Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до Прилуцької міської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту та виключення запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 березня 1995 року між ним та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно якого [PERSON] передала йому у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в м. прилуки, вул. 30 років Жовтня, буд. 34. В свою чергу договір довічного утримання передбачає накладення заборони відчуження вищевказаного будинку, до припинення довічного утримання. Після смерті [PERSON], [PERSON] хотів подарувати даний будинок, який йому належить на праві власності своєму онуку, але при зверненні до Прилуцької державної нотаріальної контори йому було відмовлено, оскільки відповідно до відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна мається два обтяження, одне з яких накладено 28 березня 1995 року за № в реєстрі 182-20 в день укладення договору довічного утримання, а інше обтяження на будинок, розташований в м. Прилуки, по вул. 30 років Жовтня, буд. 34 було накладено 02 вересня 1988 року за № в реєстрі 4267-20 власник будинку зазначено [PERSON], підстави обтяження не вказано, б/н, хоча право власності на цей будинок [PERSON] набув лише 28 березня 1995 року на підставі договору дарування, в якому в п. 7 вказано, що будинок в спорі та під забороною не перебуває, тому позивач і просить суд скасувати заборону на будинок. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач, представник Прилуцької міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до суду листа в якому покладає на розсуд суду та просить розглядати справу без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізуваши інші докази по справі, суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Позивачу [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 28 березня 1995 року, яким [PERSON] передала у йому у власність належний їй на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями (а.с.6) та підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5), належить на праві приватної власності будинок № 34 по вулиці 30 років Жовтня в м. Прилуки Чернігівської області. [PERSON] 20 червня 2002 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Згідно довідки виданої Прилуцьким міськрайонний відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області № 18-41/8/28/14,15 від 17 липня 2017 року (а.с.11) рішень судів та інших органів про стягнення з [PERSON], ідентифікаційний № [NUMBER], [INFO], на користь фізичних та юридичних осіб на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області станом на 14 липня 2017 року не перебуває. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. У відповідності до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, глави 4 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст.ст. 16, 321, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved