Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 грудня 2019 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір № 10/2019 на проведення робіт по встановлені системи опалення. На виконання умов договору підряду замовником сплачено підряднику грошові кошти в сумі 85780,00 грн. Проте, у встановлений договором строк, вказаний обсяг робіт підрядником не виконано, необхідні для виконання робіт матеріали не надано. Надалі, у лютому 2020 року підрядник частково придбав матеріали та виконав роботи. На вимогу позивача завершити виконання робіт в обумовленому договором підряду обсязі відповідач не реагував та перестав контактувати. У зв`язку із наведеними обставинами, [PERSON] 12 березня 2020 року звернувся до Тернопільського ГУНП в Тернопільській області із заявою про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України. Кріт того, з метою завершення обумовлених договором підряду робіт позивач звернувся до іншого підрядника. Таким чином, у зв`язку із невиконанням підрядником обумовлених договором підряду робіт замовник поніс додаткові витрати, необхідні для завершення таких робіт, на загальну суму 48846,70 грн. Враховуючи вищенаведене, просить суд розірвати договір № 10/2019 на проведення робіт по встановлені системи опалення, укладений 25 грудня 2019 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] та стягнути з відповідача 59488,70 грн. завданих збитків, 332407,50 грн. неустойки (пені), 8000,00 грн. завданої моральної шкоди та понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 04 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2020 року закрито підготовче судове засідання у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Фльорків О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач ФОП [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. За вказаних обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 25 грудня 2019 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір № 10/2019 на проведення робіт по встановлені системи опалення на строк з 27 грудня 2019 року по 27 січня 2020 року. Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. договору підряду замовник передає, а підрядник приймає на себе виконання робіт по монтажу системи опалення за адресою: [ADDRESS] . Вказані роботи підрядник виконує на свій ризик, власними силами і засобами, усуває протягом гарантійного строку експлуатації об`єкту дефекти, недопрацювання, невідповідності обумовлені діяльністю підрядника. Розділом 3 договору підряду встановлено, що загальна вартість робіт та матеріалів за договором підряду складає 88642,00 грн., з яких кошти в сумі 57500,00 грн. та 10642,00 грн. вартість матеріалів, замовник сплачує підряднику авансом до початку робіт. Остаточний розрахунок за виконані роботи проводиться замовником протягом 2 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт. Відповідно до п. 4.1. договору підряду замовник контролює виконання договору шляхом приймання виконаних робіт. По результатах передачі приймання робіт складається акт виконаних робіт. Згідно підпунктів 6.2.1., 6.2.2. пункту 6.2. договору підряду підрядник зобов`язався забезпечити прибуття на об`єкт для виконання робіт в узгоджений замовником термін, забезпечити виконання всіх робіт своїми силами і засобами в обсязі і в термін, які передбачено графіком виконання робіт, погодженим сторонами. \~ \~ \~ \~На виконання умов вказаного договору від 26 грудня 2019 р. замовником сплачено підряднику грошові кошти в сумі 2700,00 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 68310,00 грн. та 17 лютого 2020 року в сумі 9750,00 грн. та 7720,00 грн., що підтверджується розпискою підрядника на договорі підряду. Таким чином, за вказаним договором підряду замовником загалом сплачено підряднику кошти в сумі 85780,00 грн. \~ \~ \~ \~У зв`язку із невиконанням підрядником обумовлених договором підряду робіт замовник поніс додаткові витрати, необхідні для завершення таких робіт, на загальну суму 48846,70 грн., як вбачається із видаткової накладної № 2469 від 17 березня 2020 року на суму 7203,99 грн., видаткової накладної № 2471 від 17 березня 2020 року на суму 14409,41 грн. та товарного чека від 16 березня 2020 року на суму 27233,30 грн. Крім того, підрядником не надано замовнику кондиціонери в кількості 2 штуки та не повернуто їх вартість в розмірі 10642,00 грн., котрі сплачені замовником 26.12.2019 року. 12 березня 2020 року [PERSON] звернувся до Тернопільського ГУНП в Тернопільській області із заявою про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України. За приписами\~ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із положеннями\~ст. 22 Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частинами першою, другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 614 ЦК України, \~відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання За умовами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 621 ЦК України, у разі невиконання боржником для кредитора певної роботи чи ненадання йому послуги кредитор має право виконати цю роботу власними силами або доручити її виконання чи надання послуги третій особі і вимагати від боржника відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання. Згідно ч. 1-4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років. Згідно п.12) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Як вбачається із ч.1\~ст.1166 ЦК України\~- майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, яка завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає доведеним, що відповідач неналежно фізична особа підприємець [PERSON] порушив умови, передбачені договором на проведення робіт по встановленню системи опалення від 25.12.2019 року із позивачем, а саме не виконав роботи у обсязі, передбаченому договором строк виконання таких робіт, необхідні для викання робіт матеріали, оплачені замовником, не надав, таким чином порушивши зобов`язання. Таким чином, суд вважає доведеними наявність підстав для розірвання договору підряду у зв`язку з його невиконанням та стягнення із відповідача завданих позивачу збитків. Діями відповідача позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 59488,70 грн., яка складається із прямих\~\~матеріальних\~\~збитків, які підтверджуються розпискою про отримання коштів відповідачем в сумі 10642,00 грн. та додаткових витрат в сумі 48846,70 грн., які позивач поніс для завершення робіт. Верховним судом України в п. 2\~Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6\~роз`яснюється про те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~440\~і\~450 ЦК\~(1540-06) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається із ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Частиною 5\~ст.\~10\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~передбачено,\~що у\~разі коли\~виконавець не\~може виконати\~(прострочує\~виконання)\~роботу (надання\~послуги)\~згідно з\~договором,\~за кожний\~день (кожну\~годину,\~якщо тривалість\~виконання визначено\~у годинах)\~прострочення споживачеві\~сплачується пеня\~у розмірі\~трьох відсотків\~вартості роботи\~(послуги),\~якщо інше\~не передбачено\~законодавством.\~У разі\~коли вартість\~роботи (послуги)\~не визначено,\~виконавець сплачує\~споживачеві неустойку\~в розмірі\~трьох відсотків\~загальної вартості\~замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Відтак, окрім наявних підстав для розірвання договору підряду у зв`язку невиконанням та стягнення із відповідача завданих позивачу збитків, до стягнення із відповідача в користь позивача підлягає також неустойка (пеня) за невиконання договору підряду в розмірі трьох відсотків загальної вартості робіт та матеріалів за договором підряду за кожен день прострочення. Враховуючи кількість прострочених днів за договором підряду (125 днів з дати закінчення виконання робіт 27 січня 2020 року до дати звернення до суду 01 червня 2020 року), загальну вартість робіт та матеріалів за договором підряду (88 642,00 грн.), розмір неустойки (пені) за невиконання договору підряду, котра підлягає стягненню із відповідача в користь позивача, становить 332407,50 грн. (88642,00х3%х125=332407,50). У\~п.\~5)\~ч.\~1\~ст.\~4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В обґрунтування моральної шкоди позивач посилається на те, що він перебував у стані постійного стресу та душевних страждань, є пенсіонером та інвалідом ІІ групи. Його зусилля, які доводилось прикладати для відновлення свого порушеного права, понесення позивачем додаткових витрат для усунення недоліків виконання відповідачем своїх зобов`язань та постійне зростання курсу долара США по відношенню до гривні протягом невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду, у відповідності до ст. 23 ЦК України, позивач має право на відшкодування за рахунок відповідача завданої йому моральної шкоди, розмір якої оцінюється позивачем у сумі 8000,00 грн. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування\~моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; г) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2\~ст. 23 ЦК). З наведених положень можна зробити висновок, що моральна шкода - це фізичні або душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (ч. 1\~ст. 1167 ЦК), якими порушуються її особисті немайнові права або які посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи. Крім цього,\~відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. У відповідності до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4\~«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Суд також враховує висновок щодо застосування норм права, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року при розгляді справи\~№\~216/3521/16-ц, згідно якої вказано, що суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей\~16\~та\~23 ЦК України\~і\~статей 4\~та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. моральної шкоди, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 57, ч. 1ст. 58\~ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 27 травня 2020 року між адвокатським об`єднанням «Сила Права» та [PERSON] укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги. Із дубліката квитанцій № 0.0.1820865516.1 від 01 вересня 2020 року слідує, що платником [PERSON] отримувачу адвокатському об`єднанню «Сила Права» було оплачено 4000,00 грн., призначення платежу: гонорар за договором про надання правничої допомоги від 27.05.2020 року. Разом з тим, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом розірвання договору № 10/2019 на проведення робіт по встановлені системи опалення, укладеного 25 грудня 2019 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] та стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] в користь [PERSON] 59488,70 грн. завданих збитків, 332407,50 грн. неустойки (пені) та 2000,00 грн. завданої моральної шкоди, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог. Крім того, в силу\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а тому слід стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 3998,96грн.

Outcome: approved