Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з жовтня 1998 року по жовтень 2014 року він працював підземним гірничим робітником та підземним прохідником на Смолінській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Позивач зазначив, що він перебував під впливом шкідливих факторів трудового процесу, що стало наслідком професійних захворювань. Позивач вказав, що 14 жовтня 2014 року вперше висновком Кіровоградської обласної МСЕК йому було встановлено 60% втрати працездатності та 3 групу інвалідності, що є наслідком розвитку професійних захворювань. Позивач зазначив, що відповідач був зобов'язаний забезпечити йому безпечні та нешкідливі умови праці, а тому має відшкодувати моральну шкоду, яку позивач оцінює в 30000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача частково визнала пред'явлений позов, посилаючись на те, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є надмірним, оскільки позивач був ознайомлений з умовами праці, отримував достатньо високу заробітну плату, не зважаючи на прояви хронічних професійних захворювань, продовжував працювати. На думку представника відповідача позивач може у звичайних виробничих умовах продовжувати професійну діяльність нижчої кваліфікації та не позбавлений можливості працевлаштування. Позивач не надав доказів лікування та медичного обстеження після встановлення профзахворювання та доказів пошуку іншої роботи, а також не зазначив, в чому полягають життєві зміни та які саме нові умови життя стались через отримання профзахворювання. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тобто зазначена норма передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, шляхом повернення вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що дійсно 25 вересня 2014 року у позивача [PERSON] виявлені професійні захворювання, які виникли під час виконання трудових обов'язків на Смолінській шахті Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в період з грудня 1999 по вересень 2014 року, що підтверджується медичним висновком. 14 жовтня 2014 року висновком Кіровоградської обласної МСЕК № 2 позивачеві [PERSON] первинно встановлено третю групу інвалідності, 60% втрати професійної працездатності, протипоказані значні фізичні та статико-динамічні навантаження, робота в умовах впливу виробничого пилу, шуму, вібрації в несприятливих кліматичних умовах, що підтверджується копією висновку. Таким чином, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди - правомірні. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди позивач зазначив про те, що внаслідок отриманих професійних захворювань він відчуває стійкий біль та обмеження рухів в плечових, ліктьових і колінних суглобах, хрускіт при рухах, утруднення ходи, задишку після помірного фізичного навантаження, підвищення артеріального тиску, головний біль, набряки на кінцівках, які посилюються при фізичному навантаженні і русі. Позивач вказав, що йому доводиться часто лікуватись та перебувати під постійним доглядом лікарів у зв'язку з погіршенням здоров'я. Відповідно до медичного висновку загальний стан здоров'я позивача середнього ступеня важкості, підвищений артеріальний тиск, повністю блоковані рухи в шийному та поперековому відділі хребта, виражене обмеження руху в плечових і колінних суглобах, помірно обмеженні рухи в ліктьових суглобах, нейросенсорна приглуховатість. Суд враховує характер порушення прав позивача, глибину та тривалість моральних страждань позивача, значне погіршення стану його здоров'я, тяжкість і істотність вимушених змін у житті після встановлення йому 3 групи інвалідності та втрати 60% працездатності внаслідок професійного захворювання, яке виникло через роботу протягом тривалого часу в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці. Відповідно до статті 1 ЦПК України Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Таким чином, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 гривень, який відповідає обставинам справи та вимогам розумності і справедливості. Для задоволення іншої частини позову суд не вбачає законних підстав. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: partial