Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення яким стягнути з ПрАТ «СК «ДНІПРОІМЕД» 13 132,46 грн. недоплаченого страхового відшкодування, 230 грн. витрат пов'язаних з транспортуванням пошкодженого транспортного засобу, 800 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 1 327,28 грн. витрат пов'язаних із його лікуванням, та 43,56 грн. витрат за відправлення телеграми цьому відповідачу про проведення огляду транспортного засобу та визначення вартості пошкоджень. Також просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.10.2013р. близько 17.30 год. в м. Львові на перехресті вул. Новознесенська - Польова, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки Вольво д.н.з. [NUMBER], порушила вимоги ПДР України, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Рено д.н.з. [NUMBER], яким він керував, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а він - тілесних ушкоджень. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2013р. [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Оскільки цивільно-правова відповідальність останньої була застрахована у ПрАТ «СК «ДНІПРОІМЕД», після страхового випадку звернувся до страховика з вимогою про відшкодування завданої шкоди, і на підставі його заяви, страховик провів таку виплату в розмірі 13 415,96 грн., що вважає недостатньою компенсацією спричинених збитків. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку становить 26 548,42 грн., і тому, різницю між отриманими коштами і фактично спричиненою шкодою в розмірі 13 132,46 грн. просить стягнути з страхової компанії в примусовому порядку, а також 800 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 230 грн. витрат на транспортування автомобіля та 43,56 грн. витрат за відправлення телеграми цьому відповідачу про проведення огляду транспортного засобу та визначення вартості пошкоджень. Крім того, внаслідок ДТП ним було отримано тілесні ушкодження, і протягом 47 днів він перебував на амбулаторному лікуванні. Згідно з вимогами Закону, за кожен день лікування страховик повинен відшкодувати таку шкоду в розмірі 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку. За його обрахунками, сума страхового відшкодування у зв'язку з лікуванням становить 1 327,28 грн., і їх також просить стягнути з страховика в примусовому порядку. В обґрунтування суми моральної шкоди покликається на те, що після ДТП і до цього часу позбавлений можливості користуватись належним йому транспортним засобом, чим порушено встановлений ритм його життя. Організація проведення відновлювального ремонту та візити до суду створюють йому незручності. Відсутність можливості користуватись автомобілем обмежує його права та права його сім'ї на задоволення культурно-побутових потреб, пов'язаних з пересуванням. За таких обставин у нього порушився сон та виникла роздратованість. Отримані тілесні ушкодження створюють для нього дискомфорт, а перебування тривалий час на лікуванні негативно вплинуло на його доходи та благополуччя. Оскільки всі ці обставини, в тому числі тілесні ушкодження є наслідком протиправної поведінки відповідача [PERSON], просить стягнути з неї моральну шкоду, яку оцінює до розміру 2000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги. Крім вищенаведеного, додатково пояснив, що дійсно, одразу після ДТП, отримав від відповідача 5 700 грн. в якості моральної компенсації, однак з умовою, що ремонт автомобіля буде проведено якісно та в повному обсязі, чого зроблено не було. Також підтвердив, що не ніс витрат за транспортування автомобіля безпосередньо з місця ДТП до сервісного центру, проте оплатив 230 грн. за перевезення автомобіля з одного сервісного центру в інший. Також підтвердив, що в позовній заяві ним допущено описку в обрахунку недоплаченої суми страхового відшкодування, і в дійсності, така сума становить 13 132,46 грн., а не 13 132,26 грн. Серед іншого просить стягнути з ПрАТ «СК «ДНІПРОІМЕД» і виплату страхового відшкодування в частині лікування в сумі 1 327,28 грн., оскільки не вказав про це в прохальній частині позову. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], а також її представник згідно договору про надання правової допомоги від 01.12.2014р. - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги відносно [PERSON] заперечили, оскільки після ДТП, [PERSON] було проведено компенсацію моральних збитків в розмірі 5700 грн., що на той час було еквівалентно 700 доларів США. На їх думку, в такому випадку виключається можливість існування будь-якої моральної шкоди, і оскільки до матеріалів справи позивач не долучив доказів в обґрунтування цієї вимоги, вважають її безпідставною та просять в цій частині позовні вимоги залишити без задоволення. Представник відповідача ПрАТ «СК «ДНІПРОІМЕД» в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. За погодженням з учасниками процесу суд вважає можливим розглянути справу без його участі на підставі зібраних доказів, обсяг яких суд вважає достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 12013150030000819, порушеного за фактом ДТП від 08.10.2013р., оцінивши в сукупності зібрані в справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2013р. у м. Львові на перехресті вул. Новознесенська - Польова відбулась ДТП за участю транспортного засобу Вольво д.н.з. [NUMBER], під керування відповідача [PERSON] та транспортного засобу Рено д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача. Згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2013р. (а.с.7), відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до відповідальності у виді штрафу. Кримінальне провадження, яке порушено за фактом даного ДТП, постановою слідчого від 12.11.2013р. закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (а.с.30-31 матеріалів кримінального провадження № 12013150030000819). Відповідно до полісу № АЕ/2391711 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виписка про який долучена позивачем (а.с.10), в момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка на правомірній підставі володіє транспортним засобом Вольво д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «ДНІПРОІМЕД». Відтак, слід вважати встановленим, що автомобіль Вольво д.н.з. [NUMBER] станом на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а дії або бездіяльність його водія під час керування таким транспортним засобом є підставою для виникнення прав та обов'язків у страховика та третіх осіб, передбачених положеннями даного Закону, які полягають у відшкодуванні завданих збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку. Згідно вимог ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. З огляду на те, що після ДТП автомобіль зазнав технічних пошкоджень, що зафіксовано в акті огляду транспортного засобу, яким керував позивач під час ДТП від 14.11.2013р. (а.с.18), подія яка сталась 08.10.2013р. відноситься до страхового випадку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Аналогічний обов'язок страховика, також закріплено у ст. ст. 979, 988, 990 ЦК України. Як вбачається з поточного звіту за операціями по поточному рахунку позивача (а.с.11), відповідач ПрАТ «СК «ДНІПРОІМЕД», 25.03.2014р. провів виплату страхового відшкодування в розмірі 13 415,96 грн. Разом з тим, згідно звіту по визначенню вартості матеріального збитку № 266-14 (а.с.12-17), вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля Рено д.н.з. [NUMBER], внаслідок пошкодження під час ДТП становить 26 548,42 грн. З огляду на те, що суду не надано доказів проте, що відповідачем в повній мірі виконано свій обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, а також не представлено доказів, на основі яких страховик дійшов висновку, що сума матеріальних збитків становить 13 415,96 грн., слід вважати встановленим, що обов'язок страховика щодо виплати страхового відшкодування виконано не в повному обсязі, і в такому випадку, різниця між виплаченою сумою шкоди та фактично заподіяними збитками в розмірі 13 132,46 грн. підлягає стягненню зі страховика в примусовому порядку, а також 800 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження та 43,56 грн. витрат за відправлення телеграми цьому відповідачу про проведення огляду транспортного засобу та визначення вартості пошкоджень, сплата яких підтверджується відповідними квитанціями (а.с.21, 24). Що стосується вимоги стягнення витрат в розмірі 230 грн., які поніс позивач внаслідок транспортування транспортного засобу, її слід залишити без задоволення. За правилами ст. 29 згаданого вище Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані, в тому числі, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. В судовому засіданні позивач особисто підтвердив, що витрати на транспортування автомобіля з місця ДТП до місця ремонту несла відповідач, а він в свою чергу, не погодившись з умовами сервісного центру, вирішив транспортувати автомобіль до іншого центру. За таких обставин, понесені ним витрати в розумінні ст. 29 Закону не можуть вважатись шкодою, а отже, не підлягають відшкодуванню. Аналогічно, не підлягає до задоволення вимога про стягнення витрат на лікування в розмірі 1327,28 грн. За правилами п. 24.1 ст. 24 Закону, У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Проте, як зазначено в абзаці 3 цього пункту, такі витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Всупереч такій нормі, позивач не долучив до матеріалів справи документів на підтвердження понесених ним витрат в розмірі 1 327,28 грн., що виключає можливість задоволення такої вимоги. Крім того, виходячи з мотивів заяви про відшкодування витрат на лікування, яка скеровувалась на адресу страховика (а.с.26-27), травмами, отриманими позивачем внаслідок ДТП є забій шийного відділу хребта з стійким больовим синдромом, проте як вбачається з висновку експерта від 28.10.2013р., проведеного в процесі досудового розслідування кримінального провадження (а.с.29 матеріалів кримінального провадження), клінічний діагноз «забій шийного відділу хребта» виставлений в поліклініці, не підтверджений об'єктивними відомостями. За таких обставин, слід вважати недоведеною вимогу про відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням, і як наслідок, правові підстави для її задоволення відсутні. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2000 грн., її також слід залишити без задоволення. Суд враховує, що незважаючи на обов'язок страховика виплатити відшкодування, [PERSON] до пред'явлення позову добровільно сплатила частину грошових коштів позивачу в сумі 5700 грн., про що останній власноручно написав розписку (а.с.47), не уникала [PERSON], і при цьому вживала всіх можливих заходів щодо відшкодування шкоди. На переконання суду, будь-яка моральна шкода в такому випадку є відсутня. Будь-яких доказів, що позивач дійсно поніс моральні страждання судом не здобуто, і тому, така вимога також залишається без задоволення. Перебування позивача на амбулаторному лікуванні не є підтвердженням наявності моральних збитків, оскільки, як згадувалось вище, клінічний діагноз «забій шийного відділу хребта» виставлений в поліклініці, не підтверджений об'єктивними відомостями. За таких обставин справи, позов є обґрунтованим виключно в частині вимоги до страхової компанії, проте за вище наведених мотивів підлягає до задоволення частково. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд присуджує сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1) з відповідача ПрАТ «СК «ДНІПРОІМЕД», як з особи, яка не в повній мірі виконала обов'язок щодо виплати страхового відшкодування. На підставі наведеного та

Outcome: partial