Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду за даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що одинадцятого листопада 2017року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрували 11 листопада 2017 року у Солом`янському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження 11 листопада 2017р. зроблено відповідний актовий запис за №2974. У шлюбі народилася дитина: [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження №96. Дитина проживає разом із позивачем. Позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя сина, так як знаходиться у декретній відпустці і повністю сама займається доглядом дитини. Тому позивач просила стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь, [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 25% (1/4) з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення повноліття дитини. Позивач направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Письмового відзиву до суду не направив. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 183 СК України передбачає що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Стан здоров`я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати свою неповнолітню доньку. Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано. Як зазначалось вище, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких умов, беручи до уваги рівномірність обов`язку батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, та враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку встановлений державним бюджетом, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати, суд стягує з відповідача в дохід держави в силу ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved