Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який під час судового розгляду неодноразово доповнював та уточнював. В остаточній редакції позовних вимог ( а.с. 58-60) [PERSON] навів, що під час розгляду в Комінтернівському районному суді цивільної справи за позовом ПАТ КБ «ПриввтБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, йому стало відомо, що між ним та банком було укладено договір поруки який не відповідає дійсності. Банк вважає, що солідарна відповідальність [PERSON] виникла на підставі укладеного з ним 17.10.2005 року договору поруки № 1 в забезпечення виконання [PERSON] свого грошового зобов»язання перед банком. Але він вважає, що у нього відсутні зобов»язання перед відповідачем виходячи з наступного. Договір поруки не містить строку його дії, чим порушені вимоги ст.. 251 ЦК України, тому просить визнати п.п. 11,12 Договору поруки недійсними. Також позивач просить визнати вказаний договір поруки припиненим з 05.11.2009 року, тобто через шість місяців після звернення кредитора до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриваБанк» в суді заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що 17.10.2005 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1 даного Договору предметом договору є надання поруки поручителем кредитору за виконання [PERSON] договору кредиту від 17.10.2005 року, за яким останній отримав у банка кредит в сумі 74335,36 доларів США, строк дії договору кредиту до 16.10.2015 року. Пунктом 11 даного Договору встановлений строк його дії, з моменту підписання до повного виконання зобов»язання за Кредитним договором. Згідно п. 12 порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну зобов»язань за Кредитним договором. Виходячи з вказаного, представник відповідача вважає, що ствердження позивача про відсутність в договорі поруки строку його дії, є безпідставними. Представник відповідача заперечував проти застосування положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено порядок припинення договору поруки у разі не встановлення строку основного зобов»язання, оскільки відповідно до п. 12 Договору Поруки № 1 сторонами встановлений п»ятирічний строк, після якого припиняється порука. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Під час судового розгляду встановлено, що 17.10.2005 року між позивачем [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( в подальшому ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено Договір поруки № 1 ( а.с. 62-63). Відповідно до п. 1 даного Договору поруки, предметом договору є надання поруки поручителем [PERSON] кредитору за виконання [PERSON] договору кредиту від 17.10.2005 року, за яким останній отримав у банка кредит в сумі 74335,36 доларів США, строк дії договору кредиту до 16.10.2015 року. Відповідно до п. 11 Договору поруки № 1 визначений строк його дії - з моменту підписання до повного виконання зобов»язання за Кредитним договором. При укладанні Договору поруки сторони прийшли домовились, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну зобов»язань за Кредитним договором, що відображено у п. 12 Договору поруки № 1. Таким чином, вказаний Договір поруки № 1 відповідає вимогам ст.. 203 ЦК України, оскільки зміст правочину не суперечить вимогам цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави та суспільства; особи, яки вчинили правочин мають необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало його внутрішній волі; правочин вчинено у встановленій законом формі, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З огляду на наведене, ствердження позивача про відсутність в договорі поруки строку його дії, що, на його думку, суперечить вимогам законодавства, є безпідставними,оскільки не грутнуються на доказах. Тому в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним п.п. 11, 12 Договору поруки № 1 суд відмовляє. З наданої суду копії рішення від 09.06.2010 року, яке набрало законної сили, 19.05.2010 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, приналежну [PERSON] на праві власності квартиру, у зв»язку з порушенням ним як боржником своїх зобов»язань за договором кредиту, за яким [PERSON] є поручителем (а.с. 7). Таким чином, право вимоги у кредитора виникло з моменту його першого звернення до суду з даним позовом. З пояснень представника відповідача вбачається, що квартира боржника, на яку звернено стягнення, до тепер не продана. Дані обставини не оспорював й представник позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлено або встановлено моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору. Оскільки судом встановлено, що і в договорі кредиту, і в договорі поруки визначені строки їх дії, з якими сторони погодились, підписавши наведені договори, підстави для визнання припиненим з 05.11.2009 року Договору поруки № 1 від 17.10.2005 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», відсутні.

Outcome: dismissed