Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, вказавши, що в З відповідачкою по справі він перебуваю у шлюбі з 24.12.1999 року. На теперішній час їх стосунки погіршились та дружина подала до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу позовну заяву про розірвання шлюбу і 23 жовтня 2015 року Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу шлюб було розірвано. В період шлюбу 07 липня 2001 року ними спільно було придбано квартиру [ADDRESS]. За договором право власності на квартиру у рівних частинах по 1/2 набули його дружина та син [PERSON]. У зв'язку з тим, що 1/2 частина квартири була придбана шляхом її купівлі в період їх з відповідачкою шлюбу, зазначене майно має статус спільного сумісного майна подружжя. Таким чином він вважаю, що мені на праві приватної власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] та визнання за ним права власності за рішенням суду є необхідним для захисту його прав. В судове засідання позивач та його представник за довіреністю [PERSON] не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка та її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1999 року, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року було розірвано. В період шлюбу сторони придбали нерухоме майно - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,2 кв.м., жилою площею 39,4 кв.м., яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу АЕА № 909546 від 07 липня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № у-473. Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок, відповідач у справі [PERSON] та [PERSON] - є власниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст.66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Судом встановлено, що майно, про поділ якого заявлено вимоги, а саме будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано на відповідача [PERSON] та її сина [PERSON], що стверджується технічним паспортом на квартиру, однак даний факт не спростовує презумпції належності вказаного будинку до спільної сумісної власності подружжя. Як вже було встановлено судом шлюб між сторонами розірвано, однак в результаті розірвання шлюбу співвласники перестають бути подружжям, але правовий режим їхнього майна, набутого за час шлюбу, залишається попереднім - спільною сумісною власністю, але вже колишнього подружжя, тобто спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як встановив суд об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме сторін у справі позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] є квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Тобто сторони мають право на поділ цієї квартири. За взаємною згодою сторони вказану квартиру не розділили. Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Між сторонами не досягнуто будь-якої згоди на отримання одним з останніх грошової компенсації та попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, оскільки сторонами не досягнуто такої згоди, присудження грошової компенсації може мати місце за умови звернення одного з них до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової компенсації. Про те, жодна із сторін не вчинив зазначених дій. Згідно викладеного, враховуючи те, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить сторонам на праві спільної сумісної власності та є неподільною річчю, а відповідно не може бути поділено між сторонами в натурі, відповідно до їх часток, суд вважає визнати ідеальні частки сторін у цьому майні без його реального поділу та залишити майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності,

Outcome: approved