Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] та у них від шлюбних стосунків у нас народилися сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через сімейні незгоди, різні характери та погляди на життя, вони припинили спільне проживання та ведення господарства. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.08.2014 року шлюб між ними розірвано, судом визначено залишити неповнолітніх дітей проживати з нею, позивачем. Вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2014 р. визначено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, а саме по 500 гривень щомісячно до досягнення синами повноліття. Надалі рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 лютого 2018 р. збільшено розмір аліментів до 1300 грн. щомісячно на кожну дитину. Зазначає, що постійно витрачає кошти для покращення стану здоров`я дітей. Зокрема синові [PERSON] проведено значну кількість аналізів та медичних процедур, він проходить різні обстеження, а вона, позивач купляє необхідні ліки, та всі витрати несе самостійно. Зокрема, щомісячно забезпечує проведення детальної діагностики сина в спеціалізованій клініці в м. Чернівці. З метою всебічного розвитку [PERSON] забезпечує відвідування ним платних занять з ментальної математики. До карантину син відвідував заняття з гімнастики. Окрім того, коли [PERSON] хворіє на простудні захворювання, що має місце час від часу, їй доводиться додатково витрачати кошти на лікування та профілактику захворювань. Вказує, що на даний час не має доходів, утримувати сина [PERSON] і їй допомагає її чоловік, однак цих коштів не завжди вистачає. В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину. За останній час понесла такі додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] : 300 гривень - за навчальну літературу;1960 грн. гривень - медикаменти ;1960 грн. гривень - медикаменти;1900 грн. - медикаменти; 1555 грн. - медикаменти; 900 грн. - медикаменти ; 120 грн. - ультразвукове дослідження нирок ; 130 грн. - медичні аналізи; 2400 грн.- заняття логопеда у дитячому центрі «Радість»;4513 грн.- консультування учня (ментальна математика). У цілому додаткові витрати, понесені нею, позивачем на утримання неповнолітньої дитини, склали 15 738 грн. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її, позивача [PERSON] користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 7869 грн та понесені нею витрати на юридичну допомогу в розмірі 2000 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з явився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Врахувавши подану заяву позивача, вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2005 року та від спільного проживання у них народилися сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано та визначено залишити неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] проживати при матері [PERSON] .(а.с.21). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, присуджуються одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно медичних довідок лікаря [PERSON] від 21.02.2019, 02.04.2019, 23.05.2019, 10.09.2019,08.11.2019, дитина [PERSON] хворіє, рекомендовано відповідне лікування (а.с.10-14). Вищевказане підтверджується також протоколами електроенцефалографічного дослідження від 21.09.2019, 02.04.2019, 08.11.2019 (а.с.18,19.20). Суд вважає, що подані позивачем рахунки від 14.11.2019 р на суму 1960 грн. , від 25.01.2019 р. на суму 1960 грн. , від 06.04.2019 на суму 1555 грн, від 25.09.2019 на суму 1900 грн. від 27.05.2019 на суму 900 грн., (а.с.34-36) не підтверджують самої оплати позивачем вказаних коштів, більше того, у рахунках не зазначено реквізитів платника, постачальника, підписано невідомою особою, а тому їх до уваги суд не приймає. Дослідивши квитанції ФОП [PERSON] від 12.11.2019 р. на суму 300 гривень за придбання навчальної літератури та від 26.05.2020 р. на суму 4513 грн. за консультування учня (ментальна математика) (а.с.32), довідку видану дитячим розвиваючим центром «Радість» з якої вбачається, що за відвідування [PERSON] занять в логопеда у дитячому центрі в період з 12.01.2019 по 26.07.2019 придбано абонементів на суму 2400 грн. (а.с.33), а також рахунки з лабораторії Медлюкс від 13.05.2019 та 22.05.2019на суми 120 та 130 грн.(а.с.37) суд доходить висновку, що підлягає стягненню з відповідача половина таких витрат понесених позивачем, які надавалися дитині для розвитку його здібностей та пов`язані з лікуванням. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує міру, в якій кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення, а також бере до уваги долучені позивачем документи які несуть інформацію про матеріальний стан відповідача (а.с.6,9,22-31) Відповідно до положеньст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положеньст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановивши, що позивач [PERSON] у зв`язку із розвитком здібностей дитини та її хворобою понесла документально підтверджені додаткові витрати у розмірі 7463 грн. суд дійшов висновку про необхідність стягнення половини цієї суми з відповідача, оскільки батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються: розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави оскільки позивач звільнена від його сплати відповідно до вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підтверджуються договором , ордером адвоката на надання правової допомоги та квитанцією (а.с.38-41). На підставі наведеного та ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial