Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], треті особи на стороні позивача - Рівненська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області, державна інспекція сільського господарства у Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки. В ході судового розгляду позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить зобов'язати відповідача знести господарську будівлю, що знаходиться в [ADDRESS] з технічними характеристиками - 3, 65 м на 2, 95 м, висота 3, 2 м., фундаменти бетонні, стіни дерев'яні, частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи та звільнити самовільно захоплену земельну ділянку, зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. З моменту введення будинків [ADDRESS] в експлуатацію, прибудинкова територія, а саме двір будинків [ADDRESS] поділений умовно навпіл та перебуває в користуванні всіх мешканців будинку. Відповідач [PERSON] шляхом самовільного захоплення в дворі земельної ділянки здійснила будівництво та реконструкцію будівлі без дозвільних документів. Захоплена відповідачем земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови Рівненської міської ради. Позивач зазначає, що вказані дії відповідача порушують її права та інтереси, оскільки самочинне будівництво виконане з порушенням пожежних та санітарних норм щодо розміщення до житлового будинку. Позивач не може отримати земельну ділянку у власність для обслуговування житлового будинку, відсутня можливість облаштувати проїзд та пандус до будинку в якому проживає інвалід І групи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задоволити. Суду пояснив, що у законний спосіб самочинне будівництво за відповідачем чи третьою особою [PERSON] не зареєстровано. Державною архітектурно - будівельною інспекцією було встановлено, що будівля якою користується відповідач є об'єктом самочинного будівництва, у зв'язку з цим її притягнуто до адміністративної відповідальності. В цивільному кодексі закріплено окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, в зв'язку з цим позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні представники Рівненської міської ради, управління державної-архітектурно будівельної інспекції в Рівненській області позов підтримали, просили його задовольнити. Обґрунтовуючи свою позицію тим, що земельна ділянка на якій розміщене самочинне будівництво відноситься до земель житлової та громадської забудови Рівненської міської ради і перебуває у відповідача в користуванні. Також вказали, що відповідачем порушено вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, вказане підтверджується актом про виявлення порушень, та притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позову вказали, що спірна будівля жодним чином не порушує права позивача. Спірна будівля була збудована ще в 1980 роках. До виникнення судового спору, відповідач проводив лише ремонт будівлі. Жодних порушень санітарних та пожежних норм не встановлено та не подано суду доказів того, що спірна будівля перешкоджає в облаштуванні пандуса. Просили відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] на стороні відповідача, та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Суду пояснили, що відповідач не є одноособовим власником спірного приміщення, оскільки будівля поділена на половину, частиною якої користується [PERSON] При складані акту представники ДАБІ не з'ясували вказаних обставин та зазначили, що спірна будівля належить відповідачу. Представник державної інспекції сільського господарства у Рівненській області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши думку сторін, їх представників, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд прийшов до висновку, що позов слід наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 10 лютого 2014 року [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]., відповідачу [PERSON] належить житловий будинок №21. Зазначені будинки розташовані в одному дворі на земельній ділянці, яка відноситься до земель Рівненської міської ради. Згідно Акту №810 від 17.11.2015 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області на зазначеній земельній ділянці , яка належить до земель житлової та громадської забудови Рівненської міської ради розташоване самочинне будівництво - господарська будівля, яка складається з двох секцій та має наступні технічні характеристики - перше приміщення прямокутної форми, двохповерхове, розмірами 3, 65м. x 2, 95м., висота 5м. Фундаменти бетонні, стіни зведені із звичайної керамічної цегли, перекриття дерев'яні балки, покрівля азбестоцементні листи, друге приміщення прямокутної форми, одноповерхове, розмірами 5,3 м. x 2,95 м., висота 3, 20 м. Фундамент - бетонний, стіни дерев'яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи. В результаті проведеної перевірки представниками інспекції ДАБК в Рівненській області встановлено, що стосовно гр.. [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову від 03.06.2008 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво сараю на земельній ділянці на [ADDRESS], що є порушенням ст. 97 КУпАП та накладено стягнення 102 грн. Постанова долучена до матеріалів справи з відміткою, що штраф оплачено (03.06.2008 року квитанція №281). Вищезазначені постанова та акт на час розгляду справи є чинними. Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). Суд встановив, що документів, які засвідчують, що земельна ділянка була відведена відповідачці [PERSON] або ж третій особі [PERSON] в установленому порядку для будівництва господарської будівлі, яка складається з двох секцій за адресою в [ADDRESS] не має. Також відсутнє рішення суду щодо визнання за вказаними особами, які здійснили самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їм відведена для цієї мети. З матеріалів справи та пояснень представника третьої особи вбачається, що вказаним будівництвом порушено також і права Рівненської міської ради як власника земельної ділянки на якій розташовано самочинно збудована дерев'яна будівля, оскільки для власників будинків за адресою [ADDRESS] порядок користування вказаною земельною ділянкою не визначався. У відповідь на заяву гр. [PERSON], мешканця будинку [ADDRESS] від 21.05.2013 року за№Л-1303/462, міський голова м. Рівного звертався із листом до прокурора м.Рівне, в якому просив звернутись його із позовною заявою до суду в їх інтересах про знесення самочинного збільшеної частини споруди та приведення плану земельної ділянки у відповідність до первинного стану по [ADDRESS] З листа від 08.07.2015 року вбачається, що 03.04.2015 року наказом №23-о Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради було створено комісію для виготовлення пропозиції щодо поділу земельної ділянки між житловими будинками [ADDRESS]. За результатами розгляду ухвалено: рекомендувати виришіти питання встановлення порядку користування земельними ділянками у добровільному порядку, а у разі незгоди звернутися до суду. Пропозиції, згідно якої прохід між будинками залишається прохід загального користування, відступи на обслуговування будинків зі сторони проходу становлять 1.2 м. з врахуванням необхідної ширини для пересування на інвалідному візку. Приписами частини 2 статті 386 ЦК України закріплено спосіб захисту права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Позивач в позові зазначає, що наявне в спільному дворі самочинне будівництво порушує її права щодо користування земельною ділянкою, обмежує проїзд до квартири, заважає облаштувати пандус, позивач не може реалізувати своє право на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування належного їй будинковолодіння. Відповідно приписів ст.ст.57, 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленим цим Кодексом. Судом не здобуто доказів, які свідчили б про те, що спірна будівля збудована на земельній ділянці і існує близько 40 років, а розміщення спірного самочинного будівництва до краю будинку позивача відповідає будівельним нормам. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи наявні перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved