Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з вказаним позовом до відповідача [PERSON] У ньому просить стягувати з останнього аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 8'000 грн. на кожну дитину, щомісячно. В обґрунтування цих вимог зазначає, що в шлюбі з відповідачем у них народились вказані діти. Подружні стосунки з [PERSON] припинились, після чого діти залишились проживати з нею, тобто з позивачем. Того рівня матеріальної допомоги, котру надає відповідач на утримання дітей недостатньо для того аби задоволити їх потреби, а тому з нього слід стягувати аліменти. У судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] вказані вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач подав відзив на даний позов у якому вказує, що вважає його безпідставним, а тому у його задоволенні просить відмовити. Обґрунтовуючи такі свої доводи стверджує, що діти проживають не лише з позивачем, а і з ним також у м. Тернополі по вул. Карпенка, 30/37. Окрім цього зазначає, що його прибуток за 2017, 2018 роки значно нижчий від того, котрий він отримував у 2016 році і становить 8'000 10'000 грн. на місяць, тому він не спроможний сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. [PERSON] у судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника адвоката [PERSON], котрий визнав позов частково. Підтвердив обґрунтованість усіх викладених у позовній заяві обставин, окрім суми аліментів, вказавши, що відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 3'000 грн. в місяць на кожну дитину. Суд, заслухавши пояснення учасників, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. 12 травня 2004 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-ИД № 091003 від 12 травня 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області; актовий запис № 13. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказане стверджується копією: свідоцтва про народження серії І-ИД № 010017 від 05 серпня 2005 року, актовий запис № 5, здійснений у Малоплавучанській сільській раді Козівського району Тернопільської області; свідоцтва про народження серії 1-ИД № 054044 від 18 червня 2007 року, актовий запис № 03, здійснений у Малоплавучанській сільській раді Козівського району Тернопільської області, відповідно. Діти проживають з матір'ю. Ця обставина доказуванню не підлягає в силу ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), оскільки визнана сторонами та сумнівів щодо її достовірності або добровільності визнання у суду не виникає. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. (ч. 2 ст. 181 СК України) Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (ч. 1 ст. 183 СК України) Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (частина 1 ст. 184 СК України) Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи фінансовий стан відповідача суд бере до уваги його податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік з якої вбачається, що сума його доходу за 2016 рік становила 4'707'949,02 грн. Саме на такий рівень доходу відповідача суд орієнтується, визначаючи його фінансову спроможність. Твердження [PERSON] про те, що на даний момент його місячний дохід становить 8'000 10'000 грн. суд до уваги не бере, оскільки такі його доводи, всупереч вимогам частини 1 ст. 81 ЦПК України, не підтверджені доказами, хоча у нього, на відміну від позивача, немає труднощів для того, аби надати суду відповідні документи. Також судом взято до уваги той факт, що відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи позивача від 02 липня 2017 року, вона не отримала жодного доходу за 2016 рік. За таких обставин, враховуючи приписи ст. 182 СК України, зважаючи на фінансові потреби дітей та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 5'000 грн. на кожну дитину, починаючи з моменту подачі позову та до досягнення кожною із дітей повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей, за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 704,8 грн. судового збору.

Outcome: partial