Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що він - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу №1619 від 13.06.2019 року та Витягу №170411145 від 13.06.2019 року. Вказує, що у квартирі зареєстрований він та відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою ПП «Ремжитлосервіс» за №3411 від 18.11.2019 року, яка фактично не використовується останнім як своє постійне і єдине місце проживання з 2014 року. Позивач вказує, що протягом п`яти років відповідач не проживає у його квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує поштову кореспонденцію, в квартирі не має речей відповідача, його одягу, продуктів харчування, речей індивідуального вжитку, він не цікавиться вищевказаним житлом, як своїм постійним місцем проживання. Вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на проживання в кварирі [ADDRESS] так як він без поважних причин вже більше одного року не користується квартирою, як своїм єдиним і постійним місцем проживання, не проводить оплату за користування комунальними послугами, не сплачує витрати на утримання квартири. Також, стверджує, що реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі обтяжує його як власника та особу, яка проживає у вищевказаній квартирі, у вигляді додаткових витрат на комунальні платежі, оскільки реєстрація відповідача у даному помешканні не дає позивачу можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Вказує, що йому не відомі поважні причини відсутності відповідача понад один рік за адресою реєстрації та не використання ним житлового приміщення як постійного місця проживання. Тому, вважає, що відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України відповідач добровільно відмовився від користування і проживання в його квартирі. Вказує, що домовленості між ним та відповідачем [PERSON] про збереження за останнім права на проживання у квартирі належній позивачу, у зв`язку з відсутністю відповідача без поважних причин понад один рік у них не було. На основі викладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду судом справи від його представника надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та не заперечують щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 13.06.2019 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. за реєстровим №1619 (а.с.6-7) та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №170411145 від 13.06.2019 року (а.с.8). Згідно довідки ПП «Ремжитлосервіс» за №3411 від 18.11.2019 року (а.с.13) у квартирі [ADDRESS] , зареєстрований: [PERSON] , [INFO] , син колишнього власника. Відповідно до акту ПП «Ремжитлосервіс» №349 від 25.11.2019 року (а.с.14), [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] , зареєстрований, однак не проживає з 2014 року. Згідно зі ст.71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст.391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме слід визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved