Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Прокуратури м. Києва, Головного управління МВС України в м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 500 000,00грн. за рахунок Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, проте виправдано в подальшому вироком суду, який набрав законної сили. В той же час вказані дії призвели до порушення стану його здоров'я, нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримала вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях поданих до суду. Представник прокуратури м. Києва Стретович М. вимоги не визнав, подавши письмові заперечення, заперечувала проти задоволення вимог, вказуючи на те, що прокуратурою м. Києва не вчинялись дії, у тому числі незаконні(неправомірні), перелічені у ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства , прокуратури і суду», відносно [PERSON] Крім того, представник звертав увагу на те, що позивачем не доведено його вимог про відшкодування визначеного ним розміру компенсації моральної шкоди. Представник ГУ МВС України в м. Києві Кухаревська Н.О. вимоги не визнала, надала письмові заперечення, заперечувала проти задоволення вимог, вказуючи на те, що діючим законодавством не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди органами досудового розслідування навіть в разі визнання незаконною дій та /або бездіяльності слідчого під час кримінального провадження. Відповідач Державна казначейська служба України свого представника в судове засідання не направив, письмових заперечень по суті спору не подав, про час і місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином. Суд вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані ними докази, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 30 вересня 2014 р. старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві майором міліції Мартинюком О.Б. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості щодо вимагання [PERSON],неправомірної вимоги в сумі 500 доларів США. 14 жовтня 2014 року [PERSON], було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 12014100000001257. 17 жовтня 2014 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва № 761/30626/14-к до позивача був застосований запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що на день розгляду клопотання становило 24 360,00 грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят гривень 00 копійок). Квитанцією від 20.10.14 № 92 ним було сплачено заставу в повному обсязі, що підтверджується Довідкою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.10.14 № 38381/14-Вих. 17 жовтня 2014 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва № 761/30630/14-к позивач був відсторонений від займаної посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 рок № 11кп/796/197/2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ колегії судців судової палати з кримінальних справ від 11 квітня 2017 року № 5-6445км16, позивача [PERSON] було виправдано у зв'язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, скасований запобіжний захід та повернуто заставу 24 360,00 грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят гривень 00 копійок). Відповідно до ч. 1 ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян (п. 1 ч. 1); незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність» (2135-12), «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» (3341-12) та іншими актами законодавства (п. 3 ч. 1). У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянину відшкодовуються заробіток та інші доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій (п. 3 ч. 1); моральна шкода (п. 5 ч. 1). Статтею 4 вказаного Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди завданої фізичній особі незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю у сфері правосуддя виникає у випадках постановлення судом виправдовувального вироку, що і відбулося 04 серпня 2015 року, а саме: [PERSON], було виправдано. Позивач був відсторонений від займаної посади та відносно нього було застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що на день розгляду клопотання становило 24 360,00 грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят гривень 00 копійок), у зв'язку з цим позивач зазнав моральних страждань та у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. 06.10.14 у статусі підозрюваного (повідомлення про підозру було оголошено 14.10.14) позивача було зупинено та проведений огляд автомобіля під його керуванням «Ауді А-6», державний номерний знак [NUMBER], про що складений Протокол огляду місця події від 06.10.14, який в суді був визнаний неналежним доказом. При цьому, 07 жовтня 2014 року позивача по швидкій допомозі було госпіталізовано у лікарню. У стаціонарі на лікуванні він знаходився з 07.10.14 по 16.10.14. Окрім високого тиску, через нервовий зрив, у позивача виявили дифузний зоб II ступеню, тиреотоксикоз, загострились хронічні захворювання: подагра, хр. подагричний артрит, поліартрит з переважним ураженням суглобів стопи, колінних суглобів, з наявністю периферичних тонусів в ділянці вушних раковин. При цьому, 14.10.14 у лікарні позивача було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 12014100000001257. 23.10.14 позивач знову потрапив до лікарні. Вказані події безумовно призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із змінами, внесеними постановою ВСУ №5 від 25.05.01 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» дає наступне визначення поняття моральної шкоди: «...під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної) інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків...». Під обвинуваченням (слідством) і судом позивач перебував фактично тридцять місяців, а саме з вересня 2014 року по 11 квітня 2017 року. В доповненнях представником позивача було надано Висновок соціально-психологічного дослідження № 01-11-17, згідно якого: «[PERSON] завдана моральна шкода внаслідок перебування під слідством з 06.10.2014 р. по 11.04.2017 р. Практика правозастосування подібних правовідносин Верховним/Вищим спеціалізованим судом України відносно середньо унормованої особистості без проведення спеціальних досліджень свідчить про розумність і справедливість стягнення моральної шкоди на користь «середньостатистичної особистості», психологічні особливості і акцентування якої не досліджувались, яка була визнана судом невинуватою в інкримінованому злочині з урахуванням тривалого досудового слідства і перебування кілька місяців під вартою - в межах 240 м.з.п. Психіка піддослідної особи має особливості, які об'єктивно посилюють відчуття моральної шкоди внаслідок даних психотравмуючих подій у порівнянні з середньо унормованою особистістю. Розмір компенсації, яка рекомендується для застосування суду як розумна та справедлива з урахуванням нетривалого перебування під вартою, але при наявності індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи, які збільшують обсяг її моральних страждань у порівнянні з середньо унормованою особистістю, в сукупності її соціального оточення, моральних цінностей та судової практики становитиме сума: 180 м.з.п., що в грошовому еквіваленті становить 180 м.з.п. х 3200 грн. = 576 000,00 грн.» Суд оцінюючи встановлені обставини, визначає компенсацію завданої моральної шкоди з урахуванням часу досудового розслідування та перебування справи в суді до прийняття остаточного вирішення пред'явленого [PERSON] обвинувачення, тривалість його душевного хвилювання та страждань від зазначеного правопорушення, їх наслідків, в тому числі у вигляді погіршення стану здоров'я, вимушеність змін звичного способу життя та необхідність витрачання додаткових зусиль для його організації. В той же час слід врахувати положення ч. 3 ст. 13 Закону, згідно якої відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Враховуючи наведене суд вважає, що розмір компенсації у сумі 100 000 грн. буде сприяти відновленню емоційного стану позивача та покращення стану його здоров'я. При цьому вимоги позивача до прокуратури м. Києва та ГУ МВС України в м. Києві як до відповідачів не грунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки відшкодування здійснюється виключноза рахунок коштів державного бюджету. В цьому випадку судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial