Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу в розмірі 14\~287,33 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2016 р. по справі №554/7654/15-ц р. стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу відповідно до договору та розписки від 28.11.2014 року в розмірі 7846.10 грн., 3% річних\~224.42 грн., інфляційні\~1804.6 грн., та відсотки за користування\~1786.1 та відповідно до договору позики від 27.01.2015 року в розмірі 5000 грн., 3% річних\~143.01 грн., інфляційні\~545.00 грн., та відсотки за користування\~1138.2 грн., всього 18 487.43 грн. та 2500 грн. вартість послуг адвоката. Відповідач рішення суду не виконує, боргу позивачу не повернув, що дає підстави позивачу звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів відповідно до вимог статей 625 та 1048\~ЦК України. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Суддя ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву,\~\~дослідивши письмові\~матеріали справиі проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст.. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. В матеріалах справи є копія рішення Октябрського районного суду від 14 вересня 2016 року, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу відповідно до договору та розписки від 28.11.2014 року в розмірі 7846.10 грн., 3% річних\~224.42 грн., інфляційні\~1804.6 грн. та відсотки за користування\~1786.1 та відповідно до договору позики від 27.01.2015 року в розмірі 5000 грн, 3% річних\~143.01 грн., інфляційні\~545.00 грн., та відсотки за користування\~1138.2 грн, всього 18 487.43 грн. та 2500 грн. вартість послуг адвоката. Відповідач рішення суду не виконує. Відповідно до ч. 1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів чи інших правочинів (ч.2\~ст. 509 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1\~ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст.ст.\~599,\~600,\~601,\~604-609 ЦК України, які передбачають підставою припинення зобов`язання, ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Згідно з\~ст. 610 Цивільного кодексу України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Ч. 1\~ст. 611 Цивільного кодексу України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 1\~ст. 612 Цивільного кодексу України\~наголошує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд перевірив розрахунки, наведені позивачем щодо процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ і 3% річних від суми позики і погоджується з вимогами позивача, що сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції складає 5\~690,56 грн., сума 3% річних від простроченої суми 1\~425,45 грн., сума відсотків від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України 7\~171,3 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved