Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі. Позов підтримує та не заперечує проти прийняття заочного рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог абзаців 4,5 ч.5 ст. 74 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особі, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з [PERSON] спільно проживали без реєстрації шлюбу з 2008 р. по 2011 р. [INFO] в [PERSON] народився син [PERSON], батьком якого є відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.03.2009 року серії [NUMBER]. На момент розгляду справи дитина мешкає за місцем проживання матері по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області від 18.11.2015 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Приписами ч.1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Суд зазначає, що відповідачем не надано суду даних які спростовують, що [PERSON] є не його сином, доказів про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї; доказів, які свідчать про його незадовільний стан здоров'я, матеріальне становище та наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дітей. При вирішенні питання про розмір аліментів на дитину суд враховує положення частин 1 та 2 статті 182 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України, Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивачем не надано до суду належних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню з дня пред'явлення позову, а не з березня 2015 року, як на це посилається позивач. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для частково задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, стягує суму судового збору у розмірі 487,20 грн. з відповідача на користь держави.

Outcome: partial