Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю, а саме жилим приміщенням квартири [ADDRESS] та вселення. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що йому на праві власності належить 1/9 частки квартири [ADDRESS], відповідачці по справі належить 8/9 частин зазначеної квартири. Однак відповідачка фактично займає всю квартиру, перешкоджає йому у вселенні в спірну квартиру, не дає примірник ключів від вхідної двері. Іншого житла він немає, вимушений знімати квартиру у сторонніх людей. Просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності 1/9 частки квартири [ADDRESS], шляхом вселення та надання йому примірника ключів від вхідної двері зазначеної квартири, стягнути судовий збір. В подальшому позовні вимоги було уточнено. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що власниками квартири окрім позивача та відповідача [PERSON] є [PERSON], суд за клопотанням позивача [PERSON] залучив в якості співвідповідача [PERSON] а позивачем було пред'явлено позовні вимоги як до [PERSON] так і до [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] , будучі повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву с проханням розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечує. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив. Відповідачка [PERSON], будучі повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки будучи повідомленим належним чином суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 січня 2007 року, належало на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.99-100) 31 травня 2015 року Четвертою Маріупольською нотаріальною державною конторою, [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на 2/9 частини квартири [ADDRESS]. . 6 листопада 2015 року, Четвертою Маріупольською нотаріальною державною конторою, [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на 1/9 частину квартири [ADDRESS]. ( а.с.99) Згідно довідки № 27-154 від 6 вересня 2017 року, [PERSON], [INFO], змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. ( а.с.56) Таким чином власниками квартири [ADDRESS], є [PERSON] в розмірі 1/3 частки, [PERSON] в частині 1/3+ 2/9 частини, та [PERSON] в розмірі 1/9 частини. Позовні вимоги було заявлено позивачем [PERSON] до відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Однак в судовому засіданні представником позивача адвокатом [PERSON], було долучено до матеріалів справи копію договору дарування частки квартири від 13 березня 2018 року, за яким [PERSON], подарувала належну їй на праві приватної власності 1/3 частину квартири [ADDRESS] - [PERSON]. Відомості було внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за № 25521264 від 30 березня 2018 року. Таким чином на момент розгляду справи власниками квартири [ADDRESS], є [PERSON] в розмірі 1/9 частки, та [PERSON] в розмір 8/9 часток. А тому належним відповідачем по справі за позовом [PERSON] є [PERSON], а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених до [PERSON]. Розглядаючи питання щодо усунення перешкод у користуванні власністю та вселення , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечують рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За даними особистого рахунку № 3006117 від 2 листопада 2016 року у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], відповідач у справі, її син [PERSON]., мати [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] (а.с.17). При цьому згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 03.120.0278 від 13 грудня 2017 року, в квартирі [ADDRESS], зареєстрований малолітній син позивача - [PERSON], [INFO]. ( а.с.67) Як було встановлено у судовому засіданні позивач зареєстрований в спірній квартирі саме після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2015 року на 1/9 частку квартири [ADDRESS]. При цьому згідно наданих суду квитанцій, позивач з моменту реєстрації в квартирі своєчасно та належно сплачував комунальні послуги за житло. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що дана квартира складається із трьох кімнат житловою площею 39,4 кв.м., загальною площею 69,2 кв.м. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави вважати що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою, про надання йому комплекту ключів від квартири [ADDRESS], але зазначені вимоги проігноровані, одночасно позивач звертався і до органів поліції із заявою де виклав аналогічні підстави пов'язані з порушенням його права власності, однак отримав рекомендацію звернутися до суду в порядку цивільного судочинства за захистом свого порушеного права власності. Заочними рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 лютого 2017 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення було задоволено. За вказаним рішенням було видано виконавчий лист, який повернувся до суду без виконання. ( а.с.89-92) В судові засіданні відповідачка [PERSON] жодного разу не з'явилася, скориставшись своїм правом на представлення її інтересів - адвокатом. Таким чином, відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу [PERSON] у здійсненні права власності і розпорядження часткою у спірної квартирі на власний розсуд, починаючи ще з жовтня 2015 року, коли позивач повідомляв відповідача про звернення до нотаріальної контори прийняття спадщини та просив надати оригінали документів на квартиру, та в послідуючому ігноруючи його вимоги щодо передачі ключів від вхідної двері квартири та вселення. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Статтею 159 ч.І ЖК України зазначено, що предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване так і не ізольоване жиле приміщення ( кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом) а також частина кімнати. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено та доведено позивачем [PERSON], що він є власником 1/9 частини квартири [ADDRESS]. Неодноразово повідомляв відповідача [PERSON] про своє бажання користуватися своєю власністю, у зв'язку з чим просив надати ключі від квартири. Однак відповідачка [PERSON] ігноруючи законні, конституційні права позивача [PERSON], не передаючи ключі від спільної квартири, чинить перешкоди в користуванні власністю, а тому позовні вимоги позивача [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, та вселення, суд вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 551,21 гривня. Отже, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи повне задоволення позову, суд вважає, що на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору, в розмірі 551,21 гривня. На підставі викладеного,

Outcome: partial