Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007 року по 13.08.2014 року. У шлюбі мають сина - [PERSON]. [INFO]. Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина залишилась проживати з матір»ю. Починаючи з 2013 рок, після фактично припинення шлюбних відносин, відповідачка почала створювати всілякі перешкоди щодо спілкування позивача з сином. Розпорядженням голови Глобинської райдержадміністрації За №305 від 24.07.2014 року позивачу [PERSON] встановлено дні побачення з сином [PERSON] Однак відповідачка [PERSON] ігнорує виконання вказаного розпорядження та продовжує чинити позивачу перешкоди щодо спілкування останнього з сином. Позивач прохає зобов»язати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні позивача з сином та визначити способи його участі у вигляді особистого спілкування з дитиною. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] заявою до суду прохали справу розглядати в порядку письмового провадження, підтримують вимоги з урахуванням уточнень, позивач з відповідачкою дійшли згоди щодо днів побачень позивача із сином, прохали позов задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог, Відповідачка [PERSON], представник відповідачки [PERSON] заявою до суду прохали справу розглянути в порядку письмового провадження, з урахуванням уточнень, відповідачка позовні вимоги визнає повністю. Третя особа: орган опіки та піклування в особі Глобинської райдержадміністрації заявою до суду прохала справу розглянути у відсутності свого представника. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності встановив наступне. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007 року, який рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 13.08.2014 року розірвано.. У шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 10.12.2008 року Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо, неповнолітня дитина залишилась проживати з матір»ю - відповідачкою [PERSON] Розпорядженням Голови Глобинської райдержадміністрації за №305 від 24.07.2014 року за заявою [PERSON], останньому встановлено дні побачень з сином [PERSON], [INFO], так як відповідачка [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною. Судом встановлено, що розпорядження Голови Глобинської райдержадміністрації за №305 від 24.07.2014 року відповідачка [PERSON] не виконує, та продовжує чинити перешкоди у спілкуванні позивача з сином. На даний час, сторони обоюдно дійшли згоди щодо участі у вихованні дитини батьком та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON], про що суду надали письмову заяву З наданої суду спільної заяви [PERSON] та [PERSON] вбачається, що сторони дійшли згоди щодо способу участі позивача у вихованні сина та визначили дні побачень позивача [PERSON] з сином, а саме: - кожної другої та четвертої суботи місяця з 10.00 год. до 10.00 год. неділі за місцем проживання батька, з ночівлею, за згодою сина; - у будні дні: вівторок та четвер з 18.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання батька, з правом забирати сина з дому або навчального закладу особисто - спільний відпочинок під час літньої відпустки батька; - необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв»язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Відповідно до вимог ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Перевіривши надані сторонами докази, суд встановив, що право позивача на спілкування з сином та на участь у його вихованні порушено відповідачкою. Визначаючи способи участі [PERSON] у вихованні та в спілкуванні з сином, судом береться до уваги вимоги ч.2 ст. 159 СК України, а також той порядок участі у спілкуванні та у вихованні, який був визначений органом опіки та піклування та спільною заявою сторін. Суд, враховуючи обставини справи, а також те, що сторони в добровільному порядку дійшли згоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні позивача з дитиною, яка проживає окремо, приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved