дунайській в м. Камянське. Згідно з особовим рахунком, квартиронаймачем була [PERSON], яка проживала разом з синами: [PERSON] та [PERSON] 12 березня 2018 року померла їхня мати [PERSON]. В теперішній час в квартирі зареєстровано двоє осіб: він, [PERSON], та його брат [PERSON] Відповідач [PERSON] тривалий час, а саме з 2012 року не проживає в зазначеній квартирі, що підтверджується актом КП КМР УКОЖФ від 16.05.2018 року. Веде аморальний спосіб життя, його місце знаходження невідомо. Наявність реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає реалізації права на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились. Надали заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що Відповідно до архівного витягу № Ю-181/02-13 від 18.05.2018 року, [PERSON] в 1990 році була надана квартира № 46 будинку № 41А корпус 2 по вул. Дунайській в м. Камянське (а.с. 7). Згідно з особовим рахунком, квартиронаймачем була [PERSON], яка проживала разом з синами: [PERSON] та [PERSON] 12 березня 2018 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 789481 від 15.03.2018 року (а.с. 11). Відповідно до довідки № 2/11877 від 14.05.2018 року про реєстрацію та склад сімї, виданої ТОВ «ЄРЦ КП», в зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з актом КП КМР «УКОЖФ» № 386 від 16.05.2018 року, [PERSON] з 2012 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 9). З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Outcome: approved