Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Житомирської філії ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Нова пошта» про відшкодування шкоди, в якому прохав стягнути солідарно з відповідачів на його користь грошові кошти у сумі 25 298 грн. 06 коп., посилаючись на те, що 17.09.2016 року придбав телефон Аррlе, термінал Аррlе, іРhone 6s 128Gb Space Gray, ІМЕІ [NUMBER] за 25 298 грн. 06 коп. та в цей же день застрахував його за договором добровільного страхування майна від пошкодження, загибелі. Покористувавшись телефоном, у березні 2017 року вирішив його продати через оголошення на сайті ОLХ. Через деякий час знайшовся покупець, з яким було домовлено, що він відправляє телефон через відділення «Нова пошта» із зазначенням самого себе як отримувача поштового відправлення. На підтвердження цього надає покупцю фото експрес-накладної «Нової пошти» про відправлення бандеролі, без зазначення номера. Покупець, упевнившись, що товар відправлений, повинен був перерахувати на його ім»я грошові кошти на картку «Привтабанку». Після отримання коштів він повинен був змінити реквізити отримувача на прізвище покупця і вказати номер накладної. Свої обов»язки по домовленості із покупцем він виконав, а коштів не отримав. Пізніше дізнався, що телефон був виданий невідомій особі. При цьому він нікого не уповноважував отримувати поштове відправлення замість себе. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов»язків, йому спричинена шкода у сумі 25 298 грн. 06 коп. , яку добровільно відповідачі не відшкодовують. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 березня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач ТОВ «Нова пошта» надав відзив на позов, в якому прохав у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що між сторонами встановились договірні відносини з перевезення відправлення за перевізним документом експрес-накладною, що врегульовані Публічним договором про надання послуг з організації перевезення відправлень. За п.7.2.2 вказаного договору ТОВ «Нова Пошта» у разі втрати відправлення з вини Експедитора повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з експрес-накладною. Згідно ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування чи пошкодження майна у розмірі фактичної шкоди. Таким чином, позивач зобов»язаний довести належними доказами розмір фактичної шкоди, чого позивачем не зроблено, а копія чеку «Приватбанку» на суму 25 298 грн. 96 коп. не є доказом придбання саме мобільного телефону Аррlе, іРhone 6s 128Gb Space Gray, ІМЕІ [NUMBER], оскільки такий чек є свідченням того, що [PERSON] доручає банку встановити регулярний платіж на погашення заборгованості за карткою, а не є доказом придбання товару. Крім того, ТОВ «Нова Пошта» повністю виконало зобов»язання за Публічним договором, оскільки вантаж за експрес-накладною № 59000246359274 було доставлено у м.Київ та 24.03.2017 о 17.13 вручено отримувачу [PERSON], який надав паспорт громадянина України серії 011442810, у якому фотокартка особи відповідача зовнішності громадянина, що надав паспорт. Працівник ТОВ «Нова Пошта» не є спеціалістом щодо визначення підробки паспорта, оскільки не має спеціальних криміналістичних знань, а тому при зовнішньому візуальному огляді не має фізичної можливості встановити, який паспорт пред»являється : оригінал чи підробка. Тому належним відповідачем є особа, яка вчинила протиправні дії, а не перевізник. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому підтвердив, що фактична вартість телефону становить 25 298 грн. 06 коп., телефон є його власністю, що підтверджується, зокрема, і договором добровільного страхування. Телефон було видано невстановленій особі без будь-яких підстав, він особисто до м.Києва не їздив. Вказане свідчить про невиконання умов договору. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2018 року цивільну справу передано до провадження іншого складу суду. Ухвалою суду від 22 листопада 2018 року справу призначено до розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Нова пошта» - Лісіченко О.В. позов не визнав, підтримав викладені у відзиві на позов заперечення. Представник Житомирської філії ТОВ «Нова пошта» у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.144). Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 березня 2017 року на підставі експрес-накладної № 59000246359274 укладеної між ТОВ «Нова пошта» та [PERSON] (тел.[NUMBER]) з м.Житомир, у відділенні № 17 по вул.Київська, 77 направлено вантаж в м. Київ у відділення № 95 по просп..Голосіївському, 68, фактичною вагою 1 кг, об»ємною вагою 1 кг, кількістю місць 1, оголошеною вартість 14 500 грн. Одержувачем вантажу було зазначено [PERSON] (тел.[NUMBER]), представник одержувача [PERSON] , [NUMBER] (а.с.7). 24 березня 2018 року вантаж було доставлено за призначенням до відділення № 95 м.Києва, де одержувач [PERSON] для отримання відправлення повідомив номер експрес-накладної та пред»явив документ на посвідчення особи Працівник відділення, перевіривши належність дій одержувача, документ, що посвідчує особу, видав останньому вантаж у повному обсязі. 28 березня 2017 року., 09 жовтня 2017 року та 21 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до відповідача із претензією про відшкодування вартості багажу, що відповідає його фактичній вартості, оскільки він був забраний невідомим отримувачем 24.03.2018 року. 21 грудня 2017 року за вих.№ 7870 [PERSON] відмовлено у відшкодуванні компенсації з боку ТОВ «Нова пошта» за безпідставністю, оскільки одержувач отримав відправлення відповідно до встановлених умов надання послуг компанією (а.с.25). Суд вважає, що відповідачем правомірно було відмовлено у задоволенні претензій позивача з огляду на таке. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Зі змісту ч.ч.1-2 ст. 633 ЦК України слідує, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пунктом 3.4 Публічного договору, розміщеного на сайті ТОВ «Нова пошта», встановлено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором, Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов»язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника. Пунктом 4.3.2 Публічного договору встановлено обов»язок відправника: відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов'язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес - накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній. Відповідно до п.7.2.13 Публічного договору Експедитор не зобов'язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Встановлено, що відправлення було прийнято для перевезення у пакуванні відправника. Жодної інформації про виробника чи модель товару, які б дали змогу ідентифікувати речі, відправник у експрес-накладній не зазначив, супровідних документів не надав. При складенні експрес-накладних відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненому на офіційному сайті http://novaposhta.ua, який є у вільному доступі. Інформація, яка містилася в експрес-накладних, була внесена та перевірена відправником, одержувачем зазначено [PERSON]. Таким чином, 24.03.2017 року відповідачем було доставлено товар за призначенням у відділення № 95 ТОВ «Нова пошта» м.Києва та видано одержувачу, зазначеному в накладній, [PERSON]. Останній виконав належні дії одержувача, а саме назвав номер експрес-накладної та пред»явив документ, який посвідчує його особу, а ТОВ «Нова пошта» видав вантаж у повному обсязі відповідно до Умов надання послуг. Суд вважає, що в задоволенні претензій відповідачем було відмовлено правомірно, оскільки жодних порушень з боку працівників ТОВ «Нова пошта» допущено не було. Останніми було дотримано п.11.1 Умов надання послуг, згідно яких одержувачу необхідно надати представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної (обов'язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4 та п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення, а також п.11.2 Умов надання послуг, який передбачає, що одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред'являє представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, зокрема, відповідно до п.11.2.1. Паспорт громадянина України. В ході судового розгляду позивачем не було доведено факту того, що вантаж відправлений по експрес-накладній, в якій він же був і одержувачем, отриманий сторонньою особою. Вини перевізника у неотриманні товару одержувачем [PERSON], який в той же час є і відправником, судом не встановлено. Також позовні вимоги не підлягають задоволенню і з тих підстав, що позивачем не доведено розміру фактично завданої шкоди, що є обов»язковою умовою для відшкодування останньої, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно копії фіскального чеку, позивач 17 вересня 2016 року підтвердив свої зобов»язання за договором № 16091705596374 укладеного 17 вересня 2016 року, та доручив банку встановити регулярний платіж з банківської картки на погашення заборгованості у десять платежів на суму 25 298, 06 грн. Того ж дня, позивач подав заяву-приєднання (акцепт) № 77/0063606 до договору добровільного страхування майна (приєднання) за якою застрахував майно- мобільний телефон марки Аррlе, іРhone 6s 128Gb Space Gray, ІМЕІ [NUMBER] (а.с.15-16). Згідно ч.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Згідно п.7.2.2 Публічного договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини Експедитора Експедитор повертає Замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експреснакладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію. Відповідно до п.47 Постанови Ради Міністрів Української РСР про затвердження Статуту автомобільного транспорту: Вантажовідправник і вантажоодержувач несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в товаро-транспортних документах. Розмір відповідальності перевізника згідно із п.139 Статуту автомобільного транспорту УРСР, а також ст.13 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року встановлюється на рівні : а) багажу, прийнятого до перевезення з оголошеною цінністю,- в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижче його справжньої вартості. Таким чином, зазначені норми зобов»язують позивача довести відповідність розміру фактичної шкоди оголошеній вартості вантажу. Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б встановлювали розмір фактичної шкоди, в експрес-накладних не зазначив навіть опис багажу, що унеможливлює встановити дійсну його вартість. Наданий фіскальний чек не доводить вартість саме втраченого вантажу, оскільки вантаж не був описаний, розмір фактично вартості 25 298, 06 грн. відрізняється від оголошеної у сумі 14 500 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України та компенсує їх за рахунок держави, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed