Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказала, що 27.08.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають спільних дітей, троє з яких вже повнолітні та малолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, через що між ними постійно виникали сварки. Проживають вони окремо і з кінця 2015 року всі сімейні стосунки між ними припинені. Подальше збереження сімї з відповідачем є недоцільним. На примирення вона не згодна. Просить суд у встановленому законом порядку розірвати їх шлюб з відповідачем, поклавши судові витрати на відповідача. В судове засідання позивач не зявилася, звернулася до суду з заявою в якій прохала справу слухати без її участі. Позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст.ст. 75-78 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.08.1991 року у Семенівському районному відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис №57. (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей, троє з яких вже повнолітні та малолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом. Подружнє життя у них не склалося, як стверджує позивач, через несумісність характерів. Судом також встановлено, що сторони намірів зберегти сім'ю не мають, і позивач вважає, що їх сімя розпалась остаточно, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved