Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім неї, в даній квартирі зареєстрована [PERSON] Вказує, що відповідач з 2007 року не проживає в квартирі, що підтверджується довідкою, виданою Луцьким відділом поліції ГУ НП у Волинській області № 3/8368 від 25.09.2017 року. Посилаючись на приписи ч.1 ст.71 ЖК України, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у звязку з відсутністю в ньому протягом шести місяців. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Враховуючи вище викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 490, виданого 07.05.2015 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. З представлених суду матеріалів вбачається, що право власності за позивачем зареєстроване в установленому законодавством порядку (а.с. 7). З копії будинкової книги (а.с. 4-6) вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] З доводів позивача, відповідач з 2007 року не проживає в квартирі. Дана обставина підтверджується довідкою відділу дільничних офіцерів поліції Луцького ВП ГУНП України у Волинській області № 3/8368 від 25.09.2017 року (а.с. 3). Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 71 Житлового кодексу Української РСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як визначено статтею 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки [PERSON] більше ніж протягом шести місяців не проживає у [INFO], заперечень проти визнання її такою, що втратила право користування цієї квартирою не подала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі наведеного та

Outcome: approved