Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що 06 листопада 2015 року між його доручителем [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів в сумі 5220 доларів США та 500 євро у вигляді розписки. Згідно договору [PERSON] передав [PERSON] визначену суму грошей, а відповідач зобовязалась повернути їх протягом 2016 року. В порушення взятих на себе зобовязань відповідач умови договору не виконала. Крім того, залишила поза увагою всі письмові нагадування щодо повернення грошових коштів. Жодним чином не реагує та всі її дії свідчать про небажання повертати гроші. На даний момент заборгованість становить 155090 гривень, що еквівалентно 5220 доларів США та 500 євро. Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості. Крім того, відповідно до умов ст.ст.1050, 625 ЦК України, просить також стягнути з відповідача заборгованість з врахуванням інфляційних втрат, що складає 15509 гривень, три процента річних від простроченої суми, що складає 25590 гривень та стягнути судові витрати понесені при подачі позовної заяви. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Зазначив, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобовязань передбачених договором позики. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд розглядає дану справу у заочному порядку на підставі\~ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що згідно розписки (а.с.5), написаної відповідачем 06 листопада 2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 5220 доларів США та 500 євро, які зобовязалась повернути протягом 2016 року. 15.08.2016 року та 17.01.2017 року [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] з вимогами виконати боргові зобовязання щодо повернення позичених грошових коштів (а.с. 6, 7), однак остання вимоги проігнорувала та на момент звернення до суду із вказаним позовом не виконала умов договору позики. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж \~суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того \~ж роду та такої ж якості. Також відповідно до ч. 2 \~ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того договір може передбачати забезпечення повернення грошей періодично частинами. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Вищевказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 27 січня 2016 у справі за №6-771цс15. Саме тому, позовна вимога щодо стягнення з відповідача установленого протягом 2016 року індексу інфляції задоволенню не підлягає. Натомість на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] необхідно стягнути суму боргу, що передбачена в борговій розписці та з урахуванням обмінного курсу становить: 5220 доларів США 140940 гривень та 500 євро 14150 гривень, а всього 155090 гривень. Що стосується стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, то суд виходить з наступного. Формула за якою здійснюється розрахунок трьох відсотків річних наступна 3% х 191 день (прострочені дні починаючи з 01.01.2017 року по 11.07.2017 року) / 365 днів х 155090 гривень (загальна сума боргу) = 2435 гривень. Наведений позивачем розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми в позовній заяві проведений не вірно, а тому сума яка додатково підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] складає 2435 гривень. Відповідно до задоволених позовних вимог та ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial