Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся через суд до [PERSON],[PERSON] їз позовом про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16 вересня 2013року між ним та відповідачем- [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 31 536 грн. з умовою їх повернення 16.09.2014 року. Згідно умов договору позивач брав на себе зобов'язання надати відповідачу грошові кошти в сумі 31 536 грн., а відповідач брав на себе зобов'язання повернути отримані від позивача грошові кошти частками згідно графіка. Але на день подання позову відповідач не здійснив жодного платежу. Також в забезпечення вказаного зобов'язання позивачем 16.09.2013 року був укладений Договір поруки з [PERSON],згідно якого вона поручилась за [PERSON] Зобов'язалася уразі порушення боржником своїх зобов'язань за договором позики, нести перед позивачем солідарну відповідальність. Позивач просить стягнути із відповідача 31 536 грн. та плату за користування позикою, яка складає 1% в день від суми кожного несплаченого по договору платежу у сумі 8 374 грн. 56 коп. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про слухання справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. В силу п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини. Суд вважає, що між сторонами укладено договір позики, який підписаний відповідачем, а тому зобов'язання за ним регулюються ст. ст. 1046-1050 ЦК України. У судовому засіданні було встановлено, що 16 вересня 2013року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 31 536 грн., які зобов'язувався повернути згідно графіку, що підтверджується договором позики грошей та розпискою [PERSON].(а.с.6,8). Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Суд вважає, що за договором позики позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] суму 31 536 грн., отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1046 ЦК України, було укладено та фактично виконано з боку позивача. В забезпечення вказаного зобов'язання позивачем 16.09.2013 року був укладений Договір поруки з [PERSON] (а.с.7). Згідно п. 4.1 вказаного Договору уразі порушення боржником своїх зобов'язань за договором позики, [PERSON] і [PERSON] відповідають перед кредитором - [PERSON], як солідарні боржники.(а.с.7). За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно п.п 4.4 укладеного договору передбачено, що після закінчення строків, вказаних в договорі позичальник сплачує плату за користування позикою, яка складає 1% в день від суми кожного несплаченого по договору платежу починаючи з дня, коли повинен був здійсненний цей платіж згідно графіка до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Тому плата за користування позикою складає в розмірі 8 374 грн. 56 коп., яка також належить стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути із відповідача і судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 399грн.11 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved