Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи. Позовні вимоги обґрунтовує таким. Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , право власності на який підтверджено Договором купівлі-продажу житлового будинку від 29.01.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори Павлюк Л.В. Крім нього, у вище вказаному житловому будинку зареєстровані: його син - [PERSON] , дружина сина - [PERSON] , та їх діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На час реєстрації в належному йому житловому будинку відповідачі мали громадянство Узбекистану, що підтверджено відповідними посвідками на проживання. У 2014 році відповідачі переїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, де й отримали громадянство Росії. З 2014 року відповідачі за місцем реєстрації не з`являлися і добровільно з реєстрації не знялися. Позивач просить суд позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , та зняти їх з реєстрації. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечує проти заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до вимог ст.ст. 280 - 283 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 29.01.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори Павлюк Л.В. (а.с.14). Згідно паспорту громадянина України Серії [NUMBER] виданого 12 травня 2008 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] від 31.01.2002 року. (а.с.6). Згідно посвідчення Серія [NUMBER], виданого ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області 19 лютого 2008 року, місце проживання громадянина Узбекистану [PERSON] , [INFO] , з 28.09.2013 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . (а.с.8). Згідно посвідчення Серія [NUMBER], виданого ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області 19 лютого 2008 року, місце проживання громадянки Узбекистану [PERSON] , [INFO] , з 21.05.2013 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області 21 травня 2013 року, [PERSON] [INFO] , актовий запис № 65. Його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9). Відповідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області 13 листопада 2002 року, [PERSON] [INFO] , актовий запис № 86. Його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.10). Згідно паспортів Російської Федерації № 51 № 6954011 та № 18 15 053915, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є громадянами Російської Федерації та зареєстровані у [ADDRESS] . (а.с.11-12). Згідно паспорта Російської Федерації 18 16 [NUMBER] [PERSON] [INFO] , є громадянином Росії та зареєстрований у [ADDRESS] .(а.с.13). Так, у відповідності Акту-довідки від 24 жовтня 2019 року, виданого депутатом Михайлівської селищної ради Юшко М.О, було проведено обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що останній фактично проживає за вище вказаною адресою. Зареєстровані [PERSON] , 1975 року народження, [PERSON] , 1977 року народження, [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 2013 року народження, за вказаною адресою не проживають, перебувають за межами України. (а.с.15). Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , їх малолітній син [PERSON] , відповідач [PERSON] , які зареєстровані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2014 року час проживають за межами України, є громадянами Російської Федерації, де мають зареєстроване місце проживання. Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також малолітнього [PERSON] права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття їх з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved