Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого на підставі рішення виконкому Язлівчицької сільської Ради народних депутатів № 1 від 25 січня 1994 року він є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Даний житловий будинок він фактично отримав у спадок від своєї баби [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідач по справі в даному житловому будинку була зареєстрована, як член їхньої сім'ї, а саме, як його дружина, шлюб із якою розірвано. Відповідач по справі уже більше трьох років не проживає в даному житловому будинку без поважних причин. Зв'язок підтримує з нею виключно в телефонному режимі. Відповідач по справі проживає в Російській Федерації і повертатися в Україну не має наміру. На його неодноразові усні звернення в телефонному режимі до відповідачки з приводу зняття з реєстрації вона жодним чином не реагує. Позивач вважає, що грубо порушуються його права, як власника житлового будинку, оскільки той факт, що відповідач по справі є зареєстрованою у належному йому на праві власності житловому будинку створює йому ряд незручностей і зайвих витрат. Він змушений оплачувати комунальні послуги в розрахунку зареєстрованих осіб в житловому будинку, він не може оформити субсидії, не може розпорядитися даним майном в своїх інтересах. Звідси, порушення його прав повинно бути усунено в судовому порядку. Позивач [PERSON] та його довіритель [PERSON] (що діє згідно договору від 26.12.2016р.) в судове засідання не з'явилися, однак представником позивача було подано суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення повістки про явку в судове засідання з поштового відділення. Судом, у відповідності до ст.ст. 224-225 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого. Дослідивши покази позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Як встановлено судом спірний житловий будинок належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 06.02.1995р. № 232 (а.с.7). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] понад три роки за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується трьома актами від 18.07.2016р., 23.08.2016р., 02.12.2016р., що складені комісією секретаря Язлівчицької сільської ради Бродівського району (а.с. 9-11). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] понад рік не проживає в житловому будинку по [ADDRESS], поважних причин її відсутності не має, а тому є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved