Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 50% усіх видів заробітку на трьох дітей до досягнення кожною дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та [PERSON] 2 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб, актовий запис № 724. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що на цей час вони проживають всі разом, але з вересня 2020 року відповідач не приймає участі в утриманні дітей, не надає кошти на продукти харчування та одяг для дітей. Діти перебувають на її утриманні. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 5 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження із повідомленням сторін на 3 березня 2021 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Крім того, позивачка вказала, що відповідач на цей час не працює, вона працює неофіційно нянею в сім`ї, кошти за роботу отримує, з яких і утримує трьох дітей. Зазначила, що відповідач не надає кошти на продукти харчування для дітей та на одяг; купує окремо продукти харчування для себе та забороняє ій використовувати ці продукти для приготування їжі, користуватись продуктами, що куплені відповідачем можна лише з його дозволу. Також вказала, що станом на 3 березня 2021 року вона разом з дітьми переїхала жити в іншу квартиру, оскільки відповідач вчиняє домашнє насильство стосовно неї та їх дітей. Представник позивача підтримала пояснення позивачки та вказала, що відповідач постійно вчиняє домашнє насильство стосовно своєї дружини, працівників поліції вона не викликала, оскільки переживає, що після їх приїзду та складання протоколу, відповідач застосує до неї певні дії і ситуація ще більше ускладниться. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, вказав, що не ухиляється від утримання дітей, проте не бажає утримувати свою дружину. Зазначив, що не вважає за необхідне витрачати кошти на гуртки для дітей, оскільки, на його думку, першочерговим є облаштування умов проживання для них, вказав, що виконує ремонт у новій квартирі, де дітям буде більше місця і зручніше проживати. Не заперечував того факту, що дружина з дітьми наразі проживають окремо від нього, а також не заперечив факту, що вчиняє домашнє насильство стосовно дружини. Також зауважив, що не забороняв дітям вживати ті продукти, що були куплені ним особисто, та вказував, що немає потреби давати гроші дружині, яка не витрачає їх на дітей. Вказав, що якщо дітям, щось потрібно, вони можуть йому сказати і він придбає для них потрібні речі, або дасть гроші їм особисто. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 2 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 724. (а.с. 9) Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-12). Факт проживання неповнолітніх дітей сторін: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - із матір`ю - [PERSON] не заперечується та не спростовується відповідачем. Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідачем у справі не надано доказів того, що трьох неповнолітніх дітей утримує виключно він, не спростував того факту, що позивачка неофіційно працює та отримує заробіток, який, зокрема, витрачає на дітей. Судом враховуються факти, повідомлені відповідачем у запереченні на позов та у судовому засіданні, а саме те, що він не вважає за потрібне витрачати кошти на гуртки для дітей, а також той факт, що одяг для дітей або продукти він буде купувати їм самостійно або надавати їм кошти на їх прохання. Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , враховуючи вік дітей, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, враховуючи зауваження відповідача, щодо відсутності офіційного працевлаштування на цей час, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку не досягнуто домовленостей щодо утримання дітей, суд дійшов висновку про необхідність визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частина від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягненню найстаршою дитиною повноліття. Вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі Ѕ частина до досягненню кожною дитиною повноліття не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Відповідно до частин другої, третьої статті 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 27 січня 2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial