overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на наступні обставини. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2001 року по 16 лютого 2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають з матірю. Відповідач не виконує в повній мірі своїх обовязків по вихованню неповнолітніх дітей, який встановлено статтею 180 Сімейного кодексу України. Позивачу одній важко утримувати двох неповнолітніх дітей, через що вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 750 гривень на кожну дитину. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечила проти винесення рішення у попередньому судовому засіданні. Відповідач подав письмову заяву, відповідно до якої визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти винесення рішення в попередньому судовому засіданні. Суд, дослідивши подані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з копії рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року по справі № 317/40/16-ц, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2001 по 16.02.2016. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії 1-ЖС № 151339 на імя [PERSON], [INFO], його батьками є позивач та відповідач. Копією свідоцтва про народження Серії 1-ЖС № 069577 на імя [PERSON], [INFO] встановлено, що позивач та відповідач є її батьками. Довідкою № 431 від 17.02.2016 року, виданою Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області підтверджено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом зі своєю матірю [PERSON], та перебувають на її утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України утримання дитини до досягнення нею повноліття є обовязком батьків. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу особи, з якої вони стягуються, або у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, суд, відповідно до вимог статті 174 ЦПК України приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим ухвалити рішення по даній справі в попередньому судовому засіданні. Судові витрати в розмірі 200 гривень, понесені позивачем при складанні позовної заяви, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави на підставі ч.\~3\~ст. 88 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. 20 березня 2009 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 100 зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу (16 березня 2015 року) проживає з матірю. Відповідач не виконує в повній мірі своїх обовязків по вихованню неповнолітньої дитини, який встановлено статтею 180 Сімейного кодексу України. Позивачу одній важко утримувати малолітню дитину, через що вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 800 гривень. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не зявився, не зважаючи на те, що своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі вимог ч.\~1 ст.\~224 ЦПК України, враховуючи заяву, подану представником позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. 07 жовтня 2015 року на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши подані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з копії рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16 березня 2015 року по справі № 317/224/14-ц, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.03.2009 по 16.03.2015 (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є позивач та відповідач (а.с. 3). Довідкою № 408/02-03-04 від 28.08.2015 року, виданою Виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO] проживає разом зі своєю матірю [PERSON], та перебуває на її утриманні (а.с. 4). У відповідності до ст. 180 СК України утримання дитини до досягнення нею повноліття є обовязком батьків. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу особи, з якої вони стягуються, або у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на наступні обставини. З 1991 по 2013 роки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є повнолітня дитина [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з матірю. Спільна дитина сторін 19 вересня 2015 року досягла повноліття та на момент розгляду справи в суді навчається на денному відділенні в Державному вищому навчальному закладі «Запорізький національний університет» за спеціальністю «менеджмент». Плата за надання освітніх послуг дитиною сторін становить 4500 гривень на семестр. Крім того, [PERSON] несе витрати на проїзд до навчального закладу та купівлю сезонного одягу. Відповідач участі в оплаті за навчання доньки не приймає. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач до суду не зявилась, подавши письмову заяву, відповідно до якої вона підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, подавши письмову заяву про визнання позову у повному обсязі. Третя особа до суду не зявилась. Жодних пояснень щодо предмету спору суду не надала. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС №\~099413, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 15 жовтня 2013 року за актовим записом № 37 (а.с. 7). У відповідності до копії свідоцтва про народження [PERSON] серії І?ЖС № 335089, яка народилась 19 вересня 1997 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно з довідкою № 01-29/2198 від 22.09.2015 року, [PERSON] перебуває на утриманні позивача (а.с. 8). Довідкою № 3204 від 05 жовтня 2015 року підтверджено, що [PERSON] навчається на першому курсі Державному вищому навчальному закладі «Запорізький національний університет» за спеціальністю «менеджмент». Строк навчання до 20.06.2019 (а.с. 9). У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Матеріалами справи доведено і відповідачем визнано його можливість надавати своїй доньці матеріальну допомогу до закінчення нею навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, має той з батьків, з яким проживає дитина, або сама дитина. За таких обставин суд, враховуючи повне визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрована відповідач - [PERSON] Вказане не дає змоги позивачу вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки реєстрація відповідача в її будинку робить неможливим оформлення субсидії [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач - [PERSON] не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать три рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з поміткою про неможливість вручення поштових відправлень, які були направлені в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за останньою відомою адресою проживання відповідача. Вказане, в силу положень абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України є підтвердженням належного повідомлення особи. На підставі вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. 28 травня 2015 року на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши позивача та дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом [NUMBER] від 20 березня 2015 року, відповідно до якого позивач є спадкоємцем житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 6). Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕО № 829367 від 20 березня 2015 року підтверджується факт реєстрації [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 7). З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 31 березня 2015 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 361 від 31 березня 2015 року, виданої Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, станом на момент обстеження [PERSON] не проживала в будинку [ADDRESS] (а.с. 9). У відповідності до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд - ч. 1 ст. 319 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON] не є членом сім'ї позивача, довгий час не проживає в будинку, який належить позивачу і не несе витрат з утримання цього будинку. Наявність реєстрації відповідача в будинку, що належить позивачу, позбавляє [PERSON] можливості вільно та на власний розсуд користуватися своїм майном, оформивши субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 10 по вулиці Козача в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області. В цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який у вказаному будинку не мешкає з 2013 року, не є членом сімї позивача та не несе жодних витрат на утримання будинку. Позивач до суду не зявилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки відповідач суду не повідомив, що, в силу положень ч. 2 ст. 169 ЦПК України, є підставою для проведення розгляду справи. Відповідно до статей 224, 225 ЦПК України, 27 вересня 2016 року судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва на право власності на житловий будинок №\~10 по вулиці Козачій в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, видане 15 серпня 2001 року, відповідно до якого власником цього будинку є позивач [PERSON]. Вказана обставина підтверджується також копією технічного паспорту на вказаний житловий будинок. З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30 червня 2016 року вбачається, що за адресою: вул. Козача 10, с. Біленьке, Запорізького району, Запорізької області зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично не проживає за вказаною адресою. У відповідності до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сімї позивача, довгий час не проживає в будинку, який належить позивачу і не несе витрат з утримання цього будинку. Наявність реєстрації відповідача в будинку, що належить позивачу, позбавляє [PERSON] можливості вільно та на власний розсуд користуватися своїм майном. За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Суд, враховуючи наявні у справі документи, розподіляє судові витрати відповідно до вимог статті 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 55 по вулиці Чкалова в с. Надія Запорізького району Запорізької області. В цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який у вказаному будинку не мешкає більше чотирьох років, не є членом сімї позивача та не несе жодних витрат на утримання будинку. Позивач до суду не зявилась, заперечень щодо заочного розгляду справи від неї не надійшло. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки відповідач суду не повідомив, що, в силу положень ч. 2 ст. 169 ЦПК України, є підставою для проведення розгляду справи. Відповідно до статей 224, 225 ЦПК України, 17 березня 2016 року судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія технічного паспорта на житловий будинок №\~55 по вулиці Чкалова в с. Надія Запорізького району Запорізької області, відповідно до якого власником цього будинку є позивач [PERSON]. З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18 лютого 2016 року вбачається, що за адресою: вул. Чкалова 55, с. Надія, Запорізького району, Запорізької області зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично не проживає за вказаною адресою. У відповідності до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сімї позивача, довгий час не проживає в будинку, який належить позивачу і не несе витрат з утримання цього будинку. Наявність реєстрації відповідача в будинку, що належить позивачу, позбавляє [PERSON] можливості вільно та на власний розсуд користуватися своїм майном. За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. В той же час, суд не бачить підстав для задоволення частини позовних вимог про зобовязання Запорізької районної Державної адміністрації Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації, оскільки вказаний орган не заявлений в якості відповідача в цій справі. Крім того, зняття особи з реєстрації на підставі такого що набуло законної сили рішення суду не потребує додаткового закріплення в судовому рішенні, оскільки у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» це є прямим обовязком відповідного органу виконавчої влади. Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог статті 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу Посилається на те, що вона з відповідачем з моменту їхнього спільного проживання не розуміли одне одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Відповідач зловживає алкоголем під дією якого вчиняє побутові скандали сідоком яких нерідко є малолітні діти, застосовує до неї фізичне насильство. На сьогоднішній день вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, шлюб фактично припинив існування і втратив будь який сенс. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розпався, носить формальний характер і просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в позові, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відомостей про причини неявки суду не надав, а тому справа розглянута у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований, а тому є підстави для його задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.06.2005 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2005 року (а.с. 6). Від сумісного проживання у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що видно із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.7-8). Малолітні діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї є те, що спільне життя сторін не склалось, між ними постійно виникають сварки та скандали. Відповідач зловживає алкоголем, під дією якого вчиняє побутові скандали, свідком яких нерідко є їх неповнолітні діти, застосовує до позивача фізичне насильство. На сьогоднішній день вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, вони не пов'язані спільним побутом, у них різні бюджети, шлюб фактично припинив існування і втратив будь який сенс. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сім'ю, а також те, що наданий судом строк для примирення результату не дав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. На виконання вимог ст. 235 ч.8 ЦПК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід змінити з «[PERSON]» на «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона з відповідачем з моменту їхнього спільного проживання не розуміли одне одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Між ними втрачено почуття взаєморозуміння, взаємоповаги та любові. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розпався, носить формальний характер і просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в позові, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що наданий їм строк для примирення результату не дав, ніхто з них не приймав мір для збереження сім'ї. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив суду заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку із відрядженням, однак підтвердження відрядження не надав, а тому справа розглянута у його відсутності. Суд, заслухавши доводи позивача, врахувавши заяву відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги доведені та обґрунтовані, а отже є всі підстави для їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.05.2008 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). В шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO], що видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Малолітня донька проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї є те, що спільне життя сторін не склалось, між ними постійно виникають сварки та скандали. На сьогоднішній день вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, вони не пов'язані спільним побутом, у них різні бюджети, шлюб фактично припинив існування і втратив будь який сенс. Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких відносин, відсутність у позивача бажання зберегти сім'ю, а також те, що наданий судом строк для примирення результату не дав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. На виконання вимог ст. 235 ч.8 ЦПК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін.

Outcome: approved