Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив суд постановити рішення яким зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] [INFO] та визначити способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини встановивши спілкування кожної перші, треті та пяті вихідні місяця з ночівлею з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі, щовівторка та щопятниці з 18.00 год. до 20.00 год., в день народження сина з 12.00 год. до 20.00 год., два тижні взимку для спільного відпочинку та один місяць влітку для спільного відпочинку, Новий рік та Пасху з батьком по парним рокам, під час хвороби сина і неможливістю проведення визначеного часу, побачення переносити на наступні дні або вихідні. У дні народження [PERSON] дитина проводить час з нею, у дні народження родичів відповідача дитина проводить час з ним. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 14.11.2013 р. зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] З грудня 2016 р. сторони проживають окремо, Відповідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14.04.2017 р. шлюб між сторонами розірвано та вирішено питання про стягнення аліментів. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з відповідачем, однак в добровільному порядку вирішити питання щодо прийняття участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною сторони змоги не мають, як вказує позивач родина відповідача перешкоджає спілкуванню позивача з дитиною, розпорядження №209 від 19.04.2017 р. про визначення способів участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною не виконують. не дотримуються встановленого порядку, у визначені дні не дозволяють бачитись з дитиною, у звязку з чим позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з відповідними заяви щодо чинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною, в досудовому порядку вирішити спірні питання не виявляється за можливо, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень наданих позивачем в судовому засіданні, вказував суду на те, що в його квартирі [ADDRESS] створені всі належні умови для того щоб дитина могла проживати у нього, особисто він взмозі створити всі умови для достойного відпочинку дитини разом з ним в літній та зимовий період. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що дійсно після припинення сімейно-шлюбних стосунків між сторонами, дитина залишилась проживати разом матірю, вказувала, що дійсно між нею та позивачем виникають суперечки з приводу часу та тривалості зустрічі батька з дитиною, оскільки відповідач бажає брати дитини тоді коли має бажання, без попередження влітку дитини повіз на море, після зустрічей з позивачем дитина постійно хворіє і вона, відповідач, вимушена для лікування дитини іти на лікарняні. Вказувала на те, що дитина на даний час не досягнула пяти років, дуже привязана до неї емоційно і такий тривалий час перебування без матері негативно впливає на її психо-емоційний стан, тому заперечувала щодо вимог позивача про перебування дитини з ним в нічний час доби. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог позивача заперечував та просив в задоволенні вимог відмовити вказуючи на обставини викладені в відзиві на заявлені вимоги. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 14.11.2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.6) Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] ( а.с. 7). На підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року шлюб між сторонами розірвано та вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.10). Відповідно до розпорядження №209 від 19 квітня 2017 р. Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації визначено такі способи участі батька гр.[PERSON] у вихованні та спілкування з малолітнім [PERSON] [INFO] : 1 та 3 суботи кожного місяця з 10 год. до 19 год. неділі, щовівторка та щочетверга з 18 год. до 20 год., 15 днів у літній період в період відпустки батька ( а.с. 11). Відповідно до акту обстеження умов проживання в [ADDRESS] створено всі належні умови для перебування малолітньої дитини (а.с. 13). Відповідно до акту обстеження житлових умов в квартирі [ADDRESS] створені всі належні умови для проживання малолітньої дитини ( а.с. 80). Як вбачається з матеріалів справи, дійсно з червня по листопад 2017 р. [PERSON] 14 разів зверталась за медичною допомогою щодо стану здоровя дитини, дитина часто хворіє на гострі респіраторні захворювання ( а.с. 83, 84-85). Як вбачається з матеріалів справи між сторонами дійсно виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дитиною з цього приводу як батько так і мати дитини неодноразово звертались до служби в справах дітей та правоохоронних органів. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно висновку про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] [INFO] визначено час зустрічей батька з дитиною 1 та 3 суботи кожного місяця з 10 год. до 19 год. неділі, щовівторка та щочетверга з 18 год. до 20 год., 15 днів у літній період в період відпустки батька. Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов'язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні позивач наполягав на тому, що з боку відповідача, матері дитини, чиняться перешкоди у його спілкування з дитиною, оскільки на даний час дитина проживає разом з матірю, відповідач має бажання спілкуватись з дитиною та мати можливість проводити час з дитиною без присутності матері, вважає, що його спілкування з дитиною на одинці, без присутності матері, буде більш сприяти його порозумінню з дитиною. На підтвердження заявлених позовних вимог в частині чинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною позивач посилається на порушення своїх прав, як батька, з боку матері дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Однак і відповідно доказів наданих відповідачем позивач неодноразово не повертав дитину матері у час визначений в розпорядженні, забрав дитину влітку на тривалий відпочинок без попередження, що також вказує на те, що позивач не в повній мірі добросовісно користується наданими йому правами. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчить його особисте звернення до служби у справах дітей за встановленням вказаного порядку і до суду за захистом цього права. Крім цього, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дітьми, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Також суд вважає за необхідне взяти до уваги висновок психологічного обстеження №072 від 12.04.2018 р. відповідно до якого серед іншого батькам рекомендовано встановити стабільний графік зустрічей батька з сином із завчасним обумовленням місця та часу зустрічей, який враховуватиме бажання, інтереси та вікові потреби дитини ( особливо ранній вік хлопчика та його потреби у постійному спілкуванні з матірю). Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, психічний та фізичний стан малолітньої дитини, вважає за можливе визначити позивачу, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні кожного вівторка та четверга місця з 18 год. 00 хв до 20 год. 00 хв., оскільки такий графік спілкування батька з дитиною, запропонований відповідачем, не заперечується позивачем, має за мету налагодження взаємовідносин між батьками дитини щодо питань виховання дитини, реального виконання сторонами досягнутих домовленостей, що позитивно вплине на психологічний стан дитини, з урахуванням віку дитини, та усвідомлення ролі кожного з батьків у житті дитини враховуючи вік дитини, його ставлення до матері, та стан здоровя суд не вважає доцільним визначення способу часті батька у спілкуванні та вихованні дитини шляхом зустрічей кожні перші, треті та пяті вихідні місяця з ночівлею з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі, оскільки як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої суду медичної документації щодо стану здоровя дитина дуже часто хворіє на горсті респіраторні захворювання та потребує постійного нагляду, та за своїм віком потребує перебування в стабільному та звичайному середовищі, а тому суд вважає що в інтересах дитини буде обрання наступного графіку зустрічей дитини з батьком, з часу вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною шести років, а саме до 24 травня 2020 р. кожної 1 та 3 суботи місяця з 10 год. ранку до 20 год. вечора, та проведенням семи днів у літній період під час відпустки батька, з обовязковим завчасним повідомленням матері про час та період відїзду, а з 24 травня 2010 р. кожної 1 та 3 суботи місця з 10 год. ранку до 19 год. вечора неділі, та проведенням пятнадцяти днів у літній період під час відпустки батька. Щодо вимог позивача про святкування днів народження члені його родини та родини відповідача, суд вважає щ дані вимоги не є конкретизованими, а тому не можуть бути судом задоволені. Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обовязку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем визначено спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача, як батька, на вільне спілкування з малолітньою дитиною та прийняття участі у її вихованні, які не було усунуто відповідачем після отримання висновку Органу опіки та піклування Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, яким визначено порядок участі батька у вихованні дитини, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобовязання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітньою дитиною в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною. Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статі 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд визначає спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] [INFO] шляхом встановлення днів зустрічей батька з дитиною : кожного вівторка та четверга місця з 18 год. 00 хв до 20 год. 00 хв., з часу вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною шести років, а саме до 24 травня 2020 р. кожної 1 та 3 суботи місяця з 10 год. ранку до 20 год. вечора, та проведенням семи днів у літній період під час відпустки батька, з обовязковим завчасним повідомленням матері про час та період відїзду, з 24 травня 2010 р. кожної 1 та 3 суботи місця з 10 год. ранку до 19 год. вечора неділі, та проведенням пятнадцяти днів у літній період під час відпустки батька. Враховуючи викладене та

Outcome: partial