Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 12 січня 1989 року за актовим записом №1 виконкомом Артемивської міської ради міста Дзержинська Донецької області. Свої вимоги мотивує тим, що 12 січня 1989 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] , однак спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв`язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що з позовом згодна, визнає його в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідачка на стадії підготовчого провадження звернулась до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 12 січня 1989 року виконкомом Артемивської міської ради міста Дзержинська Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 11 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (а.с.8). Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 травня 2002 року Рівненською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.9). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не надала заяви про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, [PERSON] віднесено до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.11). Тож, позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 12 вересня 2019 року (а.с.1). Згідно п.п.3 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 23 вересня 2019 року за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року в розмірі 1921 гривні 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 768 гривень 40 копійок. Тож, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved