Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2013 року по 14 серпня 2013 року. У шлюбі у них народилася одна дитина: донька [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що дитина перебуває на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню доньки, не бере участі в матеріальному забезпеченні та вихованні. Можливості самостійно забезпечувати дитину усім необхідним в неї немає. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Крім того, суду пояснила, що дитина часто хворіє на ГВРІ та алергії, на лікування необхідні значні витрати, а її заробітної плати не вистачає на повноцінне утримання доньки та лікування. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення аналогічні до викладених у письмових запереченнях. Також суду пояснив, що сума, яку просить позивач є занадто високою, оскільки заробітна плата [PERSON] становить 3500 грн. на місяць, а на його утриманні, крім спільної доньки з позивачкою, ще є цивільна дружина та її дитина, з якими він проживає. Вказує, що відповідач не погоджується з доводами позивача у позовній заяві про те, що він матеріально не допомагає доньці [PERSON], оскільки постійно надає таку допомогу шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивачки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3) Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЕГ № 180530, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с. 3). Відповідач [PERSON] вказаний батьком [PERSON] у свідоцтві про її народження. (а.с. 4). Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання. [PERSON] [PERSON] проживає разом з матірю позивачкою [PERSON], самостійних доходів не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Із матеріалів справи, вбачається, що відповідач [PERSON] працює на посаді менеджера (логістика) у ТзОВ «Птахокомплекс «Губин» та отримує заробітну плату у розмірі 3500 грн. на місяць (а.с. 23). Інших доходів відповідач не має. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших неповнолітніх дітей, утриманців він не має. Доводи відповідача на те, що на його утримані перебуває син його співмешканки [PERSON] - [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки батьком останнього, відповідач [PERSON] в свідоцтві про народження не зазначений (а.с. 21-22). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме для дітей віком до 6 років розмір прожиткового мінімуму з 01.05.2017 року становить 1492 грн. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що обовязок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Доводи позивача про те, що дитина страждає на затримку мовного розвитку, у звязку з чим потребує додаткових витрат на заняття з логопедом, відвідування лікарів та проведення медичних обстежень, суд при розгляді питання про стягнення аліментів не приймає, оскільки зазначені позивачкою витрати відносяться до додаткових витрат на дитину, позовна вимога про їх стягнення в даній справі позивачкою у встановленому законом порядку не заявлена, що не позбавляє її права звернутися до суду з окремим позовом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial