Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що 25.04.1998 р. між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя, господарство сторони ведуть окремо більше року, дитина проживає з позивачем. Майнового спору та спору з приводу виховання дітей не мають. Сторони по справі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, строк на примирення просить не надавати. Відповідач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 25 квітня 1998 року між сторонами був укладений шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Добропілля Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 72 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Судом також встановлено, що від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке було видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Донецької області 15.06.2001 р., актовий запис № 126 від 15.06.2001 р. Позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини в межах даної позовної заяви не заявлено. Майновий спір в межах даної позовної заяви відсутній. Відповідно до ч. 4ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved