Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», у якому просить суд зобов`язати ПрАТ «Водафон Україна» скасувати застосовані до нього штрафні санкції в сумі 301 грн. 40 коп.; перерахувати нарахування за користування мобільним зв`язком у відповідності до тарифу, який був до моменту підписання додаткової угоди, від початку введення нового дискримінаційного тарифу до моменту фактичного користування мобільним зв`язком; повернути йому кошти у відповідності до перерахунку в розмірі 58 грн. 61 коп.; зобов`язати відшкодувати моральну шкоду в сумі 600 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на наступні обставини. Він користується послугами відповідача на умовах контракту, та 04.09.2018 він із відповідачем уклав додаткову угоду на 1 рік, згідно якої абонентська плата становила 15 грн. в місяць, однак 30.11.2018 вартість абонплати збільшилась до 30 грн. 26.12.2018 він звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору без застосування штрафних санкцій, додавши до заяви посвідчення ветерана та посвідчення інваліда І групи, однак йому було відмовлено. Тоді він продовжив користуватись новим дискримінаційним тарифом до 17.05.2019, бо ним було втрачено телефон і він перестав платити. В липні він звернувся у ПрАТ «Водафон», де йому повідомили, що він має сплатити 20 грн. боргу і 30 грн. абонплати та не будуть застосовуватись санкції. У вересні він прийшов сплатити 50 грн., однак йому повідомили, що борг складає 322 грн. тоді він звернувся до ПрАТ «Водафон» із заявою про незастосування штрафних санкцій, коли йому було запропоновано скасувати такі санкції за умови підписання додаткової угоди на 1 рік із абонплатою 100 грн. в місяць. Вважає, що під час підписання додаткової угоди був порушений принцип розумності і справедливості, і рівноправності сторін, не був повідомлений про можливість зміни умов надання послуг мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» на свій розсуд. Також, вказує, що він зазнав моральних страждань внаслідок свавільної зміни тарифного плану, внаслідок одержання відмови відповідача від скасування штрафних санкцій, від розірвання контракту, після того, як був введений в оману оператором і не був попереджений про застосування штрафних санкцій та сплати несправедливо застосованих до нього штрафних санкцій. У зв`язку з цим просить суд задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою суду від 10 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що позовні вимоги є необґрунтовані, а в задоволенні позовних вимог просять відмовити в повному обсязі. У відзиві вказано, що дії ПрАТ «ВФ Україна» не містять жодних ознак порушень прав споживача телекомунікаційних послуг та відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про телекомунікації», Постанови КМУ № 295 від 11.04.2012р. «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг». Зазначають, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своєї вимоги про відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Вказав, що відповідач зобов`язаний був повідомити його про зміну тарифного плану, однак жодним чином цього не вчинив, а СМС повідомлення вважає неналежним повідомленням. Крім того, вказує, що новий тариф не відрізняється від нового, лише збільшеною вартістю. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ «МТС Україна», що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг мобільного зв`язку № 295389370013/395367539993 від 20.01.2006 р. на номер телефону [NUMBER] , дата підключення 15.06.2016 року. Своїм підписом на першому аркуші договору позивач підтвердив правильність заповнених наданих ним відомостей та, що він є ознайомлений з положенням законодавства в сфері телекомунікацій, а саме: Законом України «Про телекомунікації», Постановою КМУ № 295 від 11.04.2012р. «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», «Основними вимогами до договору про надання телекомунікаційних послуг», затверджених рішенням НКРЗІ від 29.11.2012 р. №624, «Тарифами Оператора» та «Умовами користування мережами мобільного зв`язку» (надалі - Умови користування), які йому надавалися та розміщені на офіційному сайті Оператора. Загальні умови та порядок надання телекомунікаційних Послуг встановлюються згідно чинного законодавства України, регламентуються Умовами користування, які є невід`ємною складовою частиною Договору та розміщені на сайті оператора. Згідно із пунктом 3.1. Договору Оператор зобов`язаний повідомляти Абонента шляхом оприлюднення про змінені тарифи, тарифні плани у ЗМІ або на сайті Оператора. Судом встановлено, що між позивачем та ПрАТ «Водафон» 04.09.2018 року була укладена додаткова угода №1608027 до договору про надання послуг мобільного зв`язку №395367539993/295389370013 від 20.01.2006 р. на номер телефону [NUMBER] . Згідно п.п. 1.1, 1.2 строк дії додаткової угоди становить 365 днів, додаткову угоду на 1 рік, знижка на абонентську плату становить 15% грн. в місяць. Пунктом 1.3 даної угоди сторони погодили, що в разі, якщо абонент відмовляється від основного договору та/або від цієї додаткової угоди, зокрема, від послуг голосової телефонії, до закінчення строку, встановленого п.1.1. цієї додаткової угоди або коли дія основного договору достроково припиняється на підставі п.5.2. основного договору у зв`язку із несплатою абонентом наданих йому послуг зв`язку, абонент несе відповідальність у вигляді сплати на користь оператора договірної санкції в розмірі 2,74 грн. за кожен день, що залишився до закінчення строку дії встановленого п. 1.1 цієї додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення дії. Відповідач ПрАТ «ВФ Україна» здійснив фактичні дії, щодо виконання договору в повному обсязі. 26.12.2018 позивач звернувся до відповідача ПрАТ «Водафон» із заявою про розірвання договору без застосування штрафних санкцій. Листом від 28.12.2018 року відповідач ПрАТ «Водафон» повідомив позивача на його письмове звернення від 26.12.2018 року про те, що з 29.11.2018 року тарифний план було змінено на «Водафон Ред Лайт», в пакет входить необмежені дзвінки в мережі Водафон та 100 МБ трафіку для інтернет-доступу; здійснення дзвінків на інші мобільні мережі і міські мережі по Україні за тарифом 50 коп./хв., а також надсилання СМС/ММС на всі мобільні українські мережі по 0,50 грн. У листі також вказано, що закриття контракту можливе в разі особистого звернення з паспортом до центрів обслуговування та оплати фінального рахунку за послуги зв`язку. 23.09.2019 позивач звернувся до відповідача ПрАТ «Водафон» із заявою про скасування штрафних санкцій у зв`язку з тим, що він загубив сім-карту. Листом від 03.10.2019 року відповідач ПрАТ «Водафон» повідомив позивача на його письмове звернення від 23.09.2019 року про те, що з 17.05.2019 року внаслідок несвоєчасної оплати рахунку за телекомунікаційні послуги, обслуговування номеру [NUMBER] було зупинено. Оскільки ця заборгованість не була сплачена, 24.08.2019 року обслуговування зазначеного номера було зупинено. Крім того, було застосовано договірні санкції в розмірі 301 грн.40 коп. та станом на 03.10.2019 року заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] становить 321,11 коп. також, запропоновано списання штрафних санкцій у випадку підключення вказаного мобільного номеру для повторного використання на умовах контракту. 20.11.2019 позивач звернувся до ПрАТ «Водафон» із заявою про надання копій документів, в тому числі додаткової угоди для оскарження застосованих до нього санкцій. Листом від 04.12.2019 року відповідач ПрАТ «Водафон» повідомив позивача на його письмові звернення від 20.11.2019 року про те, що в ПрАТ «Водафон» було прийнято рішення закрити ряд тарифів з 15.11.2018 року. На 29.11.2018 року за щомісячну плату в розмірі 15 грн. тарифний план «Супер Легкий Плюс» включав : необмежені дзвінки в середині мережі; 50 коп./хв.. для дзвінків на інші мобільні мережі і міські мережі по Україні; 1,00 грн. СМС/ММС на всі мобільні українські мережі; GPRS інтернет: 10,00 грн. вартість першої сесії в календарний місяць. На місяць надавався 1 ГБ. Підбір нового тарифу здійснювався на підставі підрахунку щомісячної суми витрат і обсягу послуг, що споживаються абонентом. Інформування користувачів про майбутні зміни проводилось за допомогою: голосового меню за номером [NUMBER] ; офіційного сайту компанії; СМС-розсилкою. З 29.11.2018 року тарифний план було змінено на «Водафон Ред Лайт», в пакет входить необмежені дзвінки в мережі Водафон та 100 МБ трафіку для інтернет-доступу; здійснення дзвінків на інші мобільні мережі і міські мережі по Україні за тарифом 50 коп./хв., а також надсилання СМС/ММС на всі мобільні українські мережі по 0,50 грн. вартість пакету становить 30 грн./міс. Згідно рахунку за телекомунікаційні послуги ПрАТ «ВФ Україна», заборгованість позивача станом на 30.04.2019 року становила - 19,71 грн., 31.05.2019 року становила - 19,71 грн., заборгованість станом на 31.08.2019 року становила - 321,11 грн. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Закон України «Про телекомунікації» є спеціальним Законом, який встановлює правову основу діяльності у сфері телекомунікацій, а також визначає повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов`язки сторін та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами. Частина друга статі 66 Закону України «Про телекомунікації» передбачає виключний перелік тарифів, які підлягають державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів. Проте, тарифи на послуги рухомого (мобільного) зв`язку до зазначеного переліку не входить, а отже, вони не підлягають державному регулюванню і встановлюються операторами, провайдерами самостійно. Відповідно до пункту 6 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, оператори, провайдери самостійно визначають перелік послуг, що надаються споживачам. Згідно п. 35 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на вибір виду та кількості послуг, вибір тарифу, тарифного плану, встановленого оператором, з урахуванням пункту 58 зазначених Правил. Відповідно до абзацу другого пункту 58 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг оператор, провайдер встановлює та пропонує на вибір споживача тарифи на окремі послуги та/або тарифні плани на визначений ним перелік (пакет) послуг, а також строк їх дії (граничний та/або мінімальний). Порядок надання споживачеві інформації про послуги визначено у пунктах 49-51 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг. Зокрема, відповідно до підпунктів 1 і 2 пункту 49 Правил оператор зобов`язаний безоплатно доводити до відома абонента вичерпну інформацію про зміни умов надання послуг та зміни тарифів, тарифних планів на послуги (пакети послуг), що надаються споживачеві, відповідно до пункту 59 цих Правил. У таких випадках абонентові надсилається повідомлення, в якому зазначається інформація про зміни, дату і строк їх запровадження з посиланням на веб-сайт та/або номер телефону чи інше доступне споживачеві джерело інформації. Відповідно до пункту 59 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг Оператор у разі зміни тарифів, тарифних планів, які він встановлює самостійно, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх зміни зобов`язаний: оприлюднити змінені тарифи, тарифні плани у засобах масової інформації та/або на своєму веб-сайті (за його наявності); повідомити абонентові про зміну тарифів, тарифних планів на послуги, що йому надаються. Встановлено, що про припинення тарифу абонента [PERSON] було повідомлено у встановлений законодавством строк шляхом надсилання CMC повідомлення. В зв`язку відсутністю з боку Абонента дій, спрямованих на самостійну зміну тарифного плану, до моменту запровадження Оператором зазначених змін тарифний план за номером 0503774823 було змінено. Позивач в судовому засіданні не заперечив щодо отримання надісланого відповідачем СМС повідомлення, проте, вказав, що він не зобов`язаний читати смс повідомлення, які приходять на його абонентський номер та не може прочитати смс повідомлення через стан здоров`я. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем було виконано умови договору щодо повідомлення про зміну тарифного плану. Встановлено, що з 29.11.2018 попередній тарифний план «Супер Легкий Плюс», що був обраний позивачем, припинив дію, позивач продовжував користуватись послугами зв`язку за тарифним планом «Водафон Ред Лайт» та не здійснив дії щодо розірвання договору із відповідачем. Пунктом 54 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» передбачено, що за час, протягом якого послуги не надавалися з вини абонента, абонентна плата нараховується в повному обсязі, якщо інше не передбачено договором. Згідно вимог п. 62 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» Оплата отриманих послуг здійснюється за тарифами, тарифними планами, що діють на момент надання послуг під час окремого сеансу зв`язку. Таким чином, суд не вбачає підстав для здійснення відповідачем перерахунку оплати за надані послуги в розмірі 58 грн. 61 коп. згідно тарифів, що діяли на момент підписання додаткової угоди від 04.09.2018. Встановлено, що починаючи з 17.05.2019 року внаслідок несвоєчасної оплати абонентом рахунку за телекомунікаційні послуги, обслуговування номеру [NUMBER] було призупинено. 24.08.2019 року ПрАТ «ВФ Україна» повністю припинити дію Договору та обслуговування зазначеного вище номеру у зв`язку із несплатою заборгованості. Відповідно до п.9.1 Договір припиняється, якщо Абонент має несплачені рахунки і не погасив наявну заборгованість протягом 10 днів настання строку зазначеного у повідомленні, яке відправляється абоненту, а також у випадках передбачених Умовами користування. На підставі пункту 1.3. Додаткової угоди, після припинення Договору та обслуговування номеру 0503774823 Оператором були нарахована договірна санкція у вигляді штрафу в розмірі 301,40 грн., що розраховується наступним чином: 110 (днів до закінчення строку) х 2,74 грн. = 301,40 грн. Позивач [PERSON] сплатив заборгованість за надання послуг зв`язку з відповідачем в сумі 322 грн., що підтверджено наданими позивачем квитанціями на суму 200 грн., 50 грн., 72 грн. та не заперечувалось відповідачем. Судом встановлено, що вищезазначена сума штрафу була нарахована позивачу у відповідності до умов додаткової угоди, тому доводи позивача про наявність підстав для скасування нарахованого позивачу штрафу в сумі 301,40 коп. суд вважає необґрунтованими. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 611 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Як вбачається з вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Особа (фізична чи юридична)звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Однак, позивачем в судове засідання не надано жодних інших належним та допустимих доказів на підтвердження порушення його права діями чи бездіяльністю відповідача, недоліками продукції та завдання йому моральної шкоди внаслідок таких дій чи бездіяльності. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, позивачем не доведено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору та підстав для стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди. На підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкодислід відмовити. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, витрати на судовий збір слід віднести в рахунок держави.

Outcome: dismissed