Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області, про знаття заборони на нерухоме майно прохаючи суд зняти арешт та заборону на нерухоме майно, накладені на підставі постанови аа 046593 відділу державної виконавчої служби Октябрського районного управління юстиції в м. Полтаві від 21.05.2004 року № 1-556, на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна запис від 01.06.2004 року за № 20315 про заборону на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Під час оформлення спадкового майна, [PERSON] дізналася про те, що 1/3 частини квартири, яка належить її померлому батькові [PERSON], відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна, накладено заборону на нерухоме майно. Після чого було з»ясовано, що постановою аа046593 ВДВС Октябрського районного управління юстиції в м. Полтава від 21.05.2004 року накладено заборону на нерухоме майно, та зареєстровано заборону 01.06.2004 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою. Об»єктом обтяження виступає 1/3 частина квартири за адресою [ADDRESS], де позивач на даний час зареєстрована та проживає. 05.05.2017 року позивачка звернулася до Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області з проханням про зняття заборони майна, яке отримала у спадок від померлого батька [PERSON]. 19.05.2017 року була отримана відповідь, яка полягає у тому, що згідно даних АСВП та спец розділу АСВП станом на 18.05.2017 року у відділі відсутнє виконавче провадження відносно боржника [PERSON] Позивач в судовому засідання не зявилася, представник позивачки подав заяву через канцелярію суду про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з»явився по невідомим суду причинам, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов, таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що під час оформлення спадкового майна, [PERSON] дізналася про те, що 1/3 частини квартири, яка належить її померлому батькові [PERSON], відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна, накладено заборону на нерухоме майно. Після чого було з»ясовано, що постановою аа046593 ВДВС Октябрського районного управління юстиції в м. Полтава від 21.05.2004 року накладено заборону на нерухоме майно, та зареєстровано заборону 01.06.2004 року Першою Полтавською державною нотаріальною конторою. Об»єктом обтяження виступає 1/3 частина квартири за адресою [ADDRESS] , де позивач на даний час зареєстрована та проживає. 05.05.2017 року позивачка звернулася до Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області з проханням про зняття заборони майна, яке отримала у спадок від померлого батька [PERSON]. 19.05.2017 року була отримана відповідь, яка полягає у тому, що згідно даних АСВП та спец розділу АСВП станом на 18.05.2017 року у відділі відсутнє виконавче провадження відносно боржника [PERSON] ( а. с. 10 ). У ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» міститься вичерпний перелік обставин за яких здійснюється зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини саме виконавцем. Відповідно до ч. І ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Також п.19 зазначеної постанови передбачено, що ухвалюючи рішення, суд, згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, на які посилалися особи, які беруть участь у справі. У звязку із цим посилання позивача у позовній заяв на норми права, які не підлягають застосуванню у цій справі, не є підставою для відмови в задоволенні предявленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підстави (обставини, якими обґрунтовував вимоги) та зміст позовних вимог. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у і здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суд захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало порушення. Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна основної його частини (виключна підсудність). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved