Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про тлумачення заповіту, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON], який при житті 09.09.2008 року склав на його ім'я заповіт, яким зокрема, заповідав йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення (земельний сертифікат). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно заповіту заповідач, заповідав йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення (земельний сертифікат), а правовстановлюючим документом на даний час являється державний акт на право власності на земельну ділянку, тому йому рекомендовано звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту. Посилаючись на те, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти йому дві земельні ділянки, за кадастровим номером: -[NUMBER] площею 2,8706 га, та за кадастровим номером: [NUMBER] площею 3,4853 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, які належали [PERSON] на праві приватної власності, на яку у спадкодавця на момент складання заповіту було право, підтверджене інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, просив суд здійснити тлумачення заповіту від 19.09.2008 року, який було зареєстровано в реєстрі за №358 та посвідчено секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не з'явився надавши письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Троїцької(Кіровської) сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позов визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області 19 вересня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №358, [PERSON], [INFO] заповів земельну ділянку сільськогосподарського призначення (земельний сертифікат) [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). За приписами ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Натомість, ч.2 ст.1236 ЦК України передбачає, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст.1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. При цьому, положення ст.213 ЦК України не допускають, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. Таким чином, тлумачення заповіту обумовлюється необхідністю встановити точну волю спадкодавця і може мати місце, якщо зміст заповіту викликає сумніви у спадкоємців, у зв'язку з чим необхідно розтлумачити його зміст. На час складання заповіту [PERSON] мав право на земельну частку (пай), для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Земельна частка (пай) - це частка землі, визначена в результаті поділу земель колективної власності і виражена в умовних кадастрових гектарах. Право на земельну частку (пай) - це право особи на землю, яке виражене в умовних кадастрових гектарах, яким вона володіє, користується і розпоряджається на власний розсуд, в тому числі може заповідати. Крім того, власник земельного паю має право на його виділення його в натурі (на місцевості). Таким чином, [PERSON] мав право на земельні частки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером: -[NUMBER] площею 2,8706 га, та за кадастровим номером: [NUMBER] площею 3,4853 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, які належали [PERSON] на праві приватної власності, яке він набув за життя і яке збереглося у нього до моменту смерті. Враховуючи зазначене вище, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved