Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Промарматура-Агро» про визнання права приватної власності, свої вимоги обґрунтовував тим, що з травня 2000р. отримав у володіння і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище Славгород, вулиця Заводська, без номеру, а саме: будівлею інструментального цеху та будівлею дільниці точного сталеливарного лиття. Зазначені будівлі розташовані на землях Славгородської селищної ради Синельниківського району і до 2000 року знаходились на балансі ЗАТ «Арматурний завод», у 2003 році ЗАТ«Арматурний завод», в рахунок свого вкладу до статутного фонду передало зазначені будівлі відповідачу ТОВ «Промарматура-Агро», однак підприємство фактично ніколи дані будівлі не використовувало. З 2000 року позивач використовує дані будівлі для особистих потреб, як фізична особа та підтримує їх у придатному для використання стані, проводить в них поточний ремонт. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд: встановити факт добросовісного заволодіння, відкритого і безперервного володіння з 2000 року [PERSON]: нежитловою будівлею інструментального цеху, загальною площею 1430,6 м2, розташованою на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище Славгород, вулиця Заводська, №1-б; нежитловою будівлею дільниці точного сталеливарного лиття, загальною площею 1658,2 м2, розташованою на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище Славгород, вулиця Заводська, 1-а. Визнати за [PERSON] право приватної власності за набувальною давністю на наступне нерухоме майно: нежитлову будівлю інструментального цеху, загальною площею 1430,6 м2, розташовану на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище Славгород, вулиця Заводська, 1-б; нежитлову будівлю дільниці точного сталеливарного лиття, загальною площею 1658,2 м2, розташовану на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище Славгород, вулиця Заводська, 1-а. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, до суду подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Промарматура-Агро» в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій визнав заявлені позовні вимоги, просив суд розглянути справу без участі представника. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, а судове рішення ухвалюється на підставі наявних в справі документів. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані суду письмові докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що з травня 2000р. [PERSON] відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище Славгород, вулиця Заводська, без номеру, а саме: будівлею інструментального цеху та будівлею дільниці точного сталеливарного лиття. Суд зясував, що позивач використовує дані будівлі для особистих потреб, як фізична особа та підтримує їх у придатному для використання стані, проводить в них поточний ремонт. Вказані будівлі до 2000 року знаходились на балансі ЗАТ «Арматурний завод», у 2003 році ЗАТ«Арматурний завод», в рахунок свого вкладу до статутного фонду передало зазначені будівлі відповідачу ТОВ «Промарматура-Агро», однак підприємство фактично ніколи дані будівлі не використовувало. Відповідно до довідки, виданої 18.04.2014р. №365 виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON], який мешкає за адресою: смт. Славгород, вул. Мостова, 15а , користується з травня 2000 року не житловими будівлями інструментального цеху та дільниці точного сталеливарного лиття за адресою: смт. Славгород, вул. Заводська, б/н. Судом також в судовому засіданні досліджено копії наступних документів: - інвентарна картка №1 обліку основних засобів (для автомобілів, обладнання, інструменту, виробничого і господарського інвентарю) САП ( « Славгородське арматурне виробництво»), в якій зазначено, що виробничий корпус ливарного цеху на території заводу введено до експлуатації 1935р.; - інвентарна картка №2 обліку основних засобів (для будівель та споруд), в якій зазначено, що виробничий корпус механічного цеху (для інструментальної дільниці) на території заводу введено до експлуатації 1932р. Відповідно до копії Протоколу установчих зборів засновників ТОВ «Промарматура-Агро» від 24.01.2003р. створено юридичну особу у формі ТОВ «Промарматура-Агро». Згідно з вказаним протоколом установчих зборів засновників- засновником ВАТ « Славгородський арматурний завод» було внесено до статутного фонду ТОВ «Промарматура-Агро» будівлю інструментального цеху, будівлю ливарної ділянки вартістю 90,00 грн. і 100,00 грн., відповідно. Згідно рішення виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 31.10.2014р. №53 « Про присвоєння адреси нежитловим будівлям», присвоєно нежитловій будівлі дільниці точного сталеварного лиття загальною площею 1658,2 кв.м., адресний номер смт. Славгород, вул. Заводська, буд. 1-а; присвоєно нежитловій будівлі інструментального цеху, загальною площею 1430,6 кв.м., адресний номер смт. Славгород, вул. Заводська, буд. 1-б. В судовому засіданні також встановлено, що на садибний (індивідуальний) житловий будинок, а також нежитлову будівлю інструментального цеху виготовлено технічні паспорти станом на 02.01.2015р. Відповідно до довідки Синельниківського міжміського бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області від 07.12.2016р. №1179 , слідує: - нежитлова будівля точного сталеварного лиття розташованого за адресою смт. Славгород, вул. Заводська, 1а за інвентаризовано за [PERSON], право власності в бюро не зареєстровано; - нежитлова будівля інструментального цеху розташованого за адресою смт.Славгород, вул. Заводська, №1б за інвентаризовано за [PERSON], право власності в бюро не зареєстровано. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, серед обєктів права власності у відповідача ТОВ «Промарматура - Агро» відсутні відомості щодо реєстрації права власності на спірні обєкти. Спірні відносини урегульовані нормами глави 24 Цивільного кодексу України, що регулює набуття права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При вирішенні цього спору суд враховує наступне: задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно яке не має власника; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном, а якщо строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Документи, які досліджені судом підтверджують те, що у позивача відсутній титул для надбання цього майна, відомості з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджують те, що право власності на нерухоме майно ні за ким не зареєстроване. Суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт добросовісного заволодіння позивачем [PERSON] нерухомим майном: нежитловою будівлею інструментального цеху, нежитловою будівлею дільниці точного сталеливарного лиття, а також те, що позивач відкрито, безпреревно володіє цим нерухомим майном понад десять років. Тобто, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем. Разом з тим, суд вважає, що встановлення факту добросовісного заволодіння чужим майном не підлягає задоволенню, оскільки встановлення такого факту не передбачено переліком ст.256 ЦПК України. Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на обставини справи, оцінюючи надані докази, позицію відповідача в справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання права приватної власності за набувальною давністю на майно.

Outcome: partial