Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 14 березня 2017 року його дядько, [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК № 395133, виданого та зареєстрованого виконкомом Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області від 17.03.2017 року, за актовим записом № 7. На випадок своєї смерті, залишив заповіт, посвідчений виконкомом Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області від 11.08.2015 року, за реєстровим номером 34, відповідно до якого все своє майно заповів позивачу по справі [PERSON] Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із земельної ділянки, площею 5.0352 га, яка розташована на території Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224084300:04:010:0015, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 483523 від 24.03.2009 року. Належність спадкодавці майна підтверджено копією Державного акту. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, згідно ст.1223 ЦК України, прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України, протягом шестимісячного строку. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини позивачу було відмовлено у видачі вищевказаного свідоцтва в зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову масу, а саме: Державного акту на право власності на земельну. Отримати дублікат не має можливості, оскільки відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю особи. Виходячи з цього позивач не може скористатися своїм правом на спадкуванням за заповітом. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу у його відсутність та ухвалити рішення по суті позовних вимог, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення у судовому засіданні у його відсутність, позов визнає, заперечень не має. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2017 року помер дядько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК № 395133, виданого та зареєстрованого виконкомом Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області від 17.03.2017 року, за актовим записом № 7. Після смерті спадкодавці відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із земельної ділянки, площею 5.0352 га, яка розташована на території Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224084300:04:010:0015, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 483523 від 24.03.2009 року. Належність спадкодавці майна підтверджено копією Державного акту. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, згідно ст.1223 ЦК України, прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України, протягом шестимісячного строку. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини позивачу було відмовлено у видачі вищевказаного свідоцтва в зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову масу, а саме: Державного акту на право власності на земельну. Отримати дублікат не має можливості, оскільки відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю особи. Виходячи з цього позивач не може скористатися своїм правом на спадкуванням за заповітом. Вказані обставини позбавляють позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного він вимушений звернутися до суду з відповідними вимогами. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття ним спадщини в судовому порядку, неможливо. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Пунктом 3.5 узагальнення ВССУ за № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розяснено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року, за № 7, про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Згідно ч.5 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у судовому засіданні по суті позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved