Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про те, що 23 квітня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № ЄП 006. Згідно п. 1.1 цього договору вона, як позикодавець надала відповідачу, як позичальнику, позику у розмірі 19950 гривень, що є еквівалентом 2500,00 доларів США згідно офіційного обмінного курсу НБУ на дату підписання договору, а позичальник зобовязався повернути суму позики, а саме гривневий еквівалент 2500,00 доларів США у порядку та на умовах передбачених договором. Згідно договору позика надається позичальнику на безоплатній основі, тобто надання коштів відповідно до договору у жодному разі не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування позикою. Згідно п. 3 договору строк на який надається позика, складає 1 рік з дати підписання договору. Відповідно до п. 3.1 договору позика у повному обсязі підлягає поверненню на рахунок позикодавця протягом 20 банківських днів, починаючи з дати закінчення дії договору, а саме 23 квітня 2013 року. Позичальник повертає позикодавцеві суму позики у гривнях. Позика вважається повернутою у повному обсязі за умови повернення позичальнику одним чи кількома платежами 2500,00 доларів США у гривневому еквіваленті. Гривневий еквівалент розраховується на підставі офіційного обмінного курсу долара США до гривні встановленого НБУ на дату повернення позики (її частини). Термін дії договору сплив, а відповідач повертати позику не збирається, переховується та не бажає взагалі з нею зустрічатися, що змусило її звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду. Оскільки термін повернення боргу сплинув 13 травня 2016 року, то 28 квітня 2016 року вона звернулася до суду з позовом про стягнення боргу, проте 18 червня 2016 року отримала від суду пакет документів з ухвалою про повернення їй позовної заяви. Із цієї ухвали стало відомо, що судом надавався строк для усунення недоліків, але вона не усунула ці недоліки. У звязку з тим, що ухвалу про усунення недоліків вона не отримувала, тому не змогла їх усунути. У звязку з цим, на цей час подання нею повторно позовної заяви відбувається поза межами строку звернення до суду і вона вважає вищевикладені обставини поважними причинами пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, у звязку з чим просить суд його поновити. Оскільки відповідач в добровільному порядку повернути борг на бажає, вона вимушена звернутися з цим позовом до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким поновити їй [PERSON] строк звернення до суду за захистом її прав та інтересів, пропущений з поважних причин. Стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики 62246,95 грн. Стягнути з відповідача судові витрати згідно квитанцій, наданих суду. Представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, на адресу суду подали письмову заяву, у якій просять суд справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, шляхом розміщення оголошення у газеті «Урядовий курєр» від 09 серпня 2016 року, № 148. Про причини своєї неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Матеріалами справи установлено, що згідно договору позики № ЄП 006, укладеного 23 квітня 2012 року, посвідченого підписами сторін договору, [PERSON] надала [PERSON] позику у розмірі 19950,00 грн., що є еквівалентом 2500,00 доларів США згідно офіційного обмінного курсу НБУ на дату підписання цього договору. У відповідності до умов цього договору позика була надана на безоплатній основі, тобто надання коштів відповідно до цього договору не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій, як плати за користування позикою. Строк дії договору 1 календарний рік. Відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобовязань за цим договором сторони несуть відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За вказаних обставин суд вважає, оскільки відповідач не виконав умов договору та не повернув кошти, отримані у позивача у позику, їх слід стягнути з останнього на користь позивача. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки, у відповідності до договору позики № ЄП 006, [PERSON] надала у позику відповідачу [PERSON] кошти у сумі 2500 доларів США, а до суду звернулася 24.06.2016 року, вказані кошти слід стягнути у гривневому еквіваленті, що згідно офіційного курсу на зазначений час становить 62246 гривень 95 копійок (а.с. 8). У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту. Позивач просить суд поновити пропущений строк звернення до суду з вказаним позовом, зазначаючи про те, що вона своєчасно звернулася до суду, але її позовну заяву було залишено без руху та в подальшому повернуто, але про це вона дізналася лише отримавши ухвалу про повернення, так як ухвалу про залишення без руху нею отримано не було. За вказаних обставин суд вважає причини пропущення строку поважними. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 635 гривень 28 копійок (а.с. 1), ці кошти мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved