Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до Виконкому [PERSON] районної в місті ради про визначення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.04.2013 помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на ј частку квартири № 90 у будинку № 17 , розташовану в м. Кривому Розі по бульвару Європейський (стара назва бульвар Кірова) та належало її чоловікові на підставі свідоцтва № Д 73 про право власності на житло від 27.05.2011 року , яке видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради. Коли позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що не була проведена державна реєстрація правовстановлюючого документу, право власності не виникло, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.10.2013 року. За життя вищевказану квартиру було приватизовано сімєю позивача самою [PERSON] , її чоловіком [PERSON], їх донькою [PERSON] та онуком [PERSON], однак правовстановлюючий документ не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку , а саме право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення , перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ухвалою від 16 листопада 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року витребувано копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON], який помер 25.04.2013 року. В судове засідання сторони не зявилися. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районної у місті ради надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо вимог позивача не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321\~ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцієюта законом. Як встановлено судом, 25.04.2013 помер чоловік позивача [PERSON]. (а.с. 12, 13). Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на ј частку квартири № 90 у будинку № 17 , розташовану в м. Кривому Розі по бульвару Європейський (стара назва бульвар Кірова) та належало її чоловікові на підставі свідоцтва № Д 73 про право власності на житло від 27.05.2011 року , яке видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради. ( а.с. 14-15). Коли позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що не була проведена державна реєстрація правовстановлюючого документу, право власності не виникло, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.10.2013 року. (а. с. 16). За життя вищевказану квартиру було приватизовано сімєю позивача самою [PERSON], її чоловіком [PERSON], їх донькою [PERSON] та онуком [PERSON], однак правовстановлюючий документ не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку , а саме право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Станом на 25.04.2013 року за адресою м. Кривий Ріг, бул. Європейський[ADDRESS] згідно довідки від 09.08.2018 року виданої виконкомом Довгинцівської районної в місті ради були зареєстровані були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був зареєстрований за вказоною адресою з 27.07.1990 року, знятий з реєстрації 20.09.2013 року. (а. с. 17). Частина 1 статті 1218\~ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно частин 1,2\~статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1ст. 368 ЦК України). Згідно розяснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі Лист № 24-753/0/4-13), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно п. 1 Листа № 24-753/0/4-13, обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Вказане підтверджується також розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Так, на виконання ухвали суду [PERSON] філія державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області ГТУЮ у Дніпропетровській області надано копію спадкової справи № 72/2013, відкритої після смерті 25 квітня 2013 року [PERSON]. Згідно матеріалів спадкової справи, донька померлого спадкодавця [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого батька на користь його дружини [PERSON], тобто позивача по справі. Інших спадкоємців немає. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 25 квітня 2013 року на 1/4 частини вище вказаної квартири. Частинами 3,4 статті 200\~ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207цьогоКодексу. Згідно ч.ч. 1,4ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наявність в матеріалах справи заяви представника відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved