Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , в якому вказала, що вона є відповідальним квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру № 3515 від 22.06.1983 року. На теперішній час квартира не приватизована. З лютого 2002 року, крім позивача в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є онуками позивача. Свою згоду, як основного квартиронаймача на реєстрацію місця проживання онуків позивач не давала. Відповідачі були зареєстровані на підставі одноособово поданої заяви [PERSON] , яка є дочкою позивача. Починаючи з 21.02.2011 року відповідачі в квартирі не проживають, особисті речі в квартирі відсутні. Даний факт підтверджується актом про не проживання особа за місцем реєстрації від 17.03.2020 року. Місце фактичного проживання відповідачів невідомо, оскільки онуки та дочка не спілкуються з позивачем. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про слухання справи без її участі, на позовних вимогам наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилися, із зазначення Укрпошти «адресат відсутній». Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, 23.10.2020 року до суду подано висновок органу опіки та піклування від 20.10.202 року. Представник Запорізької міської ради - Худолій Н.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що питання задоволення заяви залишає на розсуд суду. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з відсутністю відповідача у судовому засіданні, суд ухвалює у справі заочне рішення у порядку\~ст. 280-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру № 3515 від 22.06.1983 року, до підтверджується довідкою (а.с.9). Згідно відповіді Департаменту з управління житлово-комунальним господарством від 28.02.2020 року № Н-1323 надати корінець державного ордеру № 3515 від 22.06.1983 року на квартиру [ADDRESS] неможливо, оскільки у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року (а.с.10). Позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою та копією паспорта. Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 04.06.2020 року № 01-71/7159 та № 7160 [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~зареєстровані за адресою: [ADDRESS] відновідно з 23.02.2011 року по теперішній час. Актом комісії від 17.03.2020 року щодо перевірки квартири [ADDRESS] на предмет проживання в ній осіб встановила, що за вищевказаною адресою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають з 21.02.2011 року. Висновком органу опіки та піклування № 05/01-27/1407 від 20.10.2020 року встановлено, можливість визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання тривалий час не проживає у вказаній квартирі та не користується нею. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми\~Житлового кодексу України, на який посилається позивач, оскільки спірна квартира не є власністю сторін і спір не стосуються визнання втратившим право на житло члена сім`ї власника житлового помешкання. Згідно із ч. 1\~ст. 64 ЖК України\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2.\~ст. 107 ЖК України\~у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Отже, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до положень\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього, може бути подовжено наймодавцем, а у разі спору судом. Згідно зі\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71, 72, 116, 156 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України). Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідачі не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд виходить з того, що відповідачі за власним бажанням та волевиявленням виїхали зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод їм у користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали їх проживання, не створювалось, тривалий час вони ним не користується з власної волі, їх особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачують, однак з реєстраційного обліку відповідачі не знялися, у зв`язку з чим позивач змушений нести додаткові витрати щодо сплати за житлово-комунальні послуги. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки позивач не заявляла вимогу щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу.

Outcome: approved