Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON], у якому просить визнати за ним на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS], земельну ділянку (кадастровий номер 1420910400:00:001:1002) для обслуговування житлового будинку площею 0,0811 га по [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог посилається на ст. 328, 373 ЦК України, ст. 57 СК України та зазначає, що його бабця продала будинок та подарувала йому кошти, на які він придбав будинок, але будинок був придбаний в період, коли він перебував у шлюбі з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши надані суду докази, встановивши правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 13.03.2012 року [PERSON], бабця позивача [PERSON], згідно з договором купівлі-продажу продала будинок, що розташований в [ADDRESS]. Від продажу будинку отримала 62991 грн. Отримані кошти від продажу будинку вона передала позивачу у вигляді подарунку. Ці обставини підтвердждені свідками [PERSON], [PERSON] На отримані у подарунок від бабці кошти позивач відповідно до договору купівлі-продажу від 18.05.2012 року придбав житловий будинок загальною площею 41,80 кв. м, у тому числі жилою площею 25,0 кв. м, який зареєстровано КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» 25.05.2012 року на праві в приватної власності за позивачем. Згідно з договором купівлі-продажу 18.05.2012 року позивач придбав земельну ділянку площею 0,0811 га, розташований за адресою: [ADDRESS]. Ст. 4. Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимоги ч.2 ст. 373 ЦК України передбачають, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно п.1 ст.57 СК України - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особистої власності. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється, виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні право щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідач у заяві про визнання вимог, що надійшла до суду 20.02.2014 року за вх. № 3722, вказала, що за угодою між [PERSON] (позивач) отримала пральну машинку, холодильник, газову плиту, пилосос, меблі, а також гроші в сумі 5000 грн., претензій стосовно права власності на будинок та земельну ділянку не має. Фактично, визнанням позову відповідачем, укладенням розписки [PERSON] про отримане майно та грошові кошти, між сторонами вирішено спір про поділ спільного майна подружжя. З урахуванням вищевикладеного, згідно ст.57 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS], земельну ділянку (кадастровий номер 1420910400:00:001:1002) для обслуговування житлового будинку площею 0,0811 га по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 10, 11, 58-60, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved