Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до відповідача, КП «Жилкомсервіс», якому просить суд про стягнення із відповідача на її користь 9026 грн. майнової шкоди, 3000 грн. моральної шкоди, а також 200 гривень за послуги оцінювання матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що вона є мешканцем квартири [ADDRESS]. 04.01.2008 року трапилась аварія, через яку було відімкнено опалення. Наступного дня, 05.01.2008 року опалення у будинку , крім 4 підїзду, в якому проживає позивач, було увімкнено. Через відсутність опалення посеред зими температура у житлі не була більшою за 0 градусів. 09.01.2008 року аварія трапилась повторно. Внаслідок аварії було затоплено квартиру позивача, замкнуло електропроводку у квартирі. Через вказані обставини було зіпсовано майно позивача як то меблі та побутова електроніка. Також деякий час в оселі було відсутнє світло. 10.01.2008 року КП «Жилкомсервіс» було складено акт про залиття, яким зафіксовано, що в результаті прориву труби центрального опалення, розташованої на технічному поверсі, 09.01.2008 року виникло залиття квартири позивача. На момент обстеження центральне опалення та електропостачання відсутнє. Як вказує позивач, КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем будинку та постачальником послуг з його утримання і зобовязані підтримувати внутрішньо будинкові мережі у належному стані, тому прорив труб опалення стався з їх вини. Відповідно до звіту оцінювача від 24.01.2008 року, розмір заподіяної шкоди складав 9026 грн., моральні страждання від неможливості нормального проживання, моральних страждань та зміни укладу життя позивачем оцінено в 3000 грн. За заявою відповідача, ухвалою суду від 09.04.2009 року до складу відповідачів залучено комунальне підприємство «Харківські теплові мережі». У судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, крім ТОВ «Імпульс» та КВЖРЕП Дзержинського району міста Харкова Департаменту житлового господарства Харківської міської ради. Про причину неявки решти учасників справі, суд не повідомлений. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне. 05.01.2008 року сталася аварія на теплотрасі між будинком по вул. Новгородській, 22 та УТ 9/19, через що був дренований будинок по пр. Леніна, 23. Після усунення аварії, 06.01.2008 року о 03:00 годині система опалення будинку була увімкнена крім стояка, по якому знаходиться квартира № 82. Ці обставини сторонами не спростовувалась та були визнані як факт. За ч.1 ст.22 ЦПК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Разом із тим, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8772 від 11.11.2011 року, згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій [4.7] у разі залиття квартири складається відповідний акт, де описується, що трапилося і які наслідки (що залито, які обсяги робіт та які ушкодження), чітко зазначається причина залиття. В звязку з тим, що експерт не був присутній в квартирі [ADDRESS] на момент події, а після залиття пройшов значний проміжок часу, встановити причину залиття не надається можливим. Оскільки в квартирі виконані ремонтні роботи по усуненню наслідків залиття, встановити фізичний знос оздоблювальних матеріалів, що постраждали, не надається можливим. Отже, на момент розгляду справи по суті встановити причинний звязок між діями та/або бездіяльністю відповідачів із наслідками у вигляді спричиненої позивачу шкоди не видалось можливим. Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обовязок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України з матеріалів справи вбачається, що доводи позивачки дослідженими у судовому засіданні доказами не ґрунтуються. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed