Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] В обґрунтування вимог позову зазначає, що вона з відповідачем проживали у зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюб між ними заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2017 року у справі № 233/3881/17 було розірвано. Після початку антитерористичіної операції у Донецькій області, позивачка з сином у червні 2014 року переїхала до міста Василькова, з того часу проживає у місті та винаймає житло, відповідач з того часу з ними не проживає, його місцезнаходження та засоби зв'язку їй невідомі. Малолітній син повністю перебуває на утриманні позивачки, котра забезпечує дитині всі необхідні умови для розвитку та навчання, син взагалі не пам'ятає батька та не відчуває до нього будь-яких почуттів. Відразу після народження сина, відповідач повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду,лікування дитини, що може негативно впливати на її фізичний розвиток як складову виховання. У лютому 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області задовольнив позовні вимоги позивача у справі № 362/5404/17 і прийняв рішення, яким надав дозвіл сину позивачки на тимчасовий виїзд за кордон без супроводу та згоди батька [PERSON] - відповідача у справі, до досягнення сином повноліття. Відповідач не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює належних умов для отримання сином освіти, , що стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не в'явився, судом про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки до суду, відзиву на позовну заяву чи клопотань до суду не подав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім'ї Васильківської міської ради Київської області, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав повністю, не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову, виходячи з наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 550 від 03.07.2013 року (а.с. 7). Згідно довідки Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.03.2018 р. Н.15.27.-45, виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] користь [PERSON], на виконання не надходив та не перебуває (а.с. 11). [PERSON], [INFO], та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], фактично з липня 2014 року проживають за адресою: [ADDRESS], дитина овністю знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою № 43/04.2018 від 10.04.2018 року виданою депутатом Васильківської міської ради VII скликання [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з довідки № 18 від 11.04.2018 р. виданою Васильківським дошкільним навчальним закладом № 9 «Тополька» [PERSON], її дитина, [PERSON], відвідував Васильківський дошкільний навчальний заклад № 9 «Тополька» з вересня 2015 по червень 2017 року. Дитина охайна, доглянута, проживає з мамою, яка займається її вихованням. [PERSON] відвідувала батьківські збори, цікавилась життям дитини у садочку, сплачувала за харчування дитини в ДНЗ. За час перебування дитини в дошкільному закладі батько жодного разу не приводив її в садочок і не забирав додому, не спілкувався з вихователями, не відвідував батьківські збори, святкові ранки та інші заходи (а.с. 12). Згідно заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області звід 02.02.2018 року у справі № 362/5404/17 надано дозвіл неповнолітньому громадянину України [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за кордон та неконтрольовану територію (у районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (район АТО), у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], до досягнення ним повноліття. А також надано дозвіл [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя. Згідно висновку Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 112/09.09/02.01-12 від 25.04.2018 р., даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання малолітнього сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с. 15). За змістом ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 65 СК України). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. ( пункт 16) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей та ні. Зазначені фактори, як кожен окремо, так в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкам. Таким чином, аналізуючи встановлені обставини та зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Крім того, на підставі ч. 1 т. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved