Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з вказаним позовом до відповідача [PERSON]. У ньому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, присуджених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2011 року та стягувати з відповідача на утримання [PERSON] 1/3 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування цих вимог зазначає, що у неї з відповідачем є спільний син. Вказаним рішенням суду з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дитини. З того моменту, коли судом було ухвалено вказане рішення виросли потреби дитини, вартість комунальних послуг та продуктів харчування. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, а тому слід збільшити їх розмір у судовому порядку. Окрім цього, той спосіб, у який аліменти стягуються на даний момент, а це тверда грошова сума, позбавляє можливості автоматично збільшувати їх розмір, в залежності від заробітної плати відповідача та прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Саме тому позивач просить змінити такий спосіб та стягувати їх у частці від заробітку [PERSON] У судове засідання позивач та її представник - [PERSON], не з'явились. Останній подав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначає, що вказані вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне: позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Вказаний факт, в силу частини 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), доказуванню не підлягає, оскільки встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2011 року, ухваленим у цивільній справі № 2-483/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Цим же рішенням з відповідача в корись позивача присуджені до стягнення аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 405 грн., щомісячно, починаючи з 19 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Син проживає з матір'ю. Як вбачається з копії розрахунку від 01 січня 2018 року, розмір заборгованості по аліментах [PERSON], станом на 01 січня 2018 року, складав 37'189,79 грн. Відповідно до частини 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина 1 ст. 192 СК України). Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII. Відповідно до цього закону, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, у період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року, становить 1'860 грн. У даному випадку, суд вважає, що наявні об'єктивні та очевидні обставини що є підставою для збільшення розміру аліментів. До них, перш за все, слід віднести збільшення матеріальних потреб отримувача аліментів (дитини) у зв'язку з його віком, зростанням рівня фізичного та духовного розвитку. В другу, але не в останню, чергу слід звернути увагу на загальний рівень життя в країні та регіоні в якому проживає дитина, зокрема, котрий з моменту призначення аліментів, а це 2011 рік, зріс. Також слід зазначити і про встановлений законом прожитковий мінімум на дитину відповідно віку, який на даний момент, знову ж таки, не відповідає тому об'єму виплат, котрі присуджені до стягнення з відповідача. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частини 1, 3 ст. 181 СК України). Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог статтей 182, 184 СК України, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вони не доведені, всупереч частині 1 ст. 81 ЦПК України. Також, згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 704,8 грн. судового збору.

Outcome: partial