Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] та просила суд стягнути з останнього на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 22 537,89 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24.12.2012 вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/ 4 частини від його доходу щомісячно, починаючи з 26.11.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Однак через несплату аліментів станом на 24.07.2017 заборгованість відповідача перед позивачем становить 74 588, 60 грн. До того ж за розрахунками позивача загальна сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених відповідачем на її користь аліментів за кожен день прострочення за період з травня 2014 по липень 2017 становить 22 537,89 грн, у зв'язку з чим позивач вважає необхідним стягнути вказану заборгованість з пені по сплаті аліментів на її користь. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2018 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена відповідачу та прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачу 20.09.2018 та 05.10.2018 було проставлено відмітку поштового відділення про повернення поштової кореспонденції до суду «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24.12.2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/ 4 частини від його доходу щомісячно, починаючи з 26.11.2012 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.26). Відповідно до розрахунку Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 37144480/7 від 24.04.2017 станом на 24.04.2017 заборгованість [PERSON] по аліментам за виконавчим листом № 2-8330/12 від 15.03.2013 становить 74 588,60 грн. (а.с. 30-31). Із вказаного вбачається, що відповідачем сплата аліментів проводилася періодично та не в повному обсязі. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] 08.08.2017 уклала шлюб з [PERSON], в результаті чого її прізвище було змінено на [PERSON] (а.с. 27). Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи. За приписами ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Виходячи з вищевказаних положень та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, оцінюючи надані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню в розмірі 22 537 гривень 89 копійок. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved