Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: районний відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє смостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] - 03 березня 2008 року, продав йому ([PERSON]В.) автомобіль марки ВАЗ - 21099, державний номерний знак [NUMBER], що стверджується розпискою, в якій [PERSON] вказує, що отримав від нього за продаж вищевказаного автомобіля, грошові кошти в розмірі 35 000 грн. та довіреністю, відповідно до якої [PERSON] надав йому повноваження як власнику майна: вчиняти значимі дії відносно транспортного засобу - користуватися, володіти та розпоряджатися майном, що є складовими права власності в розумінні ст. 319 ЦК України. 29 січня 2016 року, працівниками відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції на транспортний засіб марки ВАЗ-21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов №Y6D21099050018212, тип ТЗ легковий седан-В накладено арешт. На підставі вищенаведеного він ([PERSON]В.) звертається до суду та просить визнати розписку [PERSON] від 03 березня 2008 року удаваним правочином, визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ - 21099, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], та зняти арешт з вищевказаного автомобіля. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі і проти їх задоволення не заперечує. Треті особи - представник районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області та [PERSON] в судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з копії Свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб серії КХС №590172, виданий Мукачівським МРЕВ ДАІ УМВС України 02 вересня 2005 року вбачається, що власником автомобіля марки ВАЗ 21099, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (а.с.14). Відповідно до розписки від 03 березня 2008 року, [PERSON] продав [PERSON], автомобіль марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску, за що отримав грошові кошти в сумі 35 000 грн. (а.с.12). -2- Згідно копії Довіреності від 03 березня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 333, [PERSON] уповноважив [PERSON] вчиняти від його імені дії щодо управління та розпорядження належним йому ([PERSON]М.) автомобілем марки ВАЗ 21099, 2005 року випуску, колір зелений, номер шасі № Y6D21099050018212, тип ТЗ легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.13). Відповідно до Акту опису й арешту майна від 29 січня 2016 року, державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/303/2484/15, виданого 11 листопада 2015 року Мукачівським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] 344 191, 64 грн. боргу та судовий збір в розмірі 1 218.00 грн. на користь [PERSON], у громадянина [PERSON], було вилучено автомобіль марки ВАЗ 21099, випуску 2005 року, колір зелений, номер шасі № Y6D21099050018212, тип ТЗ легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Розглядаючи позовні вимоги про визнання розписки удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Нормами статті 218 Цивільного кодексу України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який насправді вони вчинили і якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правила щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі статті 344 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами статті 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що з врахуванням вищенаведених вимог закону, фактично між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом укладення розписки та посвідчення довіреності на право розпорядження таким, хоча із порушенням вимог, встановлених ст. 208 ч.1 п.3 ЦК України. Таким чином написання розписки та надання [PERSON] довіреність на ім'я позивача, є лише удаваним правочином, з метою приховання іншого правочину, а саме - договір купівлі-продажу. Вчинення сторонами удаваного правочину не тягне за собою наслідків у вигляді визнання його недійсним, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то, до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала їхня внутрішня воля і який вони насправді вчинили. Розглядаючи позовну вимогу позивача [PERSON] про зняття арешту з автомобіля, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. -3- Відповідно до частини 2 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 6 від 27 серпня 1976 року Про судову практику в справах про виключення майна з опису (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України), при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів. Таким чином, автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] - необхідно звільнити з-під арешту. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль та зняття його з опису та арешту - необхідно задоволити. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved