Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що 25 червня 2009 року його матір`ю [PERSON] був складений заповіт на земельний пай площею 2.51 га на його ім`я. Пізніше [PERSON] склала заповіт, яким заповіла земельний пай його сестрі [PERSON] . Вказує, що його мама [PERSON] не мала повноважень і права складати новий заповіт, оскільки була неписьменна і не усвідомлювала значення своїх дій, що вона порушує таким чином права позивача. Стверджує, що предметом спору є земельний пай, який належить його матері [PERSON] однак для того, щоб вчинити нотаріальні дії на право приватної власності на нерухоме майно йому необхідне свідоцтво про смерть матері [PERSON] . Стверджує, що у його свідоцтві про народження матір`ю є [PERSON] , тому він просить встановити той факт, що мати позивача [PERSON] - [PERSON] - одна і та ж особа. Крім цього просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] надати позивачу копії документів: свідоцтва про смерть [PERSON] , паспорту [PERSON] , заповіту, свідоцтва про шлюб батьків, документу огляду тіла покійної національною поліцією, документу огляду тіла покійної лікарем. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти нотаріальні дії відмовлено. Ухвалою судді від 03 лютого 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відноси залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали - 5 днів з дня отримання копії ухвали. Відповідно до заяви про усунення недоліків позовної заяви позивач [PERSON] вказує, що в даному випадку є спір між позивачем та Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану; спір правочинів - заповіту [PERSON] від 25 червня 2009 року та нового заповіту [PERSON] , оскільки останній відміняє дію першого; спір між позивачем та відповідачем, спір між відповідачем та Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану та вважає, що встановлення факту родинних відносин про те, що мати [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] була одна і та ж особа - є позовною вимогою, а тому просить позов задовольнити та зобов`язати відповідача надати позивачу копії документів: свідоцтва про смерть [PERSON] , паспорту [PERSON] , заповіту, свідоцтва про шлюб батьків, документу огляду тіла покійної національною поліцією, документу огляду тіла покійної лікарем. Ухвалою суду від 01 березня 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти нотаріальні дії відмовлено. Ухвалою судді від 03 березня 2021 року було відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, однак подала заяву про розгляд прави у її відсутності, де вказала, що заперечує щодо задоволення позову, просить суд у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію позивача вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Із змісту мотивувальної частини позовної заяви встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з метою встановлення факту родинних відносин. Позивач вказав, що у нього немає жодних підтверджуючих документів, які б доводили факт родинних відносин його із матір`ю, однак, як зазначено позивачем, це досягається ухваленням судового рішення про встановлення факту родинних відносин, зокрема те, що мати [PERSON] - [PERSON] була одна і та ж особа. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як вбачається з ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; Згідно ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Виходячи із вищенаведених норм закону, справи про встановлення факту, в тому числі, родинних відносин, суд розглядає в порядку окремого провадження за участю заявника та заінтересованих осіб. Крім того, предметом позову, як зазначено позивачем, є спір за земельний пай його матері [PERSON] . Однак, як вказав позивач, для того щоб вчинити нотаріальні дії на право приватної власності щодо земельного паю йому потрібно встановити факт родинних між ним та померлою матір`ю, а також витребувати документи у відповідача, зокрема свідоцтво про смерть [PERSON] . Виходячи із наведеного, позивач вказав, що просить суд встановити факт родинних відносин між ним та його померлою матір`ю, зобов`язати відповідача надати позивачу копії документів: свідоцтва про смерть [PERSON] , паспорту [PERSON] , заповіту, свідоцтва про шлюб батьків, документу огляду тіла покійної національною поліцією, документу огляду тіла покійної лікарем. Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися досуду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З урахуванням наведених норм - правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу щодо захисту цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект. Таким чином, метою ефективного способу захисту є забезпечення поновлення порушеного права, адекватність наявним обставинам. Одночасно, суд зазначає, що позивачем в даному випадку обраний неефективний спосіб захисту, адже вимоги про встановлення факту родинних відносин та про зобов`язання відповідача надати позивачу копії документів не призводять до реального захисту законного інтересу позивача. Суд зауважує, що вимога про встановлення факту родинних відносин - є вимогою у справах окремого провадження, а не позовного. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] у зв`язку із обранням позивачем неефективного способу захисту порушеного права. Крі цього, суд зауважує, що позивачем незрозуміло та нечітко обґрунтовано, які саме права позивача порушено та у зв`язку із чим. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивача, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed