Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, [PERSON], зареєстрований 15 лютого 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ за актовим записом №93. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15 лютого 2014 року між ним та відповідачкою, [PERSON], було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного Кременчуцького МУЮ стану за актовим записом №93. Одруження виявилося невдалим, поступово сімейне життя погіршувалося, сторони не знайшли порозуміння між собою, втратили повагу і любов один до одного. Позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, сімейних стосунків вони не підтримують, тривалий час разом не проживають, а відтак збереження шлюбу і подальше спільне життя неможливе. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; після розірвання шлюбу просить залишити йому прізвище [PERSON]. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Киричок) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15 лютого 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №93, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КЕ №113915. Дітей від вказаного шлюбу сторони не мають. В судовому засіданні встановлено, що фактично подружжя шлюбних відносин не підтримує. Сторони вважають, що подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Наміру зберегти шлюб сторони не мають. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, оскільки сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, той факт, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, поновлювати шлюбно-сімейні стосунки сторони не мають бажання, збереження сімї неможливе, приймаючи до уваги відсутність зі сторони відповідача заперечень проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище [PERSON]. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved