Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Командитного товариства «Запорізькій завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія» в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 15958 грн. 56 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення суду та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Уточним позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунки в розмірі 15609 грн. 75 коп. та відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Фесенко О.В. у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що станом на 17.05.2016 р. заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати перед [PERSON] відсутня, що підтверджується довідкою № 166 від 16.05.2016 р. Заборгованість з заробітної плати була нарахована 29.04.2016 р., а погашена 13.05.2016 р., що підтверджується відомостями №№113.120,121,123,124,від 29.04.2016 р. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди зазначила, що з 2013 р. відповідач повність не виплачував позивачу заробітну плату, але у 2013 р. складнощів по виплаті заробітної плати не було, що підтверджується довідкою 116 від 16.05.2016 р. дійсно з 2014 р. виникла часткова заборгованість, а не тривала та систематична затримка. Доказів того, що затримка виплати заробітної плати призвела до сильних душевних хвилювань та розладу серцево-судинної системи позивачем надано не було, отже ан погляд відповідача, позивач не визначив, у чому саме полягає моральна шкода. Судом встановлено, що з 10.11.2008 р. [PERSON], на підставі безстрокового трудового договору, працював на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в Командитного товариства «Запорізькій завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія». 08.02.2016 р. [PERSON] було звільнено за власним бажанням. Починаючи з 2013 р. по день звільнення відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу заробітну плату, внаслідок чого станом на 19.04.2016 р. утворилась заборгованість з нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі 15958 грн. 56 коп. Позивача було звільнено 08.02.2016 р., а розрахунок при звільненні проведено 13.05.2016 р. З огляду на це з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.02.2016 р. по 12.05.2016 р. Відповідач затримав розрахунок на 65 робочих днів. Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає 15609 грн. 75 коп. Відповідно до ч.3 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства України вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунки в розмірі 15609 грн. 75 коп. законні,обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відшкодувати завдану ними моральну шкоду працівнику. Положення ч.1 ст. 237-1 КЗпП України зазначають, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач [PERSON] також просить стягнути з відповідача на свою користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., посилаючись на те, що він внаслідок тривалою і систематичної не виплати [PERSON] належних сум заробітної плати вимушений був брати гроші в борг, постійно обмежує себе в придбанні товарів першої необхідності.17.01.2015 р. [PERSON] поступив на стаціонарне лікування до 5-ї міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги, де перебував до 03.02.2015 р., що підтверджується випискою з історії хвороби кардіологічного відділення КУ «Клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги».( а.с.9). З 23.11.2015 р. по 07.12.2015 р. [PERSON] змушений був пройти повторне лікування в Університетській клініці Запорізького державного медичного університету, що підтверджується виписним епикризом № 3912 від 07.12.2015 р., зазначеної установи (а.с10). Позовні вимоги у цій частині, з урахуванням обставин справи, підлягають задоволенню частково, а саме у сумі - 1 000 грн. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України, згідно ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р., в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial