Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: вул.Жовтнева, 24, село Наливайківка, Макарівського району Київської області, посилаючись на те, що 02.06.2016 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема і на зазначене домоволодіння. Він є спадкоємцем за заповітом та спадщину прийняв своєчасно. Проте, отримати у встановленому законодавством порядку свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно не має змоги, оскільки правовстановлюючий документ на домоволодіння спадкодавець за життя належним чином не оформила. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача сільський голова [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши письмові матеріали справи та матеріали спадкової справи №290 за 2016 рік до майна померлої 02.06.2016 року [PERSON], заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою, суд встановив наступне. Згідно свідоцтву про смерть серії І-ОК №371509, виданого 03.06.2016 року виконавчим комітетом Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] померла 02.06.2016 року у віці 80 років, про що зроблено актовий запис №15 (а.с.8). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно заповіту, посвідченого 25.03.2015 року секретарем виконкому Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №7, який на день смерті заповідача не змінений та не скасований, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, село Наливайківка, вул. Жовтнева, будинок 24, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях; земельну ділянку, яка належить їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія І-КВ №006126, площею 3,94 га із цільовим призначенням - ведення товарного сільськогос\-подарського виробництва, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях; все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також усе те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.10). Як вбачається із спадкової справи №290 за 2016 рік до майна померлої 02.06.2016 року [PERSON], спадкоємець [PERSON] у визначений законом шестимісячним строк відмовився від прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] Позивач [PERSON] спадщину після смерті останньої прийняв своєчасно та на частину спадкового майна, а саме: земельні ділянки площею 2,2500 га, площею 0,2730 га, площею 0,1840 га, площею 3,9400 га, що розташовані на території Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області, отримав в Макарівській районній державній нотаріальній конторі Київської області відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за №1-592, №1-594, №1-596, №1-598 (а.с.11-18). Інші спадкоємці майна померлої [PERSON], які би спадщину прийняли, судом не встановлені, що підтверджується відсутністю відповідних заяв у спадковій справі щодо прийняття спадщини, а також підтверджується довідкою №353, виданої 21.07.2016 року Наливайківською сільською радою, звідки вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована одна (а.с.23). Проте, державний нотаріус своїм листом №443/02-31 від 29.03.2017 року відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами по вулиці Жовтнева, 24, в селі Наливайківка, оскільки правовстановлюючий документ на зазначене домоволодіння спадкодавець за життя належним чином не оформив (а.с.26). Згідно виписки з погосподарської книги Наливайківської сільської ради №14 від 11.01.2017 року, в погосподарській книзі №7 за 2016 по 2020 роки зроблено особистий запис №0409-1 про те, що власником житлового будинку, який розташований в селі Наливайківка по вулиці Жовтнева, 24, Макарівського району Київської області, є [PERSON], яка померла 02.06.2016 року. На день смерті померла була зареєстровано у вказаному будинку та проживала одна (а.с.24). Згідно рішенню №19 від 28.03.2017 року Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок», розглянувши заяву [PERSON], виконком сільради вирішив: надати дозвіл на оформлення права приватної власності на житловий будинок в селі Наливайківка по вулиці Жовтнева, 24, [PERSON] (а.с.25). Як вбачається з технічного паспорту на згаданий житловий будинок, в графі «Рік побудови» зазначено 1971 рік (а.с.21). Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95року). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого була померла [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01. 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини вищезгадана виписка з погосподарської книги Мотижинської сільської ради №14 від 11.01.2017 року є доказом належності вказаного вище домоволодіння на праві власності [PERSON] Відповідно до технічного паспорту, до складу домоволодіння за адресою: с.Наливайківка, вул.Жовтнева, 24, входить: житловий будинок загальною площею 78,1 кв м, житловою площею 50,2 кв м - під літерою «А», веранда «а», ганок, погріб «Б», сарай «В», сарай «Г», літня кухня «Д», вбиральня «Е», сарай «Ж», навіс «З», навіс «И», колодязь №1, огорожа №2-4, вартістю 168670,00 грн. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 4 ст.174 ЦПК України, \~ відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову заяву, яка приєднується до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв своєчасно, до якої увійшов житловий будинок з господарськими спорудами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved