Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Заланівської сільської ради, [PERSON] районної державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно земельні частки (паї) в порядку спадкування за заповітом внаслідок смерті [PERSON], яка померла 21 липня 2015 року та зобовязання видати державні акти на земельні частки (паї). У позовній заяві зазначено, що 21 липня 2015 року померла [PERSON], яка постійно проживала у [INFO]. [PERSON] за життя набула право власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заланівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі державних актів серія ЯБ №975962 площею 0.3721 га та серія ЯБ №975215 площею 1, 0473 га. [PERSON] склала заповідальне розпорядження відповідно до якого земельні ділянки площами 0, 3721 га та 1,0473 га заповіла позивачу. Однак через втрату правовстановлюючих документів на земельні ділянки в даний час він не має можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушений звертатися із позовом до суду. Просив позов задовольнити. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснив, що приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки. просив позов задовольнити. Представник [PERSON] РДА [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував щодо задоволення позову [PERSON] в частині визнання права власності на земельні ділянки, які належали [PERSON] на підставі державних актів. Заланівська сільська рада представника у судове засідання не направила, подала суду клопотання про слухання справи за відсутності представника Заланівської сільської ради. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обовязок сторін по справі Суд, вислухавши доводи позивача, представника відповідача [PERSON] РДА, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки№218/3-08, виданої 03 лютого 2016 відділом держгеокадастру у [PERSON] районі Івано-Франківської області, [PERSON] згідно державних актів серія ЯБ №975962 та серія ЯБ №975215, виданих на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 27 червня 2006 року за №128 та які зареєстровані у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010830800526 та за № 010830800525 набула права власності на земельні ділянки площею 0,3721 га вартість якої станом на 01 січня 2016 року становить 6367,81 грн. та площею 1, 0473 вартістю станом на 01 січня 2016 року 11592, 68 грн. Відповідно до заповіту, посвідченого 12 червня 2015 року у виконавчому комітеті Заланівської сільської ради, секретарем Заланівської сільської ради [PERSON], [PERSON], [INFO] належні їй земельні ділянки площею 0,3721 га згідно державного акта серія ЯБ №975962 та земельну ділянку площею 1,0473 га згідно державного акта серія ЯБ №975215 заповіла внуку [PERSON] Заповіт не змінений і не відмінений. [PERSON] померла 21 липня 2015 року в м.Івано-Франківську, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №214580, виданим 22 липня 2015 року виконавчим комітетом Заланівської сільської ради. Приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу03 лютого 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заланівської сільської ради відмовлено через втрату правоустановчих документів. У газеті Голос опілля №4 від 30 січня 2016 року опубліковано оголошення про втрату Державних актів серія ЯБ №975962 та серія ЯБ №975215, виданих на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 27 червня 2006 року за №128 на імя [PERSON] [PERSON], спадкоємиця першої черги за законом після смерті [PERSON], яка має право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України, від оформлення спадкових прав на обов'язкову частку за законом -відмовилася, що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 20 січня 2016 року. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, відповідно до роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, визнати за [PERSON], [INFO], уродженцем і жителем [INFO] кв.№71 ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на земельні ділянки (паї) площею 0,3721 га вартістю 6367, 81 грн. та площею 1,0473 га вартістю 11\~592, 68 грн., які розташовані на території Заланівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, які на день смерті на підставі Державних актів серія ЯБ №975962 та серія ЯБ №975215 належали [PERSON], яка померла 21 липня 2015 року.

Outcome: partial