Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просила поділити між сторонами у рівних частинах автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, який був придбаний сторонами під час шлюбу та який зареєстрований за відповідачем. У подальшому позивачка позовні вимоги двічі змінювала та відповідно до заяви від 18 лютого 2014 року остаточно просила суд: 1) виділити у власність відповідача: - автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 89243 гривень; - холодильник Samsung, вартістю 2800 гривень; - пральну машину Beko, вартістю 2100 гривень; - кондиціонер, вартістю 1700 гривень; - пилосос Samsung, 780 гривень; - праску Scarlett, вартістю 170 гривень; - комплект автомобільної зимової гуми Continental Conti Ase Contact, вартістю 4300 гривень, та стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості її частки у спільному майні у розмірі 50546 гривень, 2) стягнути з відповідача 3500 гривень вартості обручки з діамантом, яка належить позивачці, але знаходиться у відповідача; 3) визнати об'єктом спільної сумісної власності сторін автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер [NUMBER], та грошові кошти у розмірі 66124 гривень, які були отримані відповідачем від продажу цього автомобіля 12 травня 2009 року. За заявою позивачки ухвалою суду від 16 квітня 2014 року останні зазначені вимоги позивачки про визнання об'єктом спільної сумісної власності сторін автомобілю Mersedes-Benz, реєстраційний номер [NUMBER], та грошових коштів у розмірі 66124 гривень залишено без розгляду. Відповідач надав письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що ще до укладення шлюбу з позивачкою 06 жовтня 2009 року він придбав автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер [NUMBER]. Цей автомобіль він продав 12 травня 2012 року за 66124 гривень та в тому числі за отримані від продажу цього автомобілю кошти він за два дні за 71061,90 гривень придбав спірний автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER]. За розрахунками позивача частка позивачки у спірному автомобілі складає 3/100. Оскільки позивачка з його особистого банківського рахунку відповідач безпідставно зняла та привласнила 8537 гривень, відповідач вважає, що таким чином позивачка вже отримала компенсацію за належну їй частку автомобіля та цей спірний автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], є особистою власністю відповідача та поділу між сторонами не підлягає. Такі саме доводи відповідача були наведені ним у його зустрічній позовній заяві, яка ухвалою суду від 16 квітня 2014 року була залишена судом без розгляду. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, а 16 квітня 2014 року представник позивачки звернувся до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову в частині поділу автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], комплекту автомобільної зимової гуми, стягнення 3500 гривень вартості обручки з діамантом та визнання об'єктом спільної сумісної власності сторін автомобіль Mersedes-Benz, реєстраційний номер [NUMBER], та грошові кошти у розмірі 66124 гривень, які були отримані відповідачем від продажу цього автомобіля 12 травня 2009 року, заперечував та просив у задоволенні цих позовних вимог відмовити. Відповідач погодився з цінами, визначеними позивачкою на інше спірне майно, та просив суд виділити у власність позивачки холодильник Samsung, вартістю 2800 гривень, та кондиціонер, вартістю 1700 гривень, а пральну машину Beko, вартістю 2100 гривень, пилосос Samsung, 780 гривень, праску Scarlett, вартістю 170 гривень, залишити йому. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України та ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України). Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 2009 року. Сторонами у судовому засіданні визнано, що під час шлюбу вони придбали у спільну власність холодильник Samsung, вартістю 2800 гривень, пральну машину Beko, вартістю 2100 гривень, кондиціонер, вартістю 1700 гривень, пилосос Samsung, 780 гривень, праску Scarlett, вартістю 170 гривень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доказувати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте стороною позивачки не надано суду будь-яких доказів щодо дійсного придбання комплекту автомобільної зимової гуми Continental Conti Ase Contact та перебування у особистій власності позивачки обручки з діамантом. 19 травня 2012 року РЕВ №3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області зареєстрували за відповідачем [PERSON] як власником автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. Згідно з висновком експерта №5659 вартість автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], складає 89243 гривень. В силу ст.60 СК України цей автомобіль є спільною власністю сторін, оскільки він придбаний ними у шлюбі. При цьому суд критично оцінює доводи відповідача щодо придбання цього автомобіля за кошти, які є його особистою власністю, оскільки ним не надано належних доказів того для цього витрачені саме ці кошти, які отримані ним від продажу 12 травня 2009 року автомобіля Mersedes-Benz, реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином, поділу між сторонами у рівних частинах підлягає наступне спільне майно сторін: - автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 89243 гривень; - холодильник Samsung, вартістю 2800 гривень; - пральна машину Beko, вартістю 2100 гривень; - кондиціонер, вартістю 1700 гривень; - пилосос Samsung, 780 гривень; - праска Scarlett, вартістю 170 гривень; Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Під час розгляду справи судом було роз'яснено сторонам взаємне право надання згоди на отримання грошової компенсації за неподільну річ та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Проте ніхто з сторін цим правом не скористався та не побажав вносити будь-які грошові кошти на депозитний рахунок суду. З врахуванням наведеного суд вважає, що неподільна річ - автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], має бути поділена між сторонами шляхом визнання ідеальних часток сторін в цьому майні рівними і залишення цього майна у їх спільній частковій власності. Оскільки кондиціонер, вартістю 1700 гривень, знаходиться у користуванні відповідача, а для реальної передачі позивачці потрібно його демонтувати та здійснити у зв'язку з цим певні матеріальні витрати, суд вважає, що цей кондиціонер має бути залишено у власності відповідача. Суд вважає, що з врахуванням позиції відповідача йому також має бути передано пральну машину Beko, вартістю 2100 гривень, а решта спільного майна: холодильник Samsung, вартістю 2800 гривень, пилосос Samsung, 780 гривень, праска Scarlett, вартістю 170 гривень, мають бути передані у власність позивачки. Таким чином у власність позивачки передається майно загальною вартістю 2800+780+170=3750 гривень, а у власність відповідача передається майно загальною вартістю 1700+2100=3800 гривень. Компенсація за різницю вартості часток сторін складає (3800-3750):2=25 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Подання позовної заяви оплачена позивачкою судовим збором у розмірі 500 гривень, а позов задоволений на суму 48371,5 гривень, 1% від якої складає 483,71 гривень. Крім цього, за проведення експертизи позивачкою сплачено 352,80 гривень. В силу ст.88 ЦК України судові витрати позивачки на суму 836,51 гривень підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: partial