Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: про визнання відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному будинку також зареєстрований її колишній чоловік - відповідач [PERSON] , який з вересня 2020 року в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, спільного господарства вони не ведуть. Всі обов`язки по утриманню квартири виконує вона, як власник житла. Адреса, де фактично на даний час проживає її колишній чоловік [PERSON] , їй невідома. Вона лише знає, що відповідач проживає у Житомирській області з іншою жінкою. Реєстрація відповідача у належному їй житловому приміщенні створює перешкоди для оплати комунальних послуг, отримання житлових субсидій, а також позбавляє її можливості розпоряджатися таким житлом. З вказаних підстав позивач просила визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, оскільки вона буде перебувати за кордоном. У поданій до суду заяві позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує (а.с. 29). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Махацький Ю.М., позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судові засідання 26 листопада та 13 грудня 2021 року не з`явився, хоч про час та місце їх проведення був повідомленим у встановленому порядку, шляхом надіслання судової повістки на адресу його зареєстрованого місця проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Частина 10 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин, за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, і відкрито провадження у справі № 558/550/21 на підставі такої позовної заяви. Судом по цивільній справі № 558/550/21 10 листопада 2021 року проведено підготовче засідання. Судові засідання по даній справі призначалися 26 листопада та 13 грудня 2021 року. У вказані судові засідання відповідач та/чи його представник не з`явилися. Заяв та/чи клопотань про надання чи витребування доказів до суду сторони (їх представники) не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 733598 від 9 червня 2003 року (а.с. 7), копії договору купівлі-продажу квартири від 13 серпня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №474 (а.с. 6), позивач [PERSON] є власником однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено згідно довідки, виданої Демидівською селищною радою Рівненської області 3 вересня 2021 року № 1583/21 (а.с. 10), повідомлення № 03-13/3159/21 від 13 грудня 2021 року (а.с. 39), що видане Демидівською селищною радою Рівненської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований 22 листопада 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Демидівського районного управління юстиції у Рівненської області, актовий запис № 35. Із змісту досліджених в судовому засіданні актів обстеження умов проживання позивача [PERSON] від 4 лютого 2021 року та від 11 березня 2021 року (а.с. 11, 12), встановлено, що [PERSON] , 1977 року народження, з вересня 2020 року не проживає по місцю реєстрації в [ADDRESS] . Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі позивача [PERSON] протягом більше року не проживає, не веде спільно з позивачем господарство, не сплачує комунальні платежі, не несе витрат на утримання квартири (будинку). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положення ст.ст. 386, 391 ЦК України вказують на те, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Оскільки відповідач [PERSON] більше року в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , не проживає без поважних причин, то його на підставі ст.ст. 72, 169 ЖК України, ст. 405 ЦК України, слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 гривень, що був сплачений позивачем при подачі до суду позовної заяви, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 405, 406 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.ст. 71, 72, 163, 169 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved