Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 03 березня 1998 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] [INFO] у сторін по справі народились сини [PERSON] та [PERSON] . Спільне сімейне життя у них не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, втрату почуття любові та поваги один до одного. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір`ю. За вказаних обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а тому просить суд розірвати даний шлюб, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судове засідання 21.05.2020 сторони по справі не з`явились. Попередньо через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток на адресу місця реєстрації: [ADDRESS] . Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки письмової згоди позивача для заочного вирішення справи немає, тому суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності сторін по справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію позивача, викладену у письмовій заяві, поданій до суду, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] 03 березня 1998 року зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, про що було складено актовий запис № 462, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.03.1998 (а.с. 5). [INFO] у сторін по справі народились сини [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 14.08.2013 та серії [NUMBER] від 14.08.2013 (а.с. 7, 8). Згідно з позовною заявою, причиною розпаду сім`ї є різні погляди на сімейні відносини та ведення господарства, а також втрата любові та поваги один до одного, в зв`язку з чим сторони не підтримують подружні стосунки протягом тривалого часу. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судові засідання не являвся, відзив на позовну заяву до суду не подавав, жодних обставин, зазначених позивачем в позовній заяві, не спростував. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється\~\~внаслідок\~\~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~статті 110 цього Кодексу. Враховуючи неодноразові неявки в судові засідання відповідача, який обізнаний, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, неподання відповідачем відзиву на позов, відсутність будь-яких заяв чи клопотань від нього, суд приходить до висновку, що відповідач не оспорює позовних вимог. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливати на виховання і розвиток їхніх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб сторін необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно з\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »,\~що відповідає вимогам\~ст. 113 СК України. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved