Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду та просить зменшити розмір аліментів шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідно до судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.07.2019 з нього стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З часу народження сина позивач забезпечував його та сім`ю всім необхідним і надалі купляє для сина все необхідне. На даний час відповідач проживає з іншим чоловіком в с. Магдалівка, Підволочиського району, Тернопільської області та матеріально забезпечена. Позивач тимчасово не працює, а з березня 2017 року допомоги по безробіттю не отримує. У зв`язку із дією карантину, позивач працевлаштуватись не може, тому матеріальне становище значно погіршилось. Позивач проживає з іншою жінкою та спільно утримують та виховують малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , а також проживають непрацюючі батьки позивача. Враховуючи наведене, позивач вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким даний позов вважає безпідставним. Так, 19.12.2019 між відповідачем та [PERSON] укладено шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] , який проживає та перебуває на утриманні відповідача. Син [PERSON] також проживає та перебуває на утриманні відповідача. У даний час відповідач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не працює, отримує матеріальну допомогу в розмірі 860 грн. Чоловік [PERSON] працює сезонно, що негативно впливає на матеріальне забезпечення сім`ї. Син [PERSON] навчається у другому класі Магдалівської загальноосвітньої школи ім. Родини Голоядів, якого необхідно забезпечувати всім необхідним для якісного навчання і відпочинку. Станом на липень 2020 у позивача була заборгованість по аліментах у розмірі 14099 грн., яку він погасив 03.08.2020 одноразовим платежем, що спростовує позовні вимоги на відсутність коштів на утримання сина. Окрім цього, позивач посилається на тяжке матеріальне становище і на виховання малолітньої дочки [INFO] , хоча в цей період позивач перебував у шлюбі з відповідачем та відсутнє свідоцтво про народження дочки, де позивач вказаний як батько. Посилання на пенсійний вік батьків є безпідставним, оскільки батько отримує військову пенсію, а мати займається індивідуальною трудовою діяльністю. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог немає, тому в позові необхідно відмовити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча подала заяву, якою заперечує в зменшенні розміру аліментів та просила проводити розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Теребовлянського районного суду від 01.10.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12-13). Від подружніх відносин у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі № 456/2600/19 від 15.07.2019 стягуються з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін і що ця зміна, впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При зверненні до суду із даним позовом, позивач посилається на ту обставину, що він не працює і не отримує з центру зайнятості допомоги по безробіттю, тому не може сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, а саме у розмірі 1/4 частини із всіх видів доходів і є для нього надмірними та непосильними. Окрім цього, позивач покликається на те, що на його утриманні є ще дочка [PERSON] , [INFO] та непрацюючі батьки. Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи позивачем не надано суду доказів щодо відсутності можливості працевлаштуватися, протипоказань до роботи, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров`я. Аргументи щодо наявності у позивача дочки [PERSON] та те, що на його утриманні перебувають непрацюючі батьки не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано будь-якого належного доказу. Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як ствердила відповідач [PERSON] , вона вийшла заміж, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.2019, актовий запис № 28. Від шлюбу народила сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.05.2020 та перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку. З наведеного вбачається, що матеріальний стан відповідача змінився. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров`я, є працездатною особою. Доказів, які б стверджували, що погіршення стану здоров`я призвели до зміни матеріального стану позивачем суду не надано. На обліку в центрі зайнятості [PERSON] не перебуває, на утриманні інших осіб не має. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Враховуючи наведене та виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд не вбачає підстав для задоволення позову і вважає, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed