overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 16 липня 2018 року до Любешівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ Позов\~обґрунтовує тим,\~ що13 травня 2010 року між нею відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Залізницькою сільською радою Любешівського району Волинскьої області, актовий запис №8. Від цього шлюбу в них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], а також дочки [PERSON] і Поліна, [INFO]. Позивач зазначає, що протягом останнього часу подружні відносини з відповідачем не склалися, так як вони не зуміли зберегти нормальні сімейні відносини, будучи людьми з різними характерами, поглядами на життя, виховання дітей, а також через постійне зловживання відповідачем алкоголем. Вказала, що подружні стосунки за час спільного життя з відповідачем поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не зявилася, у поданій заяві позов підтримала, просила суд його задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на розгляд справи не зявився, поважності причин своєї неявки суду не надав та не подав відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статтей 105 та 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. В суді зясовано фактичні взаємини подружжя, установлено дійсні мотиви розлучення, причини позову про розірвання шлюбу, які вказують, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є такими, що суперечать інтересам позивача, тому є всі підстави даний шлюб розірвати. Відповідно до ст. 15 Закону України Про державну реєстрації актів цивільного стану, ч. 2 ст. 115 СК України рішення, після набрання ним законної сили, слід надіслати у Любешівський районний відділ ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.\~ Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 18.10.2019 року з позовною заявою до суду, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, довічно. В обґрунтування позову зазначила, що вона є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2000 грн., якої не вистачає навіть на потреби першої необхідності. У неї є повнолітня донька [PERSON] , (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] . Згідно витягу з її історії хвороби має ряд діагнозів у зв`язку із чим вона має потребу у дорогих медикаментах, які на свою пенсію вона собі дозволити не може. Вона декілька разів зверталась до доньки з проханням матеріальної допомоги, оскільки її матеріальний стан є вкрай тяжким. Інших доходів крім пенсії по інвалідності у неї не має. У зв`язку із великим розміром нарахувань за комунальні послуги вона змушена більшу частину віддати на оплату рахунків. Вона вважає, що її повнолітня донька може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки є працездатною особою та офіційно працює. Оскільки її повнолітня донька добровільно допомоги не надає вона вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 26.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом [PERSON] у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджено наявним в матеріалах справи поштовим поверненням. Поважність причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 19.02.2019 року з позовною заявою до суду, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, довічно. В обґрунтування позову зазначила, що вона є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1691,70 грн., якої не вистачає навіть на потреби першої необхідності. У неї є повнолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з її історії хвороби має ряд діагнозів у звязку із чим вона має потребу у дорогих и медикаментах, які на свою пенсію вона собі дозволити не може. Вона потребує сторонньої допомоги і неодноразово зверталась до свого сина з проханням допомогти по господарству, адже їй важко не тільки самостійно виходити на вулицю, але й пересуватися по квартирі. Також декілька разів вона зверталась до сина з проханням матеріальної допомоги, оскільки її матеріальний стан є вкрай тяжким. У зв`язку із розміром комунальних послуг вона змушена більшу частину свого доходу віддавати на оплату рахунків. Вона вважає, що її повнолітній син може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки є працездатною особою та офіційно працює. Так як, відповідач добровільно допомогу не надає вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 18.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом [PERSON] у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено наявним в матеріалах справи поштовим поверненням. Поважність причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась 19.08.2016 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та на обґрунтування позовних вимог в позові зазначила, що у 1986 році вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, зв'язку з несумісністю характерів. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Представником позивача було надано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, з позовом згоден та заперечень не має. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб 26 липня 1986 року у Приморському сільЗАГС Кілійського району, про що зроблено актовий запис за № 7. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON]». При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства: Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 21 січня 2019 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . З 08 травня 2012 року у вказаній квартирі зареєстрована також її донька [PERSON] . Останні сім років відповідач в квартирі не мешкає, в добровільному порядку з реєстрації знятись відмовилась, участі в утриманні квартири не приймає, платежі не сплачує, ремонт не здійснює. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі, яка належить їй на власності, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним майном. А тому просить суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Ухвалою суду від 25 січня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 26 березня 2019 року о 15 год.00 хв. 26 березня 2019 року відкладено розгляд справи на 03.06.2019 року о 10-20 год. в зв`язку з неявкою відповідача. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 15.05.2015 року (а.с.13). У вказаній квартирі також зареєстрована донька позивача [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.14). З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 2012 року фактично не проживає у квартирі, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не приймає. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі, створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні належним йому майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. Оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі більше 7 років, його необхідно визнати такою, що втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 23.01.2015 року в суд з цим позовом до відповідача Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, на території якої знаходиться спадкова земельна ділянка, стосовно визначення їй додаткового строку на подачу заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом після баби [PERSON], яка померла [INFO]. Зазначала, що після смерті баби невдовзі померла її свекруха, а тому вона була заклопотана проблема похоронів. За всіма цими обставинами нею був пропущений строк на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Від спадщини не відмовлялась. Тому просила визнати пропуск нею шестимісячного строку на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини з поважних причин та визначити їй для цього додатковий строк. В ході судового розгляду справи на позові наполягала. Представник відповідача Липецької сільради Котовського району Одеської області, на території якої знаходиться спадкова земельна ділянка, в судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не представив. Тому за згоди позивача справу розглянуто у відсутність представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як вбачається з матеріалів справи [INFO] в с.Липецьке Котовського району Одеської області у віці 93 років померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,8655 га. на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Термін на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після цього спадкодавця збіг 03.05.2014 року. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Наведені позивачем причини пропуску встановленого законом 6-ти місячного строку на право подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса суд вважає поважними, а тому їй слід визначити для цього додатковий строк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась 23.01.2017 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем у справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.03.2015 року. Фактичні шлюбні стосунки були припинені рік тому внаслідок різних поглядів на подальше спільне сімейне життя. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], спір про поділ майна відсутній. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, зазначила, що мешкають окремо, час на примирення не потрібен, має намір створити нову сімю. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначив, що шлюбні стосунки не підтримують більше року, час на примирення надавати немає сенсу, мешкають окремо. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області,актовий запис № 120 від 06 березня 2015 року /а.с.14/. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] 30.04.2015 року/а.с. 7/. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовні заяві не зазначила щодо зміни прізвища, взятого нею під час укладення шлюбу, тому суд залишає за нею прізвище «Малахова». Позивач стверджує, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, мешкають окремо, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір про майно відсутній. Відповідач не заперечувала проти обставин, викладених позивачем у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше \~збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 23.02.2015 року до Оржицького районного суду з вищевказаним позовом у якому вказала, що у провадженні Оржицького районного суду Полтавської області знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та Яблунівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини. По вказані справі прийнято 9.12.2014 року рішення про задоволення позову. На підтвердження свої позовних вимог [PERSON] надав суду постанову нотаріуса від 01.08.2014 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач вважає дану постанову неправомірною, оскільки право на спадкування [PERSON] відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР має лише тоді, коли доведено, що на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Звернувшись до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, третя особа не надала достовірних даних про те, що його батько помер. Позивач вказує, що має право на оспорювання вказаної постанови, оскільки є спадкоємцем на майно померлої [PERSON] та після її смерті прийняла спадщину. Прохає визнати дії приватного нотаріуса Оржицького районного нотаріального округу неправомірними та скасувати постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання учасники процесу не з'явились, про що подали відповідні заяви. Відповідач позовні вимоги визнав у повному об'ємі. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, при цьому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась 24.12.2015 року в суд з цим позовом, вказуючи, що з 29.10.2009 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від цього шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки фактично припинились і подана заява до суду про розлучення. Проживають окремо. Діти знаходяться на її утримувані. Питання аліментів у добровільному порядку між ними не врегульовано, тому змушена звернутись в суд з цим позовом. Просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 24.12.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. В ході розгляду справи позов підтримала. Відповідач проти позову не заперечував. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається із матеріалів справи, і цього не заперечують сторони, вони є батьками - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які утримуються матір'ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульвано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 24.12.2015 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі - 487,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно в межах платежу за один місяць..

Outcome: approved