Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив, в якому просить стягнути з ПАТ «АТ НДІРВ» на його користь заборгованість по заробітні платі в сумі 22677 грн. (з урахуванням вихідної допомоги при звільненні; зобовязати ПАТ «АТ НДІРВ» розрахувати та сплатити йому компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в день виплати основної заборгованості по заробітній платі; стягнути з ПАТ «АТ НДІРВ» на його користь середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 3170,40 грн., який розраховано з урахуванням графіку роботи ПАТ «АТ НДІРВ» (неповний дводенний робочий тиждень); моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.; витрати на юридичну допомогу в розмірі 500,00 грн. та усі витрати повязані з розглядом справи покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 04.11.1986 року по 30.12.2014 року він працював на різних посадах у ПАТ «АТ НДІРВ». Наказом № 158-к від 30.12.2014 року його була звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників). Позивач зазначає, що після звільнення, відповідач не провів із ним розрахунок. Крім того, позивач вказує, що починаючи з липня 2013 року почав затримувати виплату заробітну плату. Затримка була з липня 2013 року до січня 2014 року включно та серпень грудень 2014 року. Відповідач також посилається на те, що діями відповідача щодо відмови у виплаті заробітної плати, йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 1000 грн. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, зазначивши, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи наступного. [PERSON] в період з 04.11.1986 року по 30.12.2014 року працював на різних посадах у Публічному акціонерному товаристві «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань». Наказом № 158-к від 23.12.2014 року [PERSON] звільнено з Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідного інституту радіотехнічних вимірювань» за ст. 40 п. 1 КЗпП України (за скороченням штату працівників). ПАТ «АТ НДІРВ» має заборгованість по заробітній платі перед позивачем, яка станом на 15.04.2015 року підприємством не сплачена. Згідно довідки ПАТ «АТ НДІРВ» сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] складає 22677,00 грн. (з урахуванням вихідної допомоги). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу проведений не був та до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не сплачена. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, а з ПАТ «АТ НДІРВ» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 22677,00 грн. Також судом встановлено, що Наказом Директора ПАТ «АТ НДІРВ» № 138 від 28.10.2013 року на підприємстві в період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року встановлено неповний дводенний робочий тиждень. Крім того, Наказом Директора ПАТ «АТ НДІРВ» № 121 від 27.10.2014 року на період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року на підприємстві встановлено неповний дводенний робочий тиждень. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу,\~при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оплата за затримку розрахунку при звільненні підлягають наступні робочі дні: грудень 2014 року 2 дні, січень 2015 року робочих днів на підприємстві не було, лютий 2015 року робочих днів на підприємстві не було; березень 2015 року 18 робочих днів. Загальна кількість робочих днів складає 20. З розрахунку суми середньоденної заробітної плати складає 158,52 грн. Загальна сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку складає 3170,40 грн., яка підлягають стягненню з відповідача. Крім того, згідно розрахунку компенсації при порушенні строків виплати заробітної плати, сума компенсації втрати частини доходу становить 5093,17 грн. та підлягає стягненню з відповідача. З огляду на існування заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України\~компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. На підставі ст. 237-1 КЗпП України позивач має право на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов'язку відшкодувати моральну шкоду. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Згідно розяснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості та вважає за необхідне стягнути з ПАТ «АТ НДІРВ» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 500 грн. витрати на юридичну допомогу, що підтверджується квитанцією № 634 від 03.02.2015 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved