Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ФОП [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просив розірвати договір № BF 964 від 02.09.2015 року укладений ним з відповідачем ФОП [PERSON] та договір № 15090202568989 від 02.09.2015 року укладений ним з відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк», а також стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача понесені збитки в розмірі 5175,00 грн. та пеню в розмірі 3-х відсотків вартості послуги за кожен день прострочення (виходячи з розрахунку 155,25 грн. за 1 день) починаючи з 14.10.2015 року до дня ухвалення рішення. Просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь сплачені на підставі договору про надання споживчого кредиту № 15090202568989 від 02.09.2015 року кошти. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02.09.2015 року між ним та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір підряду згідно умов якого позивач, як Замовник, доручив, а ФОП [PERSON], як Виконавець, зобовязався організувати роботи з виготовлення і передачі у власність позивача ПВХ конструкцій (виробів - металопластикових вікон) за розцінками Виконавця. Ціна виробів за договором була визначена сумою в 5175,00 грн. За укладеним договором позивач зобовязався оплатити вартість виробу, а Виконавець зобовязався після оплати передати у власність позивача виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Для виконання договору, за пропозицією останнього, позивач уклав договір споживчого кредиту з відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» за № 15090202568989 від 02.09.2015 року на суму 5175,00 грн. За цим договором позивач підтвердив свої зобовязання і доручив банку встановити регулярний платіж з його картки. Кількість платежів 24, щомісячний платіж 365,71 грн. Щомісячна комісія 150,08 грн. Вважає, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував відповідачу ФОП [PERSON] кошти в розмірі 5175,00 грн., позивач виконав свої зобовязання за договором № 964, але відповідач ФОП [PERSON] в порушення умов укладеного договору не передав позивачу у власність виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Позивач зазначив, що, оскільки відповідач не виконав свої зобовязання за договором такий договір підлягає розірванню з виплатою йому збитків та пені передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». З цієї ж причини підлягає розірванню договір укладений з ПАТ КБ «Приватбанк». В процесі розгляду справи позивач збільшував свої позовні вимоги в частині суми стягнення з відповідача ФОП [PERSON] на його користь пені в розмірі 3-х відсотків вартості послуги за кожен день прострочення та стягнення з ПАТ»КБ»ПриватБанк» на його користь на підставі Договору про надання споживчого кредиту №15090202568989 від 02.09.2015 року коштів. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі пославшись на вищезазначене та додали,що станом на 31.01.2017 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути пеню в розмірі 3-х відсотків вартості послуги за кожен день прострочення(виходячи з розрахунку 155.25грн. за 1 день) починаючи з 14.10.2015 року до дня ухвалення рішення ( 155.25грн.х 476 днів = 73899.00грн. Відповідно до позовної вимоги про стягнення з відповідача ПАТ «КБ»Приват Банк» на користь [PERSON],сплачені ним на підставі Договору про надання споживчого кредиту №15090202568989 від 02.09.2015 року кошти суду слід врахувати,що за довідкою ПАТ КБ»ПриватБанк»,(яка знаходиться в матеріалах справи), стягнені кошти в сумі 7543.87грн., але в грудні 2016 року з карткового рахунку позивача було знято ПАТ»КБ»Приват Банк» додатково суму боргу в розмірі 380.34грн. та суму комісії в розмірі 266.49грн., а в січні 2017 року також з рахунку позивача 02.01.2017 року знято суму боргу в розмірі 380.34грн.Отже сума стягнутих з позивача за даним договором коштів станом на 31.01.2017 року становить 8571.04грн. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. В судове засідання не з»явилась про причину своєї неявки суд не повідомила,заяви про розгляд справи без її участі суду не надала. Суд вважає за можливе розглядати справу без її участі за наявними матеріалами справи. Відповідач ПАТ»КБ»Приват Банк» позов не визнав, представником відповідача надані письмові заперечення з яких слідує, що між сторонами дійсно 02.09.2015 року було укладено договір № 15090202568989 і споживач мав право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, але своїм правом не скористався, у чотирнадцятиденний строк не звернувся до банку з письмовою заявою, отримані кредитні кошти не повернув. В судовому засіданні представник відповідача зазначив,що за умовами данного Договору ПАТ»КБ»ПриватБанк» надав позивачу споживчий кредит в розмірі 5175.00грн., в свою чергу, позивач доручив банку встановити регулярний платіж на погашення заборгованості, а саме щомісячний платіж в сумі 365.71грн.,щомісячна комісія 150.08грн. Строк виконання зобов»зання по вказаному договору з 02.09.2015 року по 02.08.2017 рік. Кредитний договір підлягає розірванню лише на підставі ст.651,ст.652 ЦК України при наявності відповідних правових підстав, але в данному випадку правові підстави для розірвання вказного договору відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи,суд приходить до наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 02.09.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] укладено договір № BF 964, за умовами якого позивач, як Замовник, доручив, а відповідач, як Виконавець, зобовязався організувати роботи з виготовлення і передачі позивачу у власність ПВХ конструкцій (виробів - металопластикових вікон) за розцінками Виконавця (а.с. 6). Згідно укладеного Договору: загальна площа виробів складала 2,83 кв.м.; колір профіля білий; наповнення 4-16-4; профіль: ПВХ Steko; вартість виробу 5175,00 грн. Відповідно до пунктів 3.1 3.2 Договору, позивач зобовязався оплатити вартість виробу в сумі 5175,00 грн., а відповідач ФОП [PERSON], після проведення оплати, передати позивачу у власність виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Згідно пункту 3.9. Договору зобовязання Виконавця по договору вважаються виконаними в повному обємі після підписання Замовником акта приймання-передачі виробів. Судом встановлено, що строк виконання зобовязань ФОП [PERSON] сплив 13.10.2015 року. В матеріалах справи відсутні підписані сторонами акти приймання-передачі виробів, що вказує про невиконання ФОП [PERSON] своїх зобовязань. В підтвердження виконання зобовязань позивача перед ФОП [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 15090202568989 від 02.09.2015 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 5175,00 грн., за умовами якого позивач підтвердив свої зобовязання за договором № 15090202568989 і доручив ПАТ КБ «Приватбанк» встановити регулярний платіж з його картки на погашення заборгованості. Кількість платежів 24, щомісячний платіж 365,71 грн. Щомісячна комісія 150,08 грн. На підставі матеріалів справи суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» перерахував ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 5175,00 грн. взяті в кредит позивачем, та встановив позивачу щомісячний платіж протягом 24 місяців на їх повернення. Відповідно позивач виконав свої зобовязання за п. 3.1. договору № BF 964, укладеного 02.09.2015 року з ФОП [PERSON], а останній в порушення пункту 3.2 Договору BF 964 від 02.09.2015 року не передав позивачу у власність виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Також, судом встановлено, що 12.10.2015 року позивач направив на адресу ФОП [PERSON] претензію по договору № 964 від 02.09.2015 року, в якій просив у звязку з невиконанням умов договору розірвати даний договір та сплатити понесені збитки. Надіслання претензії підтверджено квитанцією № 8873 від 12.10.2015 року. З рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення та поштової квитанції № 7243 від 05.09.2015 року судом встановлено, що позивач направив на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» заяву, в якій описав ситуацію з оформлення ним споживчого кредиту для виконання зобовязань за договором BF 964 від 02.09.2015 року укладеного з ФОП [PERSON] та зазначив, що 02.09.2015 року кошти з його кредитного рахунку були зняті проти його волі, доручення на їх переказ він не давав, а тому просив банк здійснити повернення списаних коштів з його кредитного рахунку 5363 5423 0341 7084 та в подальшому такі платежі не проводити. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору. З матеріалів справи вбачається,що позивач отримав один екземпляр договору, копію якого він надав у якості додатку до позову. Реалізація зазначеного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору, в строки, встановлені законом; одночасного (разом з відкликанням згоди) повернення виданного кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Позивач своїм правом на одностороннє розірвання договору споживчого кредиту у строки і спосіб,передбачені законом, не скористався - у 14 денний строк не звернувся до банку з відповідною письмовою заявою, отримані кредитні кошти не повернув. У відповідності до Узагальнення Верховним Судом України судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин(2009-2010р.р.) слідує : «Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, яки виникають з кредитних правовідносин можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору,тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Кредитний договір підлягає розірванню лише на підставі ст.651,652 ЦК України при наявності відповідних правових підстав, але в даному випадку правові підстави для розірвання кредитного договору №15090202568989 від 02.09.2015 року відсутні. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», - споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно частини 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Виходячи з викладених норм суд вбачає, що відповідач ФОП [PERSON] своїм невиконанням зобовязання порушила права позивача, а тому договір BF 964 укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] підлягає розірванню з відшкодуванням позивачу сплаченої ним вартості виробу в розмірі 5175,00 грн. , пені в розмірі 3-х відсотків вартості послуги за кожний день прострочення (виходячи з розрахунку 155,25 грн. за 1 день) починаючи з 14.10.2015 року до 31.01.2017 року. Сума пені в розмірі 3-х відсотків вартості роботи (послуги) за кожен день прострочення, яка підлягає стягненню з ФОП [PERSON] на користь позивача становить 73899,00 грн. і розрахована судом за період 476 днів починаючи з 14.10.2015 року по 31.01.2017 року виходячи з суми договору BF 964 від 02.09.2015 року 5175,00 грн. (5175 х 3 / 100 = 155,25 грн. пені за один день). В іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial