Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON] і просить виділити йому 2/3 частки в квартирі [ADDRESS], виділити відповідачу [PERSON] 1/3 частку в квартирі [ADDRESS] та присудити їй грошову компенсацію за її частку в розмірі 1/3 від дійсної вартості квартири, тобто 866 258,00грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Позивач і відповідач колишнє подружжя набули у власність вказане нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Після розлучення , відповідач залишилась проживати у вказаному приміщенні, проте за утримання та комунальні послуги, що надаються сплачує лише позивач. При цьому відповідач фактично проживаючи самостійно у вказаній квартирі, коштів на підтримання житла в належному стані не витрачала, внаслідок чого на даний час квартира знаходиться у напівзруйнованому стані, та вартість її поступово зменшується. На пропозиції позивача щодо спільного продажу квартири відповідач не реагує, в квартиру нікого не пускає, проживає в антисанітарних умовах. Позивач просить при вирішенні питання про поділ майна подружжя відійти від рівності сторін з урахуванням того, що відповідач з 2001 року не працює, утриманням дітей займався позивач, майно, яке є предметом даного спору утримується за рахунок позивача. З урахуванням того, що відповідач має інше нерухоме майно, яке придатне для проживання, позивач просить застосувати положення ст. 365 ЦК України, виділивши відповідачу грошову компенсацію за її частку у спільному мані подружжя, припинивши її право власності. Під час судового розгляду позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] підтримали вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлялась вчасно та належним чином у спосіб встановлений ЦПК України, проте в судове засідання не з'явилась, причин своєї неявки суду не повідомила, письмових заперечень по суті спору не подала. За згодою позивача судом проведено заочний розгляд. Суд вислухавши позивача, його представників, допитавши свідків, вивчивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим;4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно ст.60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Встановлено, що 16 серпня 1986 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано 26 липня 2007 року. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. 05 квітня 2005 року подружжя придбало в рівних частках квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 89,80кв.м., у тому числі житловою -55,70кв.м. На даний час за подружжям зареєстровано по 1/2 частці за кожним. Також відповідач має на праві власності 1/3 частку квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування. Із показів допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] видно, що квартира [ADDRESS] знаходиться в занедбаному стані, оскільки відповідач [PERSON] проживаючи у ній одноосібно, фактично не здійснює належний догляд за нею, при цьому не надає доступ іншим особам, в тому числі членам своєї сім'ї. Суд враховуючи положення діючого законодавств, надані сторонами пояснення та досліджені докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача. Так, в даному випадку слід врахувати те, що подружжя на час придбання спільного майна самостійно визначились щодо рівності своїх часток у ньому. З огляду на зазначене суд не знаходить підстав для відступу від рівності сторін, з урахуванням навдених позивачем обставин, враховуючи, що з 2007 року сторони знаходяться в розірваному шлюбу, а також те, що неналежне утримання майна з боку відповідача має місце після припинення шлюбних відносин. Враховуючи те, що підстав для зменшення частки відповідача суд не вбачає, слід визнати таким, що не підлягає застосуванню і положення ст. 365 ЦК України, оскільки відсутні в достатньому обсязі всі обставини визначені цією нормою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed