Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 21470 (двадцять одну тисячу чотириста сімдесят) грн. Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що він 13.01.2021 написав на телеграм канал за посиланням [INFO], що бажає придбати мобільний телефон, на що йому повідомили, що телефон є в наявності та буде відправлений після оплати повної суми коштів за нього, а саме 21470,00 грн. 13.01.2021 позивач [PERSON] , використовуючи систему Ощад24, перерахував зі свого карткового рахунку № [NUMBER] (Ощадбанк) на картковий рахунок № [NUMBER] ( Таскомбанк ) гроші у сумі 21470 грн. Мобільний телефон мав бути надісланий позивачу Новою Поштою в день оплати, однак відправки так і не було. Після того, як позивач вирішив на вказаному телеграм каналі перепитати чи був йому надісланий телефон його переписку було повністю видалено, після чого він зрозумів, що ніхто телефон йому відправляти не збирається та звернувся за даними фактами в поліцію. В ході проведення досудового розслідування поліцією встановлено, що картковий рахунок № [NUMBER] на який позивач перерахував 21470,00 грн. належить гр. [PERSON] , який дійсно отримав грошові кошти в сумі 21470,00 грн., однак жодного мобільного телефону не продавав. Зв`язавшись по телефону з [PERSON] він повідомив позивачу, що кошти йому не збирається повертати, оскільки вважає себе ошуканим третьою особою. Позивач вважає, що відповідач безпідставно набув грошові кошти позивача в сумі 21470,00 грн.. Проте, позивач відмовляється повертати їх добровільно. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24.06.2021 позовну заяву було залишено без руху (а.п.12). На виконання ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24.06.2021 зазначені в ухвалі недоліки були виправлені позивачем. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 07.09.2021 (а.п.24). Допитаний в судовому засіданні відповідач [PERSON] суду показав, що влітку 2019 року він був на конференції з маркетингу, де він познайомився з громадянином на ім`я [PERSON] . [PERSON] підтримував спілкування з [PERSON] за допомогою додатку «Телеграм». Через деякий час громадянин Денис попрохав відповідача [PERSON] надати йому в борг кошти, після чого приїхав до відповідача та останній йому надав кошти у сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) грн. Через деякий час відповідач отримав смс-повідомлення зміст якого був про те, що йому буде переведено суму коштів. Коли [PERSON] були перераховані гроші на карту, відповідачу не було відомо, що вказані гроші належали позивачу. Відповідач вважає, що гроші, які просить стягнути з нього позивач були йому переведені за рахунок боргу. У зв`язку з чим, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 12.11.2021 позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до національної поліції України ВП № 1 Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській обл. із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, проте постановою про закриття кримінального провадження, провадження у справі було закрито, у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується повідомленням та постановою про закриття кримінального провадження (а.п.16-19). Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що потерпілий, відправив кошти на картковий рахунок № [NUMBER] , який відкритий у АТ «Таскомбанк» та належить відповідачу [PERSON] . Разом з тим, із вказаної постанови вбачається, що відповідач отримував грошові кошти у сумі, яку просить стягнути з нього відповідач (а.п. 17-19). Згідно з квитанцією 13.01.2021 о 14 год. 28 хв. 14 сек. з картки позивача на картку відповідача було перераховано кошти на суму 21470,00 грн.(а.п.20), про що також не заперечує відповідач. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребуваннямайнавласникоміз чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути внатурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Отже,стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Будь-яких правових підстав для переказу коштів на рахунок відповідача судом не встановлено, так само як і не встановлено жодних договірних стосунків або деліктних правовідносин між сторонами, а призначення переказу взагалі не дає можливості ідентифікувати мету проведеної банківських операцій. Разом з тим, суд відноситься критично до показів відповідача, щодо тієї обставини, що відповідач не знає прізвище, ім`я, по-батькові особи та адресу місця проживання особи якій він надав у борг гроші, та покази відповідача розцінюються судом як обрана позиція захисту останнього, що склалася у несприятливій для нього судово-слідчій ситуації. Доказів стосовно правомірності набуття грошових коштів, що є предметом судового розгляду, відповідач [PERSON] суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 21470,00 грн. були набуті [PERSON] за рахунок позивача без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). Зважаючи на те, що відповідач безпідставно набуті кошти не повернув, доказів протилежного суду не надав, виходячи із принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, вирішуючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення коштів підлягають задоволенню в повному обсязі та грошові кошти набуті відповідачем підлягають поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved