Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги наступним. 09.12.2003 року сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Деснянського районному суду м. Києва від 27.11.2017р. від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивач самостійно власними силами намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати дітей, а також виконувати всі інші обв'язки, покладені не неї законом та необхідні для належного утримання дітей. Всупереч вимогам закону, відповідач, який проживає окремо від дітей, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо їх утримання. Оскільки з моменту припинення шлюбу, матеріально своїм дітям не допомагає, а тому позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання трьох доньок в розмірі 3000,00 грн. 06.06.2018р. позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, згідно яких просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини заробітку (доходу), щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просила задовольнити позов, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей в розмірі ? частини заробітку (доходу). Відповідач в судове засіданні не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом за зареєстрованим місцем проживання. За даних обставин та враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали позовної заяви, і яких наявні докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2017р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.12.2003 року, який було розірвано вищевказаним рішенням суду від 27.11.2017р. (а.с.7). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], згідно копій свідоцтв про народження (а.с.4-6). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів - 02.03.2018 року. Враховуючи стан здоров?я дітей, матеріальний стан відповідача, а саме те, що він є працездатною особою, інших дітей та зобов?язань по сплаті аліментів не має, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання трьох неповнолітніх доньок в розмірі ? частини заробітку (доходу), щомісячно, але не мене 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2018року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved