Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 19 липня 2010 року з нього та відповідачки солідарно на користь ПО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 3727,21 грн., які у повному обсязі в порядку примусового виконання були стягнуті з нього. Також з нього було стягнуто державною виконавчою службою виконавчий збір у розмірі 372,72 грн. та витрати на організацію та проведення виконавчих дій у розмірі 20,50 грн. Загалом з нього було стягнуто 4120,43 грн. Оскільки відповідачка у добровільному порядку не відшкодувала йому половину зазначеної суми, просив стягнути з відповідачки на його користь в порядку регресу 2060,21 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідачки [PERSON], дослідивши надані докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2010 року (справа № 2-5788/10) з [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно на користь ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за поставлену теплову енергію за період з 01 грудня 2008 року по 01 травня 2010 року у розмірі 3727,21 грн. (а.с. 8). Постановою державного виконавця ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції від 19 квітня 2013 року звернено стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] у розмірі: 3727,21 грн. - борг за рішенням суду; 372,72 грн. - виконавчий збір; 20,50 грн. - витрати на організацію та проведення виконавчих дій (а.с. 9). Із заробітної плати [PERSON] протягом квітня 2013 року - січня 2014 року утримано 4120,43 грн. (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, нести всі витрати, пов'язані із утриманням майна. Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572, зазначено, що власник квартири зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом, проводити за власні кошти ремонт квартири. Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України, повнолітні члени сім'ї власника квартири зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири. Позивач надав докази про те, що з нього утримано заборгованість по оплаті вартості спожитих житлово-комунальних послуг (теплопостачання) за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 19 липня 2010 року (справа № 2-5788/10) за власний рахунок у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України відповідачка не спростувала доводи позивача належними та допустимими доказами. Відповідно ч.4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Натомість за ч.1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Отже, позивач повністю сплатив передбачені діючим законодавством та за рішенням суду платежі за послуги теплопостачання, у тому числі й ту частку, яка припадає на відповідачку, внаслідок чого відповідно до наведених норм закону набув право на відшкодування в порядку регресу своїх витрат в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає 243,60 грн. судових витрат на оплату судового збору, сплаченого ним в межах і розмірі, встановлених Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI, за подачу позовної заяви.

Outcome: approved