Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, повернення депозитного вкладу та стягнення моральної шкоди Посилається на те, що 18 грудня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений депозитний договір № 336235/9294/370-13 на суму в розмірі 30000 доларів США на строк до 23 грудня 2014 року. Згідно умов, передбачених п.2 договору, банк зобов'язався нарахувати та виплачувати на його користь проценти в розмірі 11,10% річних від суми вкладу. Даний договір підписаний ним та представником відповідача - начальником відділення Мотозюк І.І., що діяла на підставі положення про відділення та довіреності № 2758 від 12 грудня 2013 року, підпис якої засвідчено печаткою відділення. В день укладення договору, на відкритий в банку вкладний рахунок [NUMBER] позивачем внесено 30000 доларів США, еквівалент якої в гривнях становив 239790 грн., що підтверджується копією квитанції №9. Згідно п.10 договору, передбачено, що договір набуває чинності після його підписання вкладником та банком з дня надходження коштів на вкладний рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором банківського вкладу. Однак, умови договору відповідач не виконує, з 19 грудня 2013 року проценти на прийняту від нього суму коштів в доларах США не нараховує, а нараховує на суму, яка відображена на його особовому рахунку. Відповідно до виданої відповідачем виписки 05 серпня 2014 року з його особового рахунку, відповідачем у цьому обліку допущено невідповідність даних щодо суми внесених ним 18 грудня 2013 року коштів в касу банка, оскільки зазначено суму 3000 доларів США, не зважаючи на те, що згідно квитанції № 9, підпис на якій засвідчено печаткою каси №2, підтверджено прийняття 30000 доларів США. Обставини щодо невідповідності цих даних фактичній сумі внесених ним на депозитний рахунок коштів є предметом досудового розслідування, відомості про які 16 вересня 2014 року внесено до ЄРДР № 1201426000000807. Станом на 23 грудня 2014 року, поданим виписки з його особового рахунку сума нарахованих процентів становить 341 долари 36 центів, замість 3413 доларів США 25 центів, за мінусом 119 доларів США 81 цент - 15% податку, що введений з серпня 2014 року - 3213 доларів США 44 центи. В період дії договору банківського вкладу, в якості процентів по вкладу відповідач видав йому 01 серпня 2014 року - 148 доларів США, 03 березня 2014 року- 60 доларів США. Таким чином, станом на день закінчення строку дії договору сума процентів, на отримання яких він має право, складає 3065 долари США 44 центи, яку банк зобов'язаний повернути 23 грудня 2014 року разом з вкладом в сумі 30000 доларів США. 23 грудня 2014 року, він звернувся до відповідача із вимогою про повернення готівковою грошового вкладу з процентами. Відповідно до п. 5.2, основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб, відповідач зобов'язаний видати йому готівкою в день подачі вимоги суму, однак йому було видано лише 400 доларів США в рахунок суми, що обліковується на його особовому рахунку, а саме: 500 доларів США - 24 грудня 2014 року, 500 доларів США - 25 грудня 2014 року, 500 доларів США -26 грудня 2014 року , 400 доларів США - 29 грудня 2014 року, 300 доларів США - 30 грудня 2014 року, 513 долари США 39 центів - 09 січня 2015 року, в тому числі 113 доларів США 39 центів - проценти, всього 3113 доларів США 39 центів. Таким чином, відповідач видав йому 3000 доларів США, в якості повернення внесеного на депозитний рахунок замість 30000 доларів США та 113 доларів США 39 центів процентів. Вказує, що діями відповідача, йому завдано моральну шкоду, оскільки починаючи з 01 серпня 2014 року, працівники банку повідомили його про невідповідність даним обліку фактично внесених в касу відділення валютних коштів, та по даний час, порушено його душевну рівновагу внаслідок страху втратити значну суму коштів, збереження яких він довірив банку. Своїми листами від 07 серпня 2014 року, 29 жовтня 2014 року та 03 листопада 2014року, банком роз'яснено право на звернення у правоохоронні органи, а можливість виплати депозитних коштів пов'язувалось з результатами розслідування кримінальної справи. Вказує, що та обставина, що належні йому депозитні кошти банком частково повернуто з 23 грудня 2014 року по 09 січня 2015 року виплатою 3000 доларів США, тобто за межами строку, передбаченого договором, а 27000 доларів США на день подання позову не повернуто, відповідач в силу правил ст. 623ЦК України та ч.4 ст. 1061 ЦК України, зобов'язаний компенсувати йому спричинені збитки, якими втрачена вигода оскільки проценти за користування цими коштами банком не нараховується. Сума процентів за користування належними йому коштами за відсутністю у банка такого права складає 200 доларів США 58 центів. Просить визнати його право на 27000 долари США та 2952 долари США 05 центів процентів, нарахованих на цю суму депозитного вкладу; стягнути з відповідача на його користь 29952 долари США 05 центів, в тому числі 27000 долари США основного боргу та 2952 долари США 05 центів процентів по цьому вкладу; стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. спричиненої йому моральної шкоди та 200 доларів США 58 центів процентів за користування належними йому коштами після закінчення терміну дії договору на день заявленого позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердивши обставини, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Фінанси та кредит» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений судовою повісткою про час, день та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно вимог ст. 1058 ч. 1 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), яка прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1060 КК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках в банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 18 грудня 2013 року уклав із публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» строковий договір №336235/9294/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний». Згідно п.1 договору він вніс, а банк прийняв грошові кошти в національній валюті у сумі 30000 доларів США на вкладний рахунок [NUMBER] на строк з 18 грудня 2013 року по 23 грудня 2014 року з відсотковою ставкою 11,10 % річних. Позивач вніс на вкладний рахунок банку грошові кошти в сумі 30000 доларів США, що підтверджується квитанцією про здійснення операції №9 від 18 грудня 2013 року( а.с.14). Строк дії даного договору закінчився 23 грудня 2014 року. Згідно п.6 договору №336235/9294/370-13 від 18 грудня 2013 року повернення суми вкладу здійснюється у день закінчення строку договору. 23 грудня 2014 року позивачу повернуто частину вкладу в сумі 400 доларів США, після чого 24 грудня 2014 року - 500 доларів США, 25 грудня 2014 року - 500 доларів США, 26 грудня 2014 року - 500 доларів США, 29 грудня 2014 року - 400 доларів США, 30 грудня 2014 року - 300 доларів США, 513 доларів США 09 січня 2015 року, з яких 113 доларів США 39 центів - процентів, а всього 3119 долари США 39 центів, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 19-20). Незважаючи на звернення позивача, публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» 27000 доларів США депозитного вкладу позивачу так і не повернув. Відповідно до ст. 1061 ч.1 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Норма ст.1061 ч.6 ЦК України передбачає, що у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, слід стягнути з АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь позивача кошти в сумі 29952 долари США 05 центи згідно договору №336235/9294/370-13 про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний » від 18 грудня 2013 року, яка складається із банківського вкладу в сумі 27000 доларів США, процентів в розмірі 2952 долари США 05 центів. Так, у зв'язку із заявами [PERSON] про повернення банківських вкладів у день закінчення строку дії договорів, банк був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору. Проте станом на 20 січня 2015 року на день подачі позову банк кошти не повернув, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк до 20.01.2015 року ( дня подачі позову) за договором №336235/9294/370-13 про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний» від 18 грудня 2013 року в сумі 200 доларів США 58 центів. Аналогічні правові позиції містяться в постановах Верховного Суду України від 29 травня 2013 року у справі №8-39цс13 та від 25 грудня 2013 року у справі № 6-140цс13, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для усіх судів України. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає,що позивачем не доведено наявність моральної шкоди та причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. При цьому, суд також зазначає, що між позивачем та відповідачем існують зобов'язальні правовідносини, які виникли на підставі договору №336235/9294/370-13 про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний» від 18 грудня 2013 року, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Позовна вимога про визнання права позивача на 27000 доларів США та 2952 доларів 05 центів, суд вважає є зайвою, оскільки у позивача право на дані кошти виникло згідно договору-заяви №336235/9294/370-13 про банківський строковий вклад ( депозит) «Пенсійний» від 18 грудня 2013 року, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 гривні та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 1058, 1059, 1060, 1061, 1066, 1068 ЦК України,

Outcome: partial