Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] відповідно до якої просить: 1)зобов`язати відповідача, [PERSON] , усунути перешкоди у його участі у вихованні сина, [PERSON] ; 2)встановити наступні способи його участі у вихованні сина та спілкуванні з ним: побачення з сином [PERSON] у першу і третю неділю кожного місяця з 10:00 до 21:00 години без участі матері; побачення з сином [PERSON] у другий і четвертий понеділок кожного місяця з 10:00 до 21:00 години без участі матері; побачення з сином [PERSON] у кожну середу та четвер з 16:00 до 20:00 години; можливість проводити його календарну відпустку разом із сином, [PERSON] (не менше 10 календарних днів). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.11.2010 він та відповідач уклали шлюб, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2019. Від шлюбу колишнє подружжя має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що на момент розірвання шлюбу у нього з відповідачем не було спорів по поділ майна, так і про його участь у вихованні дитини. З 2017 року позивач надає матеріальну допомогу своїй дитині, шляхом надсилання грошових коштів дружині, однак з середини червня 2021 відповідач чинить перешкоди у побаченні з сином, систематично перешкоджає у виконанні обов`язків по вихованню сина, чим порушує як права батька, так і дитини. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с. 19). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вказаних вимог, судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб - відповідача у справі та 28.07.2021 отримано відповідну довідку (а.с. 20). Ухвалою суду від 28.07.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 21). 27.08.2021 до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, зокрема, наступне. Позивач постійно спілкується з сином як особисто, так і засобами телефонного зв`язку та через мережу Інтернет, жодних перешкод у цьому відповідачем не створювалось та не створюється. Відповідач розуміє, що умовами повноцінного розвитку та виховання дитини є постійний контакт з обома батьками, тому не лише не перешкоджає спілкуванню батька із сином, а й всіляко сприяє їх спілкуванню. Будь-яке питання щодо зустрічей позивача з сином завжди позивачем вирішувалось з відповідачем самостійно, а тому доводи позивача про систематичне перешкоджання його у спілкуванні з сином є такими, що не відповідають дійсності. Так, позивачем не надано жодних доказів створення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з сином, а отже, відсутня підстава позову, оскільки права батька ніяким чином не порушуються. Крім цього, позивач стверджує, що перешкоди йому чиняться з середини червня 2021 року, а з позовом він звернувся до суду в липні 2021 року. Щодо запропонованого позивачем графіка побачень з сином, відповідач зазначила, що закінчення побачення з дитиною о 21:00 год. у неділю та о 20:00 год. у будні дні не відповідає інтересам та потребам дитини, та є неприйнятним для сина, оскільки дитина о 21:00 год. лягає відпочивати. Тому відповідач вважає найбільш прийнятним часом закінчення побачень о 18:00 год. Також відповідач вважає оптимальним часом побачення батька з дитиною у неділю о 11:00 год., оскільки у вихідний день дитина прокидається пізніше. Разом з цим, відповідач зазначає, що у вересні 2021 року дитина йде до першого класу, а отже з 08:00 год. по 12:30 год. буде перебувати у школі на уроках, тому, вимога побачення з чином у понеділок з 10:00 год. суперечить інтересам дитини. Також син позивача у понеділок, середу та п`ятницю відвідує гурток танцю брейкденс. Крім цього, з вересня 2021 року відповідач записала сина до гуртка футболу та малювання, які він буде відвідувати після школи. У зв`язку з чим, влаштувати побачення з батьком у понеділок, середу та четвер у час, який зазначено у позовних вимогах є об`єктивно не можливим та суперечить інтересам та потребам дитини. Більш того, дитина постійно проживає з матір`ю, зустрічі з батьком мають періодичний характер, а тому у відповідача є обгурнтовані сумніви, що син нормально сприйме тривалу відсутність матері, у зв`язку з чим встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини як відпочинок з дитиною протягом 10 безперервних днів без присутності матері суперечить інтересам дитини. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через відсутність підстави позову (а.с. 38-43). 09.11.2021 та 18.11.2021 до канцелярії суду надійшли письмові пояснення директора Департаменту служб у справах дітей ХМР Малько О.П. разом з висновком щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з яких вбачається Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, з урахуванням віку дитини, пояснення батька дитини та рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харкіської міської ради, в межах чинного законодавства та інтересах дитини вирішено: 1) за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: щочетверга з 16:00 год. до 19:00 год., перша, третя неділя місяця з 12:00 год. до 18:00 год. (а.с. 70-73, 80-82). Ухвалою суду від 09.11.2021 підготовче провадження у справі було закрито, та справу призначено до судового розгляду (а.с. 78). Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чорний Г.О. в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили про її задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала частково, просила встановити графік спілкування позивача з дитиною відповідно до порядку, визначеного Департаментом служб у справах дітей. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях від 05.11.2021 директор Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Малько О.П. зазначив, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради частково визнає позовні вимоги [PERSON] , у зв`язку з тим, що батько дитини має право на безпосереднє спілкування з дитиною. Розгляд вказаного питання просить проводити без участі представника органу опіки та піклування (а.с. 70, 80). Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦК України). За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2010 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 578. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.05.2015 (а.с. 11). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2019 шлюб, укладений між сторонами розірвано (а.с. 12). Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю [PERSON] . Позивач мешкає окремо від сина, за адресою: [ADDRESS] . Дані обставини не заперечувалися сторонами в ході судового розгляду. Оскільки між сторонами по справі виникали непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, цим питанням займався Департамент служб у справах дітей ХМР. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Тобто, право батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Частиною 2 ст. 157 СК України законодавець додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст. 141 СК України. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Статтями 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Департамент служб у справах дітей ХМР подав до суду письмовий висновок за вих. № 603 від 04.11.2021 щодо розв`язання спору, яким визначено доцільним визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні матолітнього сина, [PERSON] : щочетверга з 16:00 год. до 19:00 год., перша, третя неділя місяця з 12:00 год. до 18:00 год. (а.с. 71-72, 80-82). Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У висновку органу опіки та піклування, з метою надання до суду письмового висновку органу опіки та піклування для розв`язання спору, що виник між батьками, діючи в інтересах дитини, Комісією встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] мешкає разом з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для перебування дитини. [PERSON] матеріально забезпечений, працює на посаді менеджера з оптової торгівлі у ФОП [PERSON] , за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, сплачує матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно. У судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд переконаний, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини. Судом встановлено, що батько дитини має бажання приймати участь у його вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, однак відповідач чинить перешкоди, що підтверджується, зокрема наданим аудіозаписом (а.с. 33). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи спір між сторонами, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства та задовольняючи позовні вимоги частково, виходить насамперед з інтересів самої дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача на зустріч зі своїм сином, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дитини, встановлює спосіб спілкування батька з його сином шляхом систематичних побачень. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Так, Департаментом служб у справах дітей ХМР, як органом опіки та піклування, проаналізувавши зібрані матеріали, з урахуванням відомостей, вислухавши думку членів комісії з питань захисту прав дитини, взявши, в межах чинного законодавства та в інтересах дитини, вирішено: за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визначивши час: щочетверга з 16:00 год. до 19:00 год., перша, третя неділя місяця з 12:00 год. до 18:00 год. Суд погоджується з даним графіком побачень позивача з малолітнім [PERSON] . Такий спосіб участі батька у вихованні дитини не зашкодить їй, а навпаки, повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного з батьків про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Так, одним з найважливіших прав дитини є його право жити і виховуватися в сім`ї. Це право насамперед полягає у забезпеченні дитини на сімейне виховання. Адже саме сім`я створює умови для спілкування дитини з усіма родичами, допомагає її розвитку, оберігає від можливих небезпек. Беззаперечним є той факт, що для повноцінного виховання дитини необхідний постійний контакт з батьками, братом та іншими родичами. І це право дитини не втрачається у разі розірвання шлюбу батьків, адже отримання турботи з боку батьків - право дитини, воно служить передумовою задоволення його важливих потреб. Оскільки [PERSON] проживає окремо, участь позивача у спілкуванні з дитиною та участю у її вихованні значно обмежена порівняно з відповідачем, тому інтересам обраний судом спосіб участі батька у вихованні дитини якнайкраще відповідатиме інтересам не тільки батька, а й самої дитини. З урахуванням того, що періодично перебуваючи з позивачем, дитина матиме можливість спілкуватися з батьком, що буде сприяти нормальному психоемоційному розвитку дитини. Жодних аргументів щодо того, що таке спілкування негативно впливатиме на психоемоційний стан дитини, суду представлено не було. Отже, з урахуванням наведеного, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у участі у вихованні дитини без поважних причин, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. В задоволенні позовних вимог щодо побачення з сином у першу і третю неділю кожного місяця з 10:00 год. по 11:59 год. та з 18:01 год. по 21:00 год. слід відмовити, оскільки згідно розпорядку дня дитини у вихідний день, останній прокидається після 11:00 год., а лягає відпочивати о 21:00 год., перед цим ще потрібно повечеряти, підготуватись до сну та наступного дня йти до школи. Що стосується побачень з сином у другий та четвертий понеділок кожного місяця з 10:00 год. по 21:00 год. без участі матері та кожну середу з 16:00 год. по 20:00 год., суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки у вказані дні та години дитина перебуває у школі, після чого виконує домашнє завдання та відвідує гуртки з танців, футболу та малювання. Щодо вимоги про проведення календарної відпустки разом з сином, суд вважає, що оскільки на сьогодні дитина за своїм віком та розвитком не є самостійною, потребує материнської допомоги та догляду, визначення на даному етапі відносин щорічних днів відпочинку позивача з дитиною може негативно позначитися на стані дитини. Приймаючи до уваги відносини, що складись між сторонами, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що реалізація визначених судом способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю - відповідачем по справі повинна відбуватися з дотриманням одночасно певних умов - за бажанням позивача та вчиненням ним реальних заходів, спрямованих на реалізацію його прав на підставі судового рішення у визначені судовим рішенням дні та часи, які можуть бути розширеними за згодою сторін. Також, у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial