Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ЧМР про визнання права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами внаслідок спадкування за законом. В позові посилається на те, що 30.10.2014 року померла його мати [PERSON] та 06.03.2015 року після її смерті, приватним нотаріусом [PERSON] Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області зареєстрована спадкова справа за № 6/2015. Вказує, що після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у місті Чернівці, на вулиці Стефаника, № 46. Зазначає, що згідно технічного паспорта від 19.03.2015 року спадкове майно складається із житлового будинку літ. А загальною площею 38,20 кв. м., в тому числі житловою площею 30,50 кв. м.; сараї літ. Б, В; вбиральні літ. Г; криниці літ. І; ворота-огорожа 1-2. Вказує, що право особистої приватної власності [PERSON] на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по вул. Стефаника, 46 в м. Чернівці, які належали їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у відповідних державних органах зареєстровано не було. На основі зазначеного, просить суд, визнати за позивачем право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами розташованого за адресою: м. Чернівці, вул. Стефаника, 46, загальною площею 38,20 кв. м., в тому числі житловою площею 30,50 кв. м. внаслідок спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 30.10.2014 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.02.1996 року, спадкоємцем майна [PERSON], що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Стефаника, 46, є її донька [PERSON]. Із свідоцтва про смерть серії І-МИ № 140017 від 03.11.2014 року, вбачається, що [PERSON] померла 30.10.2014 року Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-УР № 440825 від 18.11.1960 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що у відповідності з технічним паспортом АЕ № 001079 від 19.03.2015 року, будинковолодіння за адресою: м. Чернівці, вул. Стефаника, 46, складається із: житлового будинку літ. А. загальною площею 38,20 кв. м., в тому числі житловою площею 30,50 кв. м.; сараїв літ. Б, В; вбиральні літ. Г; криниці літ. І; ворота-огорожа 1-2. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved