Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь заборгованість за договором безпроцентної позики від 01 травня 2016 року, загальний розмір якої на 18 вересня 2017 року складає 97\~554 грн. 72 коп., що є еквівалентом 3\~720, 00 дол. США. Свої вимоги позивач мотивував тим, що за укладеним 01 травня 2016 року між ним та відповідачем, [PERSON], договором безпроцентної позики він передав останньому грошові кошти в сумі 3\~000, 00 дол. США із зобовязанням в строк до 18 вересня 2016 року повернути суму позики в національній валюті гривні за курсом Національного банку України на день виплати, а у випадку порушення строку повернення отриманої суми сплатити пеню з розрахунку 2 % від вчасно неповернених сум позики за кожний місяць прострочення. Однак, як вказує позивач, відповідач [PERSON] у встановлений договором строк не повернув суму позики. Таким чином, як зазначає позивач, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню грошова сума в розмірі 78\~673 грн. 16 коп., що є еквівалентом 3\~000, 00 дол. США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України на день подання позову до суду - 18 вересня 2017 року (2\~622, 4386 грн. за 100 дол. США). Загальна сума боргу з урахуванням пені складає 97\~554 грн. 72 коп. (78\~673 грн. 16 коп. + 18\~881 грн. 56 коп.), що є еквівалентом 3\~720, 00 дол. США. У звязку із викладеними обставинами позивач і вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення боргу. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату , час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав. За викладених обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача [PERSON], на підставі пояснень представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], а також наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, вислухавши пояснення сторін, присутніх в судовому засіданні, ретельно вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 01 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] безвідсоткову в сумі 3\~000, 00 дол. США готівкою, а останній зобовязався повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені у цьому договору в гривнях по курсу Національного Банку України на день виплати. Згідно пункту 2 зазначеного договору, відповідач зобовязався повернути отримані в борг кошти в строк до 18 вересня 2016 року. Пунктом 3.3 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником строку повернення отриманої суми, зазначеної у пункту 2.3 даного Договору, позичальник буде зобовязаний сплатити позикодавцю пеню з розрахунку 2% від вчасно неповернених сум позики за кожний місяць прострочення. Факт отримання відповідачем позики в сумі 3\~000, 00 дол. США підтверджується його підписом у договорі від 01 травня 2016 року, оскільки, згідно із пунктом 2.2 вказаного договору, факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується підписом позичальника на договорі. Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до змісту частини 2 статті 1047 Цивільного-кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання умов договору позики. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] своїх зобовязань за договором позики від 01 травня 2016 року не виконав. Положеннями частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За приписом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, приймаючи до уваги думку відповідача, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання останнім своїх зобовязань, що випливають з договору позики від 01 травня 2016 року, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] щодо сплати заборгованості за договором позики, а також пені за несвоєчасне повернення суми боргу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання еквіваленту в доларах США суми боргу та пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Згідно із положеннями частини 1 статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, положення частини 2 статті 524 та частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного Банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 01 березня 2017 року по справі №6-284цс17. Положеннями частини 2 статті 360-7 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно офіційного курсу валют \~Національного банку України, станом на день ухвалення рішення, на 24 листопада 2017 року, курс української гривні у відношенні до долару США становить 26,86 грн. за 1 дол. США. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума боргу, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] становить 80\~580 грн. 00 коп., що є еквівалентом 3\~000, 00 дол. США, та пеня в розмірі 19\~339 грн. 20 коп., що є еквівалентом 720,00 дол. США.

Outcome: approved