Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідачів, [PERSON], [PERSON], 3-ті особа відділ реєстрації міська проживання у Київському районі м.Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання третю особу зняти відповідачів з реєстраційного обліку. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідачі є колишніми власниками квартири [ADDRESS], однак з реєстрації не знімаються, в квартирі не проживають, при цьому на них нараховуються житлово-комунальні послуги . Вказані обставини порушують її права, як власника . Відповідачі - [PERSON], [PERSON], а також 3-я особа відділ реєстрації міська проживання у Київському районі м.Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради, у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись за положеннями ЦПК України . 3-тя особа - [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказала, що вона є співвласником [ADDRESS], відповідачі є колишні власники, не проживають там багато років. Суд заслухавши пояснення позивача, третьої особи дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.09.2016р. позивач придбала у [PERSON], [PERSON], [PERSON] 50/100 частини квартири [ADDRESS]. Право власності на 50/100 частини вказаної квартири зареєстровано в державному реєстрі за позивачем. Інша 50/100 частини квартири зареєстрована за [PERSON] Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї вбачається, що відповідачі є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS]. Конституцією України ( ст..41) та ст..1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. За положеннями п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Виходячи із системного аналізу наведених положень закону при відчужені власником свого майна він втрачає права надані йому законом, разом з тим новий власник набуває право вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Відповідачі, які є колишніми власниками частини квартири, самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, при цьому на них нараховуються житлово-комунальні послуги, внаслідок чого порушуються права позивача, яка власника. Реєстрація відповідачів в квартирі [ADDRESS], порушує права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майноа, внаслідок чого його права підлягають захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою Правовідносини, пов'язані з виникненням, зміною, припиненням чи зняттям з реєстрації місця проживання фізичних осіб, регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV . Згідно ч.1 ст. 11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. За ч.1 ст. 7 Закону - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та не потребує додаткового захисту у суді, за відсутності спору між особоюта органом реєстрації. Крім того, позивач заявляє вимоги до 3-ої особи , при цьому не залучаючи її у якості співвідповідача, що також є підставою для відмови в задоволені позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial