Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ який був наданий позивачем, а саме договір на забудову посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 01.06.1965 року за № 5-742, адреса розташування вказана як [ADDRESS], а також право власності на зазначене спадкове майно не зареєстроване у встановленому законом порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору забудови від 31.05.1965 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Чимшир (Кравченко) Марії Трохимівні була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку, на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] проте належним чином не зданий в експлуатацію. Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.01.2017 року за № 2443, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] не належить до самочинного будівництва та згідно листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23.03.1999 року прийняттю в експлуатацію не підлягає. Згідно адресного реєстру м. Ізмаїл житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами власником якого є [PERSON] має самостійний адресний номер: [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08.10.1964 року, виданого Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області згідно якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.04.2016 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45597031 від 29.10.2016 року інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.1975 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 21.12.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області на ім'я позивача [PERSON] було виданого свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] що залишився після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Також, 21.12.2016 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округ Одеської області на ім'я позивача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0644 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] та надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка належала спадкодавцеві на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ізмаїльською міською радою Одеської області 08 травня 2009 року, і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010950700109. Таким чином, беручи до уваги те, що позивач [PERSON] частину спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] вже оформив та оскільки іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved