Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом, по якому просив суд: Визнати угоду купівлі-продажу автомобіля ( вантажний/ фургон малотоннажний-В) Mercedes-Benz SPRINTER 311 CD1, VIN - [NUMBER] , чорного кольору, 2006 року випуску, укладену 04.05.2017 року між [PERSON] від імені якого діяв [PERSON] та [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) недійсною. Визнати за [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на автомобіль ( вантажний/ фургон малотоннажний-В) Mercedes-Benz SPRINTER 311 CD1, VIN - [NUMBER] , чорного кольору, 2006 року випуску. Витребувати від [PERSON] автомобіль ( вантажний/ фургон малотоннажний-В) Mercedes-Benz SPRINTER 311 CD1, VIN - [NUMBER] , чорного кольору, 2006 року випуску та передати його [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач в середині жовтня 2014 року придбав транспортний засіб, що є предметом спору по даній справі. У 2016 році він познайомився з [PERSON] , якому передав зазначений автомобіль у тимчасове користування на один день. В подальшому [PERSON] дізнався, що автомобіль який є предметом по даній справі, на підставі довіреності виданої від його імені [PERSON] , був відчужений [PERSON] , який в подальшому відчужив його [PERSON] Ніяких довіреностей [PERSON] [PERSON] не видавав. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. 26.02.2019 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, по якій просила суд витребувати у [PERSON] та передати [PERSON] автомобіль марки Mercedes-Benz SPRINTER 311 CD1, VIN - [NUMBER] , чорного кольору, 2006 року випуску, мотивуючи її тим що вона придбала даний автомобіль на підставі договору укладеного у СГ № 1632 від 18.05.2017 року. В судовому засіданні, яке відбулось 30.05.2019 року позивач первісний позов підтримав, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Судове засідання, призначене на 02.04.2020 року позивач просив розглядати за його відсутності, про що надав письмове клопотання. [PERSON] надала відзив на позовну заяву відповідно до якого просила застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Також 11.11.2019 року надала письмові пояснення. До судового засідання, призначеного на 05.02.2020 року [PERSON] не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи. 02.04.2020 року [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв чи клопотаня про відкладення розгляду справи не подавала. Третя особа - Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в Одеській області надав письмові пояснення до позову та просив справу розглядати за його вісутності. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні, яке відбулось 11.11.2019 року представник [PERSON] - [PERSON] просив зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного позову просив відмовити, надавши письмові пояснення. Сторони по справі до судового засідання, яке відбулось 02.04.2020 року не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином. З огляду на те, що сторонами по справі надані пояснення з приводу предмету спору, учасники процесу повідомлені належним чином про судове засідання, враховуючи те, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, враховуючи розумні строки розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, в задоволенні зустрічного позову суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно бази даних ЄДР МВС, 16.10.2013 ВРЕР №11 м. Котовськ за позивачем [PERSON] був зареєстрований транспортний засіб марки Mercedes-Benz SPRINTER 311 CD1, VIN - [NUMBER] , чорного кольору, 2006 року випуску. Приблизно в середині жовтня 2016 року [PERSON] познайомився з [PERSON] , який в подальшому попросив його дати вищезазначений транспортний засіб йому в оренду. [PERSON] надав [PERSON] транспортний засіб при цьому будь яких договорів та довіреностей не укладалося. Отримавши автомобіль 28.02.2017 року [PERSON] поїхав в Одесу до свого брата [PERSON] та передав йому транспортний засіб у користування, юридично дані дії з власником транспортного засобу не узгоджувались. Вищезазначені обставини встановлені ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2018 року по справі № 505/1807/17. 10.05.2017 року транспортний засіб перереєстрований в територіальному сервісному центрі ( ТСЦ) №5150 МВС ( м. Чорноморськ) на [PERSON] .. Документи, що підтверджують придбання транспортного засобу: договір комісії № 819/05/2017 від 04.05.2017 року укладений між ТЗОВ « НОВУС-Н» та [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності серії НАВ 555257 від 12.11.2014 року; договір купівлі- продажу транспортного засобу №819/05/2017 від 04.05.2017 року, укладеного між ТЗОВ « НОВУС-Н» та [PERSON] .. 18.05.2017 року спірний транспортний засіб був перереєстрований в ТСЦ № 5141 МВС ( м. Одеса) на [PERSON] .. Документи, що підтверджують придбання транспортного засобу- договір комісії №707 від 18.05.2017, укладений між ТОВ « Захід-Авто-Ленд» та [PERSON] ; договір купівлі-продажу транспортного засобу №1632 від 18.05.2017 року, укладеного між ТОВ « Захід-Авто-Ленд» та [PERSON] .. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимг ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним. З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб вибув із володіння [PERSON] на підставі довіреності, яка викладена на спеціальному бланку нотаріального документа серії НАВ №555257 від 12.11.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Богаченко О.І., якою [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатись ( продавати) транспортний засіб Mercedes-Benz SPRINTER 311 CD1, VIN - [NUMBER] , чорного кольору, 2006 року. З довідки приватного нотаріуса Богаченко О.І., яка міститься в матеріалах справи вбачається, що довіреність викладена на спеціальному бланку нотаріального документа серії НАВ №555257 від 12.11.2014 року посвідчена ним не була. Вчинення дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення регулюються ст. 1158 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1158 ЦК України, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Отже вимоги ст. 1158 ЦК України не підлягають застосуванню до вчиненого [PERSON] правочину. Статтею 215 ЦК України встановлено, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відсутність у [PERSON] необхідного обсягу дієздатності для вчинення дій від необхідного обсягу дієздатності для вчинення дій від імені [PERSON] свідчить про порушення ч.2 ст. 203 ЦК України. В постанові пленуму ВСУ №9 від 26.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Статтею 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Зазначена правова позиція аналогічна правовій позиції ВСУ в рішенні по справі № 6-1528ЦС15. Договір купівлі-продажу автомобіля від 04.05.2017 року укладений на підставі довіреності виданої від імені [PERSON] [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] є недійсним з підстав передбачених ч.1,2 ст. 215 ЦК України та ч.2 ст. 228 ЦК України. В постанові пленуму ВСУ №9 від 26.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, реституція як спосіб захисту цивільного права застосовуються лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, передбаченого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини 1 ст. 216 ЦК не може застосуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсним наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача- з підстав передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не визнає право власності [PERSON] на автомобіль. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосуванню ст. 392 ЦК України є відсутністю іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення дома гань на належне власнику майно за допомогою підтвердження у судовому порядку факту належності йому спірного майна на праві власності. Таким чином захист права власності шляхом його визнання у судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно, шляхом подання належних і достатніх доказів, які підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача. У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності, у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій від третіх осіб, то право такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Тобто підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності, відповідно до ст. 392 ЦК України, є спір або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду. З наведено вище суд вважає за можливе визнати договір недійсним та визнати за позивачем право власності на транспортний засіб, що є предметом спору. З приводу вимоги про витребування від [PERSON] автомобіля ( вантажний/ фургон малотоннажний-В) Mercedes-Benz SPRINTER 311 CD1, VIN - [NUMBER] , чорного кольору, 2006 року випуску та передати його [PERSON] суд вважає у її задоволенні слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на даний момент транспортний засіб перебуває у позивача. Суд критично ставиться до позиції відповідача - [PERSON] щодо необхідності застосування строків позовної давності та, як наслідок, відмови від позові, оскільки загальний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України становить 3 року, позивач надав транспортний засіб у користування [PERSON] в жовтні 2016 року, а із даним позовом до суду звернувся 13.12.2018 року, тобто трирічний строк звернення до суду не пройшов. У зв`язку із частковим задоволенням первісного позову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння суд вважає за необхідне відмовити. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги [PERSON] , які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково, в задоволенні позову [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити за безпідставністю вимог, що не позбавляє її права звернення до суду із регресним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: partial