Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона працює в КУ «Краснодонська дитяча лікарня» на посаді лікаря педіатра дільничного. На підставі наказу від 27.11.2013 року за № 98 вона була направлена у відрядження, для проходження курсів підвищення кваліфікації з 02.12.2013 року по 31.12.2013 року, всього на 30 днів. Відповідно до вимог Інструкції про службове відрядження позивачу було видано Посвідчення про відрядження, в якому зафіксовані: факт виїзду у відрядження і прибуття на курси підвищення кваліфікації в м. Луганськ для проходження перепідготовки, також вказана дата вибуття з м. Луганська. Підприємство відповідача не забезпечило позивача грошовими коштами /авансом/ при вибутті у відрядження, а також й не відшкодувало ці витрати і після повернення позивача з відрядження. Розмір відшкодування добових витрат за час знаходження у відрядженні визначається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон» зі змінами, та складає суму в розмірі 900 грн.: із розрахунку 30 грн. /розмір відшкодування добових витрат/ х 30 /кількість днів перебування у відрядженні/, а оскільки підприємство відповідача добровільно не бажає відшкодувати витрати на відрядження, у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом, та вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати, у зв'язку з направленням для підвищення кваліфікації в сумі 900 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, де підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутністю. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, з позовом згодні. Від третьої особи - Виконавчого комітету Краснодонської міської Ради - надійшла заява, у якій представник просить розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін та третьої особи на підставі письмових матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що [PERSON] з 16.10.1963 року по теперішній час працює в КУ «Краснодонська дитяча лікарня» на посаді лікаря-педіатра /а.с. 7/. На підставі наказу від 27.11.2013 року за № 98 вона була направлена у відрядження, для проходження курсів підвищення кваліфікації з 02.12.2013 року по 31.12.2013 року, всього на 30 днів /а.с. 5/. Розмір заборгованості згідно звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт склав 900 грн., із розрахунку: 30 днів х 30 гривен. Розмір оплати добових визначається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон» зі змінами. Відповідно до ч. 2 ст. 121 КЗпП України, працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Суд враховує, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суми позову не оспорює. Позивач на підставі ч. 1 ст. 121 КЗпП України має право на відшкодування витрат та отримання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями, тому суд вважає за необхідне стягнути з підприємства відповідача на користь позивача витрати на відрядження в сумі 900 грн., поклавши на підставі ст. 88 ЦПК України на відповідача судові витрати.

Outcome: approved