Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому [PERSON], належить на праві приватної власності житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Купка Глибоцького району Чернівецької області по вул. М. Емінеску № 7. Вказане нерухоме майно розташоване на належній йому на праві власності земельній ділянці. Відповідачка [PERSON] незаконно розмістила у приміщенні літньої кухні, відміченої в плані літ. «Г» прилавки та завезла товар, у тому числі, алкогольні напої та цигарки та здійснює торгівлю у приміщенні літньої кухні, яка розташована безпосередньо на подвірї, без дозволу власника, без дозвільних документів, без визначеного і погодженого з сільською радою режиму роботи, без ліцензій на здійснення торгівельної діяльності підакцизними товарами тощо, із раннього ранку і до пізнього вечора, на його подвіря заходять і перебувають різні люди, здебільшого особи чоловічої статі в стані алкогольного сп'яніння. На його прохання звільните приміщення літньої кухні та припинити незаконну торгівлю на його подвір'ї відповідачка не реагує, обзиває та погрожує йому. Вказана ситуація спровокована також бездіяльністю правоохоронних органів, до яких позивач неодноразово звертався, у тому числі, 03 травня 2017 року та 11 травня 2017 року. Працівники національної поліції не тільки не реагують на його звернення, а й навіть не надали відповіді по сьогоднішній день на його письмові звернення, мотивуючи свою бездіяльність відсутністю рішення суду про зобов'язання відповідачки звільнити приміщення, яке йому належить на праві власності. Спроба захистити своє конституційне право шляхом закриття хвіртки викликало цілу хвилю спротиву з боку відповідачки, яка вийшла до нього з сокирою, що було зафіксовано на мобільний телефон дружини позивача. Вищевказані обставини змусили позивача звернутись в суд з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні його власністю шляхом звільнення належного йому приміщення. 29 серпня 2017 року [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON] про зобовязання не чинити перешкоди у користуванні приміщенням та встановлення сервітуту відносно нежилого приміщення. В даному позові посилалася на те, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до неї про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом звільнення приміщення. Позовні вимоги не визнає у повному обсязі та з метою захисту конституційного права на користування чужим майном сервітутного права, як свого, так і неповнолітніх дітей, які перебувають на її повному матеріальному утриманні і вихованні та проживають разом з нею, звертається до суду із цим зустрічним позовом. Вважає, що як первісний позов, так і зустрічний позов взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, вони виникли з одних правовідносин, задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тому вони повинні розглядатися одночасно. Так, позивач є її колишнім чоловіком та рідним батьком її дітей, одна дитина є неповнолітньою. В період з серпня 1997 року по червень 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із позивачем за первісним позовом [PERSON]. На підставі Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області у цивільній справі № 2-430/11 від 02 червня 2011 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] Костянтинівна, [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже має охоронюване законом право володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для позбавлення права користування ним інших осіб, які там правомірно проживають та користуються цими приміщеннями. Позивач за первісним позовом, звертаючись із позовом до суду не врахував ту обставину, що 08 вересня 2003 року між нею [PERSON] та попереднім власником нерухомого майна [PERSON] було укладено договір про безоплатне користування жилим будинком, за яким до неї у користування, зокрема, переходить будівля літньої кухні та земельна ділянка, на якій вона розташована. Саме у звязку із наявністю договору від 08 вересня 2003 року і стало можливим облаштувати у приміщенні літньої кухні магазин з продажу продовольчих товарів, а дохід від реалізації продуктів харчування мешканцям села є єдиним джерелом існування її сімї. Будь-яких підтверджень щодо порушення правил торгівлі з її боку позивач за первісним позовом суду не надав, і це спростовує його твердження щодо наявності правопорушень. Позивач за первісним позовом сам стверджує, що він неодноразово звертався до районного відділку поліції з приводу усунення порушень правил торгівлі, але перевірки з боку поліції не виявили жодних порушень. Наполягання позивача щодо закриття продовольчого магазину, який працює з 2003 року, призведе до того, що їх спільні з позивачем діти залишаться без належного матеріального забезпечення, і це в той час коли сам позивач свідомо нехтує цим обов'язком. Тому просить суд, ухвалити рішення суду, яким встановити безстроковий особистий сервітут на право користування чужим майном відносно частини житлового будинку (літньої кухні) № 7 на вул. М. Емінеску в с.Купка Глибоцького району Чернівецької області для постійного користування [PERSON], [PERSON] Констянтинівни, [PERSON]. [PERSON] [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON], [PERSON] Констянтинівні, [PERSON] у користуванні частиною житлового будинку (літньою кухнею) № 7 на вул. М. Емінеску в с.Купка Глибоцького району Чернівецької області, відносно якого встановлено безстроковий особистий сервітут на право користування чужим майном. В задоволенні первісного позову відмовити за безпідставністю позовних вимог, а судові витрати покласти на первісного позивача [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги первісного позову підтримали повністю, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві та просили суд позовні вимоги первісного позову задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю і необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог первісного позову, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просили відмовити в їх задоволенні, а зустрічні позовні вимоги просили суд задовольнити. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що нерухоме майно по вул.М.Емінеску, 7 в с.Купка Глибоцького району Чернівецької області належить позивачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованому в реєстрі за №390 від 12 квітня 2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84949369 від 12 квітня 2017 року. Також позивачу належить земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,1113 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованому в реєстрі за №392 від 12 квітня 2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84950581 від 12 квітня 2017 року. Також судом встановлено, що спірну будівлю літньої кухні літ «Г» по вул.М.Емінеску, 7 в с.Купка Глибоцького району Чернівецької області на даний час використовує відповідачка [PERSON] для здійснення підприємницької діяльності. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, показаннями свідків та іншими матеріалами справи. Судом встановлено, що вказана будівля літньої кухні не здана в експлуатацію, оскільки акт державної технічної комісії не підписаний головою комісії. Тому, за таких обставин, відповідачка неправомірно використовує вказану будівлю для здійснення підприємницької діяльності. Договір від 08 вересня 2003 року про безоплатне користування жилим будинком укладено між спадкодавцем позивача [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не надає права відповідачці на здійснення підприємницької діяльністю в приміщенні літньої кухні. Більш того п. 7 вказаного договору передбачено його дійсність до часу, коли одна із сторін забажає розірвання договору за власною ініціативою, про що повинна повідомити іншу сторону. В судовому засіданні встановлено та підтверджується показаннями свідків, що між сторонами тривалий час існує конфлікт щодо питання користування приміщенням літньої кухні. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому, суд вважає, що вимоги первісного позову підлягають задоволенню. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги, суд виходить з того, що згідно ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Як встановлено судом і про що зазначено вище, відповідачка [PERSON] користується спірним майном для здійснення підприємницькою діяльністю без відповідних дозвільних документів, тобто неправомірно, тому встановлення сервітуту є неможливим. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 328, 391, 401 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ та

Outcome: approved