Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, вказуючи, що 18 серпня 2014 року відповідачем був виданий наказ про її звільнення у зв'язку з закінченням строку трудового договору з 31 серпня 2014 року. При звільненні відповідач не здійснив з нею повного розрахунку. Згідно розрахункового листа за серпень 2014 року за 10 відпрацьованих днів їй була виплачена заробітна плата в розмірі 1740,55 грн., виходячи з розміру посадового окладу 2377 грн. Проте наказом Державного закладу Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України № 409-о від 06.06.2013 року, яким, зокрема, їй було встановлено оклад в розмірі 2377 грн., рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року визнаний незаконним. Вказаним рішення встановлено, що її заробітна плата повинна розраховуватися, виходячи з окладу в розмірі 2869 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2014 року установлено, що її середньоденний заробіток становить 298,05 грн. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2015 року у справі № 202/5506/15-ц на її користь з відповідача стягнуто 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Зазначена сума на сьогоднішній день їй не виплачена. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2015 року у справі № 202/5562/15-ц з відповідача на її користь стягнуто 21, 22 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв*язку з порушенням строків її виплати. Указана сума від відповідача також не надходила. Сума у зазначеному розмірі була переведена на її картковий рахунок від імені гр.[PERSON] Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі № 202/10323/14-ц стягнуто з відповідача на її користь 328, 30 грн- недоплачені платежі із заробітної плати за липень серпень 2013 року, які є допомогою на оздоровлення. Указана сума також не виплачена відповідачем по цей час. Тому позивач, уточнивши свої вимоги заявою від 06.04.2016 року, просила суд на підставі статей 116,117 КЗпП України стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за затримку кінцевого розрахунку за час затримки виплати з 31.12.2015 року по 06.04.2016 року у розмірі 19\~969 гривень 35 коп. Представник відповідача, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Останній не заперечував, що Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» не виплата [PERSON] 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки остання не зверталась щодо примусового виконання рішення суду в цій частині. 21,22 грн. відповідач перерахував на картковий рахунок позивача, але установа банку помилково зазначила, що указана сума надійшла від гр.. [PERSON] Але ж остання діяла за довіреністю від імені Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України». Суму у розмірі 328, 30 грн. відповідач не повинен виплачувати позивачеві. Просив суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона працює юрисконсультом в Державному закладі «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України». 28.10.2015 року на підставі рішення суду та довіреності керівника медзакладу вона через відділення АКБ «Індустріалбанку» перерахувала на картковий рахунок [PERSON] від імені медзакладу 21,22 грн. При цьому в банку вона пред*явила довіреність . Суд, вислухавши сторін,свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом Державного закладу Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоровя України № 576-о від 18.08.2014 року [PERSON], кандидата медичних наук, доцента кафедри фтизіатрії було звільнено 31.08.2014 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового. Судом встановлено, що при звільнені позивача відповідачем повністю розрахунок не був проведений. Судом встановлено, що рішеннями судів з відповідача на користь позивача неодноразово стягувався середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, інші грошові суми , які підлягали виплаті при звільнені. Зокрема, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2015 року у справі № 202/5506/15-ц на користь [PERSON] з відповідача стягнуто 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди ( а.с. 59-61). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2015 року у справі № 202/5562/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто 21, 22 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв*язку з порушенням строків її виплати ( а.с.51-53). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі № 202/10323/14-ц стягнуто з відповідача на користь позивача 328, 30 грн. недоплачені платежі із заробітної плати за липень серпень 2013 року, які є допомогою на оздоровлення ( а.с.117). Судом встановлено, що суми у розмірі 3000 гривень та 328,30 гривень відповідачем на користь [PERSON] на даний час не сплачені, про що не заперечував представник відповідача у судовому засіданні. Судом встановлено, що сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв*язку з порушенням строків її виплати у розмірі 21.22 грн. перерахована медзакладом на картковий рахунок позивача від імені працівника медзакладу [PERSON] за довіреністю. В судовому засіданні позивач не заперечувала про отримання цієї суми від імені [PERSON] За статтею 47 КЗпП роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 цього Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Приймаючи до уваги, що відповідачем до цього часу [PERSON] не виплачено на відшкодування моральної шкоди за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2015 року - 3000 гривень, не виплачено за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року - 328, 30 грн. - недоплачені платежі із заробітної плати за липень серпень 2013 року, які є допомогою на оздоровлення , суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку з 31.12.2015 року по 06.04.2016 року ( день ухвалення рішення суду). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2014 року установлено, що середньоденний заробіток [PERSON] становить 298,05 грн.(а.с.38-45). З огляду на зазначене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 19\~969, 35 грн. ( 298,05грн. х 67 роб. дн.) . Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 коп.

Outcome: approved