Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив зобов'язати ПАТ «Харківміськгаз», ТОВ «Харківгаз Збут» припинити будь - які дії: з обліку не розподіленого газу і заборгованості станом на 02.09.2017 року по особовому рахунку 1310111533 по квартирі [ADDRESS] і знищити усю інформацію про заборгованість; з надання споживачу [PERSON] і третім особам недостовірної інформації про нарахування і оплату послуг з розподілу і постачання природного газу з заборгованості на 02.09.2017 року. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до «Кодексу газорозподільних систем» для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об'єкта, що складається за формою додатка 1. Оператор ГРМ може надати споживачу підписану його уповноваженою особою письмову форму договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визнання об'єму споживання природного газу. В заяві - приєднанні ПАТ «Харківміськгаз» було вказано лише планові місячні об'єми споживання: січень 5 м3, лютий-грудень по 4 м3, акту розмежування балансової належності не було. Ці вимоги відповідачем не виконані частково. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунку оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу. Жодного рахунку відповідачем не надіслано. Кодексом передбачено, що визначені оператором ГРМ планові місячні об'єми споживання у розрізі календарних місяців мають бути зазначені оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви - приєднання до договору розподілу природного газу. При цьому планові місячні об'єми споживання мають бути зазначені за величиною об'єму природного газу та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру, що визначається згідно з вимогами цього Кодексу. В заяві - приєднанні ПАТ «Харківміськгаз» не було вказано об'ємів споживання в кВт/год, ГКал, МДж. Для визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу у оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Межа балансової належності газопроводу між квартирою позивача і ПАТ «Харківміськгаз» не визначена, контрольні показання лічильника знімалися лише 18.03.2015 року та 27.04.2016 року. Кодексом також передбачено, що до випадків, внаслідок яких оператор ГРМ компенсує споживачу завдані збитки та здійснює перерахунок наданих послуг, належить несвоєчасне надання інформації або надання недостовірної інформації. За наявності порушень, за які оператор ГРМ має компенсувати споживачу завдані збитки та здійснити перерахунок наданих послуг, споживач має подати оператору ГРМ претензію, складену в довільній формі. Перерахунок наданих послуг оператора ГРМ та компенсація завданих споживачу збитків здійснюється з урахуванням, що шкода, завдана об'єкту і майну споживача, його життю та здоров'ю, підлягає відшкодуванню в повному обсязі оператором ГРМ, якщо ця шкода стала наслідком порушення оператором ГРМ вимог цього Кодексу, ПБСГ, умов договору розподілу природного газу та інших нормативно - правових актів, що регламентують відносини оператора ГРМ і споживачів у сфері надання послуг з розподілу природного газу, якщо інше не передбачено законодавством. У разі якщо між оператором ГРМ і споживачем не досягнуто згоди щодо компенсації споживачу завданих збитків чи перерахунку наданих послуг, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Розрахунки з розподілу і постачання природного газу в квартиру позивача, як зазначалося останнім, здійснюються по об'ємах газу, які визначаються показаннями ЗВТ. Показання ЗВТ позивача, як зазначено [PERSON], щомісячно вказуються в квитанціях ПАТ «Мегабанк» і передаються банком одночасно з інформацією про суму платежу. Також позивач зазначав, що він періодично передає показання ЗВТ за допомогою смс-повідомлення згідно з рахунками ТОВ «Харківгаз Збут». Відповідачі систематично надають йому в листах і рахунках не точну і недостовірну інформацію та ще і розповсюджують її. Так, за рахунком 1310111533 від 14.06.2017 року заборгованість на 01.04.2017 року вказана 123,45 грн. і нарахування оплати здійснено за об'ємом газу, які в його квартирі ніколи не споживалися. За рахунком 1310111533 від 14.06.2017 року заборгованість на 01.05.2017 року вказана 146,10 грн., а в листі і додатку до УПСЗН НР ХМР вказано заборгованість 65,57 грн. та нарахування оплати здійснено за об'ємом газу, які в його квартирі ніколи не споживалися. З 01.05.2017 року на підставі наданої підприємством недостовірної інформації УПСЗН НР ХМР позивачу відмовлено в наданні субсидії на ЖКП в сумі 22,29 грн., щомісячно і цим йому завдається матеріальна та моральна шкода. Позивач 04.08.2017 року направив ПАТ «Харківміськгаз» претензію, але перерахунок об'ємів газу не здійснено і відповіді не надійшло. Позивач зазначав, що його права споживача за своєчасну і достовірну інформацію про фактично надані послуги з розподілу і постачання природного газу можуть бути захищені шляхом припинення будь-яких дій відповідачів з обліку заборгованості і її знищення на особовому рахунку 1310111533, по якому ведеться облік наданих послуг, нарахування оплати і оплата послуг по квартирі [ADDRESS], та припинення дій з надання йому та третім особам недостовірної інформації про нарахування і оплату послуг розподілу і постачання природного газу. На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов. Позивач у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просив суд про його задоволення. Представник ТОВ «Харківгаз Збут», в судове засідання не з'явився, надали письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи, відповідно до яких зазначалося, що дане підприємство забезпечує природним газом населення м. Харкова для побутових потреб шляхом його постачання до об'єктів споживачів житлових будинків, тобто надає послуги з газопостачання. Фактом згоди позивача про приєднання до умов договору є сплачений позивачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - фактичне споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу. Договір постачання природного газу споживачем укладається з врахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб - сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. ТОВ «Харківгаз Збут» здійснює нарахування відповідно персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу, наданого оператором ГРМ, тобто ПАТ «Харківміськгаз». За адресою [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № 1310111533 на ім'я [PERSON]. Нарахування за спожитий природний газ проводиться з урахуванням субсидії. Станом на 01.07.2015 року по особовому рахунку існувала заборгованість в сумі 90,02 грн.. ТОВ «Харківміськгаз» здійснило розрахунки розміру оплати за газ, по особовому рахунку, на підставі прийнятих від ПАТ «Харківміськгаз» даних про об'єми спожитого природного газу. З 01.07.2015 року по теперішній час, оператором ГРМ щомісячно надаються дані про обсяг спожитого природного газу, на підставі яких Товариством проводяться відповідні нарахування. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніш 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно вищезазначеного, заборгованість по особовому рахунку [PERSON] утворилася у зв'язку з порушенням Правил в частині своєчасної сплати рахунків за природний газ та умов отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в частині обов'язкового платежу. Громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, зобов'язані щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. У разі коли вартість фактично використаної послуги менша ніж обов'язкова частина витрат на оплату цієї послуги, громадяни сплачують її фактичну вартість. Але, в період отримання субсидії з липня 2015 року споживачем [PERSON] порушувалися ці обов'язки, сплата за отриманий газ проводилася не регулярно, що призвело до утворення заборгованості. ПАТ «Харківгаз Збут» вважали безпідставними посилання позивача на знищення інформації про заборгованість, та надання недостовірної інформації, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений ані умовами договору, ані будь-яким чинним нормативно - правовим актом України. На підставі викладеного, вважали позовні вимог незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник ПАТ «Харківміськгаз» в судове засідання не з'явився, надали письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи, в яких зазначалося, що Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року затверджено Типовій договір розподілу природного газу побутовим споживачем. Договір є публічним, та не потребує двостороннього підписання сторонами його письмової форми. Підтвердженням приєднання до умов Договору є підписана та повернута на адресу ПАТ «Харківміськгаз» заява - приєднання, за формою до Договору. Окрім підписання заяви - приєднання, є і факт оплати за спожитий природний газ за квитанцією та/або зафіксовані та передані газорозподільній компанії фактичні показання лічильника газу споживача. На підставі договору розподілу споживачам надаються відповіді послуги. Планові обсяги споживання газова компанія застосовує в разі, якщо вчасно не отримала від споживача показання лічильника газу та розрахунковий період. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунку. Житловий будинок позивача знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс», тому між ПАТ «Харківміськгаз» та КП «Жилкомсервіс» складений акт розмежування балансової належності і експлуатаційної відповідальності систем газопостачання, який знаходиться у балансоутримувача та експлуатаційної організації. 30.08.2017 року на адресу ПАТ «Харківміськгаз» надійшла претензія від позивача та 20.09.2017 року позивачу було надано відповідь на претензію. ПАТ «Харківміськгаз» вважали безпідставними посилання позивача на знищення інформації про заборгованість та надання недостовірної інформації, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений ані умовами договору, ані будь-яким чинним нормативно - правовим актом. На підставі викладеного, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення та доводи позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що позивач є користувачем послуг з газопостачання, яке здійснює ТОВ «Харківгаз Збут». Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року № 329-УІІІ відбулось розділення функцій постачання природного газу та його розподілу. ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, видана Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі - НКРЕКП), згідно рішення № 1588 від 21.05.2015 року (переоформлена на безстрокову рішенням від 08.09.2015р. № 2283). Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» затверджено Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. Так, на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «Харківгаз» постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям, визначено ТОВ «Харківгаз Збут». На виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30.09.2015 року № 2496 затвердила Правила постачання природного газу (далі - Правила). Згідно до п. 1, 2, 4 розділу III Правил підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об'єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб'єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об'єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов'язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Харківгаз Збут» опубліковано в місцевій газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, встановлено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 року здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 534 «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення» (далі Постанова № 534 від 23 серпня 2016 р.), якою затверджено Порядок яким визначено механізм розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення (далі - субсидія), що перевищують вартість (станом на 1 травня нового неопалювального сезону) 100 куб. метрів природного газу. Так, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою № 534 від 23 серпня 2016 року, розрахунок невикористаних сум субсидії проводиться виробниками/виконавцями послуг з централізованого опалення (теплопостачання), газо- та електропостачання у разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення (далі - надавачі послуг) станом на 1 травня нового неопалювального сезону за особовим рахунком споживача - громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний сезон, що закінчився (далі - одержувач субсидії). На підставі викладеного, суд приходить до висновків, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Посилання позивача на невірні нарахування є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами по справі. Вимоги позивача про зобов'язання позивача припинити облік заборгованості та знищити існуючий борг позивача перед підприємством відповідача є такими, що не підлягають задоволенню, та спростовуються дослідженими під час судового засідання доказами. Відповідно до ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий на ім'я позивача, є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і знищення з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Зобов'язання підприємства відповідача щодо знищення усієї інформації про заборгованість не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Таким чином, вимога підприємства відповідача про наявність заборгованості є лише фіксацією існування боргу, не встановлює будь-яких обов'язків, тому визнання нарахованого боргу таким, що не існує не передбачений чинним законодавством, як спосіб захисту прав, що обраний позивачем. Також, позивач просить зобов'язати відповідача припинити будь-які дії з поширення недостовірної інформації про нарахування і оплату послуг з розподілу і постачання природного газу з заборгованості на 02.09.2017 року. Суд зазначає, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р.). У судовому засіданні позивач не довів факту розповсюдження недостовірної інформації, а також не довів що існуюча заборгованість є невірною. Отже, враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що у діях підприємств відповідача не вбачається порушень прав [PERSON], як споживача послуг, а отже і відсутні підстави для задоволення його позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed