Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому зазначив, що з 2008 року по січень 2016 року він проживав з відповідачем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають спільну дитину - малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після припинення з відповідачем характерних для сім`ї відносин, остання звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 у справі №324/584/16-ц позов відповідача задоволено, стягнуто з нього на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.04.2016 та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що ніколи не заперечував проти утримання їхньої з відповідачем дитини, тому не заперечував проти заявленого відповідачем і присудженого судом розміру аліментів, який є більшим від розміру аліментів, що підлягає стягненню на одну дитину. До теперішнього часу він продовжує регулярно і у встановленому судом розмірі сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання їхньої дитини, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. Позивач не має наміру ухилятись від сплати аліментів у майбутньому, однак вважає, що через наявність передбачених ст.192 СК України підстав, розмір аліментів підлягає зменшенню. Так, з дати винесення Пологівським районним судом Запорізької області рішення у справі №324/584/16-ц його сімейний стан змінився, 01.09.2017 він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Враховуючи наведене, з 01.09.2017 у нього, крім утримання їхньої з відповідачем дитини, виникли інші обов`язки, встановлені СК України, перед дружиною. Розмір аліментів, який він своєчасно сплачує на підставі вищезазначеного рішення суду, є більшим від встановленого ч.5 ст.183 СК України розміру аліментів, який підлягає стягненню на одну дитину, щомісяця він перераховує третину свого заробітку на утримання дитини, що в середньому складає 2500грн. Враховуючи те, що основним джерелом доходів їхньої сім`ї є його заробітна плата, завищений розмір стягуваних з нього аліментів, позбавляє його можливості належним чином виконувати передбачені статтями 55 та 75 СК України обов`язки як голови сім`ї, а відповідно частково порушують права його дружини на належне матеріальне забезпечення сім`ї з його боку. Також з дати винесення Пологівським районним судом Запорізької області рішення у справі №324/584/19-ц сімейний стан відповідача також змінився, остання 21.04.2018 зареєструвала шлюб з [PERSON] , спільних дітей від цього шлюбу відповідач з її чоловіком не мають. Враховуючи факт зміни сімейного стану як позивача, так і відповідача, і, відповідно, збільшення обсягу обов`язків, передбачених СК України, вважає, що розмір аліментів може бути зменшеним з наведених вище підстав, а саме з 1/3 до 1/4 частини його доходів. У зв`язку із цим позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 у справі №324/854/16-ц на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] (яка народилася [INFO] ) з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів не визнає в повному обсязі, виходячи з наступного. Позивач є батьком їхньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 у справі №324/584/16-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання їхньої дитини, яка проживає разом із нею, у розмірі 1/3 частини доходів батька дитини щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.04.2016 та до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на сьогоднішній день змінився його матеріальний стан, в результаті чого він не в змозі сплачувати 1/3 частину з усіх видів свого заробітку, і просить зменшити розмір аліментів на 1/4 частину. У якості обґрунтування позову [PERSON] вказує, що він уклав шлюб і на теперішній час у нього є обов`язок щодо утримання своєї дружини. Вказане обґрунтування позову вважає неналежним через те, що позивач не зазначає чи працює його дружина, чи в змозі вона працювати, чи має дохід тощо. З рішення суду про стягнення аліментів вбачається, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання їхньої доньки у розмірі 1/3 частини [PERSON] визнавав, а з того часу його матеріальний стан не змінився. Також позивач вказує, що розмір аліментів, який він сплачує, перевищує встановлений законом розмір, визначений ч.5 ст.183 СК України. Проте, вона не погоджується із такою позицією позивача через те, що визначений вказаною нормою закону розмір аліментів на утримання дитини стосується випадків, у яких може бути видано судовий наказ про стягнення аліментів, і не є визначальним для справ позовного провадження. Діючим СК України чітко не зафіксована «аліментна частка» від заробітку матері, батька дитини. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. З урахуванням того, що на одну дитину за законом повинно бути стягнуто не більше однієї чверті заробітку (доходу), а не третина, суд, як вважає позивач, вправі зменшити розмір аліментів. Проте з такою позицією позивача погодитися не можна, тому що зменшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду. Таким чином, позивачем було невірно розтлумачено норми діючого Сімейного кодексу України. Зазначає, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін і як ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти вже у визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан, здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Також зазначила, що позивач у своїй позовній заяві просить про зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/4 частину на утримання доньки, посилаючись на те, що на його думку утримання з його заробітку 1/3 частини, є порушенням його прав. Наголошує, що рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 року у справі №324/584/16-ц про стягнення аліментів не було оскаржене, набрало законної сили та виконується позивачем. Вважає, що позивачем не надано доводів та доказів на їх підтвердження, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів. Обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, оскільки позивач є здоровим працездатним чоловіком. Також вважає, що розмір стягуваних аліментів, який на даний час позивач сплачує на утримання доньки не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. У зв`язку із викладеним просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів у повному обсязі. Позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на відзив [PERSON] , в якому він зазначає, що наведені у відзиві відповідача підстави для відмови у задоволенні його позову є необґрунтованими і такими, що не можуть братись до уваги, виходячи з наступного: відповідач помилково вважає, що підставою для його звернення до суду з позовом є зміна його матеріального стану. Як вбачається з поданого ним позову, він мотивує необхідність зміни розміру аліментів зміною саме сімейного стані, як його, так і відповідача. Саме зміна сімейного стану як позивача, так і відповідача, а не погіршення матеріального стану, потягла за собою зміну (виникнення додаткових) обов`язків, встановлених СК України, перед членами його родини, що є передбаченою законом підставою для зменшення розміру аліментів. Також зазначає, що відповідач помилково вважає, що СК України чітко не зафіксована «аліментна частка» від заробітку платника таких аліментів, посилаючись на ст.183 СК України виключно як на підставу видачі судового наказу. Вказує, що відповідач у своєму відзиві безпідставно посилається на те, що оскільки рішення суду у справі №324/584/16-ц ним не оскаржувалось і належним чином виконується, то у нього відсутнє право на зменшення розміру аліментів, присуджених вказаним рішенням. Факт визнання ним позову у вправі №324/584/16-ц, не оскарження винесеного за результати розгляду цієї справи рішення і його належне виконання свідчить виключно про його бажання утримувати свою дитину, однак з врахуванням обставин, якими він обґрунтовує свій позов. У зв`язку із зазначеним просить взяти до уваги наведені у цій відповіді на відзив обставини та задовольнити його позов до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи в судовому засіданні без його участі, при винесенні рішення просить взяти до уваги обставини, викладені у відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає у повному обсязі з підстав, визначених у відзиві на позов, у зв`язку із чим просить відмовити у позові та слухання справи провести без її участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 18.06.2009 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 у справі №324/584/16-ц провадження №2/324/333/2016, яке набрало законної сили 24.06.2016, було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Молочанськ Запорізької області, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.04.2016 та до повноліття дитини. 01.09.2017 позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 01.09.2017 виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, актовий запис №36. 21.04.2018 відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21.04.2018 Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №09. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті платника аліментів і ця зміна впливає на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Як на підставу для зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання дитини, позивач вказує ту обставину, що на теперішній час його сімейний стан змінився - він одружився і у зв`язку із цим він має зобов`язання перед своєю дружиною, що потребує додаткових матеріальних витрат, однак як вбачається з матеріалів справи, шлюб він уклав ще у 2017 році, його дружина працездатна, має постійне місце роботи і отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, спільних дітей вони не мають, інших утриманців позивач також не має, відомості щодо свого матеріального стану позивач до суду не надав, однак він сплачує аліменти на утримання дитини за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 у справі №324/584/16-ц провадження №2/324/333/2016, заборгованості по аліментам немає, з чого вбачається, що аліменти у визначеному судом розмірі не є надмірним тягарем для платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, посилання позивача на зміну свого сімейного стану як на підставу для зменшення розміру аліментів, не є суттєвими та не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову. Посилання ж позивача на зміну сімейного стану відповідача як на підставу для зменшення розміру аліментів, взагалі не обґрунтоване, оскільки позивач не довів, яким чином укладення шлюбу відповідачем [PERSON] з іншим чоловіком [PERSON] впливає на його обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Через укладення шлюбу з відповідачем у [PERSON] не виникло обов`язку утримувати дитину позивача, відомості про усиновлення цієї дитини чоловіком відповідача відсутні. З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи та виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, у зв`язку із не доведенням позивачем наявності достатніх підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного за рішенням суду, через зміну сімейного стану сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed