Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом про\~встановлення факту\~проживання [PERSON]\~однією сім»єю\~з [PERSON]\~без шлюбу,\~визнання за\~ним права\~власності на\~спадкове майно\~за законом,\~а саме\~ на\~1/2\~частини домоволодіння,\~загальною площею\~66,8\~кв.м,\~житловою площею\~22,0\~кв.м.,\~яке знаходиться\~по вул.\~Пулюя,\~34\~в смт.\~Гусятин,\~Гусятинського району\~Тернопільської області\~та належало\~спадкоємцю померлій\~[PERSON],\~визнання за\~ним права\~власності на\~ ?\~частини земельної\~ділянки,\~площею 0,15\~га,\~для будівництва\~та обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~в порядку\~ч 1,\~4\~ст.\~120\~Земельного кодексу\~України,\~ст.\~377\~ЦК України,\~яка розташована\~по вул.\~Пулюя,\~34\~в смт.\~Гусятин,\~Гусятинського району\~Тернопільської області\~та визнання\~за ним\~права власності\~на \~1/2\~частини транспортного\~засобу марки\~УАЗ 31512,\~легковий універсал-В,\~1988\~року випуску,\~об»єм двигуна\~2445 см3, д.н.з.[NUMBER], який 10.04.2002 року зареєстрований за [PERSON] та належав спадкоємцю померлій [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є сином [PERSON], яка померла 15 березня 2006 року. Після її смерті він у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Отримав 28.09.2006 року в державного нотаріуса Гусятинської державної нотаріальної контори Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири №33 в будинку №16, що в смт. Гусятин, по вул. С.Наливайка Гусятинського району, Тернопільської області. Крім того, вважає, що у спадкове майно його матері входить також 1/2 частини домоволодіння, загальною площею 66,8 кв.м, житловою площею 22,0 кв.м., яке знаходиться по вул. Пулюя, 34 в смт. Гусятин, Гусятинського району Тернопільської області, 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Пулюя, 34 в смт. Гусятин, Гусятинського району Тернопільської області та 1/2 частини автомобіля [NUMBER], які оформлені після смерті його матері на його вітчима [PERSON]. Посилаючись на те, що спірний автомобіль за час шлюбу його матері із вітчимом, вона придбала за частину своїх особистих коштів, який 10.04.2002 року був поставлений на реєстраційний облік на ім»я [PERSON], і спірний житловий будинок на спірній земельній ділянці, яку отримав [PERSON] у 1995 році, почали будувати його мати і вітчим [PERSON] під час шлюбу (з 1993 р. по 2001 р.), а також завершували будівництво під час фактичних шлюбних відносин, просив задовольнити позовні вимоги. Доказом перебування вітчима [PERSON] і його матері у фактичних шлюбних відносинах вважає, що вони після розірвання шлюбу, а саме з 11.09.2001 року по день смерті його матері (15.03.2006 р.) проживали у спірному будинку, хоча були зареєстровані в цей час за іншими адресами, вели спільне господарство, працювали та отримували доходи, об»єднували свої спільні та індивідуальні трудові, майнові та фінансові зусилля для набуття в майбутньому спільного майна, набували спільно майно, були пов»язані спільним побутом і бюджетом, мали взаємні права та обов»язки подружжя, піклувалися один про одного, разом проводили дозвілля. [PERSON] здійснив поховання та реєстрацію її смерті та отримав в управлінні ПФУ в Гусятинському районі допомогу на її поховання, а також свідоцтво про її смерть. Крім того зазначив, що його мати [PERSON] зароблені гроші: на Гусятинському хлібзаводі в період роботи з 1982 року по листопад 1995 року; від здійснення підприємницької діяльності без державної реєстрації; кошти з отриманої пенсії по інвалідності, а також особисті кошти, які були отримані нею від продажу належного її матері [PERSON] житлового будинку, разом з [PERSON] вкладали в будівництво спірного домоволодіння. Раніше не звертався з приводу успадкування вищевказаного спірного майна, оскільки в будинку проживав вітчим. Вказав, що в березні 2017 році він звернувся до нотаріуса Густинської районної державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частини спірного будинковолодіння та ? частини спірної земельної ділянки, які належали його матері [PERSON]. Проте, 14.03.2017 року нотаріусом йому відмовлено у видачі вказаного свідоцтва та роз»яснено, що питання визначення частки у разі смерті одного із учасників спільної сумісної власності та спадкування цієї частки може бути вирішено в судовому порядку. Крім того, вказав, що 11.11.2016 року помер чоловік його матері [PERSON], в якого є два спадкоємці, його сини від попереднього шлюбу: [PERSON] та [PERSON], які можуть претендувати лише на ? частини спірного будинковолодіння, ? частини спірної земельної ділянки та ? частини спірного автомобіля. Посилаючись на наведене, просить позовні вимоги задовольнити. У судовому\~засіданні позивач\~та його\~представник позовні\~вимоги підтримали\~з підстав,\~викладених у\~позовній заяві\~з уточненнями.\~Просили позовні\~вимоги задовольнити.\~Позивач також\~вказав,\~що будівництво\~спірного будинку\~було розпочато\~на початку\~1994\~року. Заяву про\~прийняття спадщини\~після смерті\~матері подавав\~до нотаріальної\~контори на\~все спадкове\~майно.\~ Факт проживання\~його матері\~з [PERSON]\~підтверджується актом\~пуску газу\~до спірного\~будинку,\~відомістю жителів,\~які пройшли\~інструктаж по\~правилах користування\~газом ВАТ\~« Гусятингаз»\~ за\~квітень 2005\~року,\~з якого\~видно,\~що [PERSON]\~пройшла інструктаж\~по вищевказаних\~правилах та\~трьома фотографіями\~з хрестин\~дітей,\~які відбулися\~в 2003,\~2004\~р.р.. Вказав, що його матір хоронили з квартири, що по вул. [PERSON], оскільки з квартири було її зручніше вивозити, а в спірному будинку немає такого під»їзду. Похорони його матері організовував [PERSON]., оскільки він проживав у м. Дніпропетровськ з 2005 року і приїхати швидко не було можливості. Також зазначив, що у 1996 році був проданий житловий будинок його баби [PERSON], що в с. Оришківці, яка вже з 1993 року проживала в їх вищевказаній квартирі без прописки. Підтвердити письмовими доказами факт використання, отриманих від продажі бабиного житлового будинку, на будівництво спірного житлового будинку не може. Також не може підтвердити письмовими доказами факт придбання будівельних матеріалів, оплати роботи будівельникам спірного будинковолодіння [PERSON]. Він після смерті своєї матері [PERSON] у 2006 році успадкував квартиру, а після смерті [PERSON] йому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 спірного будинковолодіння та 1/2 спірної земельної ділянки на підставі поданої ним заяви. Як на день смерті своєї матері [PERSON] так і на день смерті [PERSON] він проживав у м. Дніпропетровськ. Від дня смерті матері до дня смерті [PERSON] він до нотаріальної контори не звертався із заявою про прийняття спадщини на спірне нерухоме майно, оскільки він з [PERSON] домовилися, що він-позивач продасть квартиру, і з будинку він [PERSON] не буде виселяти і вимагати гроші за ? його частини своєї матері. Тому тільки успадкував квартиру після смерті матері. Зазначена домовленість нічим не може підтвердити. Відповідач [PERSON], представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засідання позовних вимог не визнали та просили відмовити позивачу в їх задоволенні, надавши заперечення на позов та заяву про застосування строку позовної давності. Заперечуючи позовні вимоги, відповідачі зазначили, що позовна заява подана з порушенням строку позовної давності, оскільки як видно з доданої позивачем копії інформаційної довідки, виданої йому нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори 14.03.2017 року, ним отримано 28.09.2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] на 1/3 частку квартири № 33, що по вул. С.Наливайка,16 в смт. Гусятин. Тобто, після смерті його матері позивач скористався своїм правом на спадщину. Іншого спадкового майна у власності на час смерті [PERSON] як в спадкодавця в останньої не було, про що свідчить заява подана до нотаріальної контори. Просили застосувати до позовних вимог щодо визнання права власності на частку у спадковому майні вимоги ч.4 ст.267 ЦК України. Щодо позовної\~вимоги про\~встановлення факту\~проживання однією\~сім»єю чоловіка\~та жінки\~без реєстрації\~шлюбу,\~вказали,\~що \~[PERSON]\~з [PERSON]\~перебували \~в зареєстрованому\~з 05.03.1988\~року по\~11.09.2001\~року,\~який було\~розірвано.\~Розірвання шлюбу\~припинило статус\~подружжя останніх.\~При цьому,\~[PERSON]\~була зареєстрована\~в квартирі\~№33\~будинку№16,\~що по\~вул.\~Наливайка в\~смт.\~Гусятин.\~[PERSON]\~проживав один\~у спірному\~будинку з\~03.10.2006\~року по день\~його смерті. На день розірвання шлюбу до 03.10.2006 року останній був зареєстрований у [INFO]. Вважають безпідставними твердження позивача, що спірний будинок [PERSON] побудовано за час шлюбу останнього з матір»ю позивача, оскільки вони заперечуються [PERSON] державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків, який видано в 2006 році. Також вважають\~безпідставними твердженнями\~позивача про\~те,\~що [PERSON]\~отримав у\~власність земельну\~ділянку розміром\~0.15\~га для\~будівництва та\~обслуговування спірного\~житлового будинку\~у 1995\~році,\~яка була\~спільною сумісною\~власністю [PERSON]\~та [PERSON],\~оскільки Державний\~акт на\~право власності\~на спірну\~земельну ділянку\~виданий 26.01.2007\~року і\~вказаний акт\~не містить\~ списку\~співвласників. Крім того, вважає безпідставними та не підтвердженими доказами про це, посилання позивача на те, що його мати [PERSON] у будівництво спірного будинку вкладала особисті кошти, які вона отримала від продажу житлового будинку її матері [PERSON] у 1996 році в той час як технічну документацію на спірний будинок [PERSON] отримав у 2006 році. Жодних квитанцій на придбання будівельних матеріалів за вказаний період часу, виданих на ім»я [PERSON] позивачем до суду не надано. Також вважають безпідставними твердження позивача про те, що спірний автомобіль придбаний у 1998 році [PERSON] частково за кошти [PERSON], оскільки вони спростовуються свідоцтвом про реєстрацію вищевказаного ТЗ, датованого квітнем 2002 року, тобто після їх розлучення. Також вказали, що навіть у випадку встановлення факту спільного проживання померлої матері позивача та померлого батька відповідачів, у позивача лише виникло б право на спадкування як спадкоємця 4-ї черги згідно ст. 1264 ЦК України, в той час, як відповідачі є спадкоємцями за законом 1-ї черги ( ст.1261 ЦК України). Посилаючись на наведене просили застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Представник відповідачів в судовому засіданні також вказав, що позивачем не надано суду доказів, що спірне майно належало його матері. Доказів проживання однією сім»єю [PERSON] Та [PERSON] після розірвання ними шлюбу, а саме, про те, що в них були спільні кошти, що вони жили спільно день в день, позивач суду не представив. Відповідач вказав, що коли він приїжджав до батька [PERSON] в гості один, два рази на рік з 2008 року, він не бачив, що його батько із [PERSON] жили однією сім»єю у спірному будинку. Свідок [PERSON]\~позивач по\~справі в\~судовому засіданні\~вказав,\~що [PERSON]\~та його\~мати [PERSON]\~проживали до\~смерті його\~матері на\~квартирі,\~що по\~вул.\~Наливайка,\~в смт.\~Гусятин,\~яку отримав\~його батько\~[PERSON].\~Зазначив,\~що спірну\~земельну ділянку\~вони отримали\~в 1991\~році як сім»я. Будівництво спірного будинку його мати і вітчим [PERSON] вели у своїми силами, з 1993 року в якому у 1995, 1996 р.р.. і він особисто брав участь. Будівництво спірного будинку велося самовільно, введено його в експлуатацію в 2004 році, а в 2006 році будівництво вказаного будинку узаконено, тобто видано свідоцтво про право власності на [PERSON], оскільки мати вже померла. Про те, що вказане свідоцтво оформлено на [PERSON] він дізнався в січні 2017 року, коли він зробив витяг з реєстру. Його мати і вітчим [PERSON] проживали з 1987 року по 15 березня 2006 року. Матір з вітчимом [PERSON] розлучились документально, оскільки була можливість через наявну в його матері групи інвалідності не йти служити в армію. Його матір та вітчим [PERSON] були прописані за різними адресами, оскільки з вищевказаного приводу він позивач мав бути призначений опікуном матері. Під час його навчання в м.Тернопіль, з 2003 року до 2005 року він приїжджав один раз в квартал саме до спірного будинку. Спірний автомобіль, мати з вітчимом купували спільно. Проте, документів на підтвердження цього немає. Також немає підтверджувальних документів про те, що кошти за проданий бабусин житловий будинок в с.Оришківці були потрачені на будівництво спірного житлового будинку. Вказав, що він знав на момент смерті матері яке є майно, проте, в заяві до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері не вказав за спірне майно, оскільки він сказав [PERSON], що він в нього не буде вимагати коштів і до його смерті він не бажав отримати частку матері в спірному майні. Квартиру, де була зареєстрована його мати він продав разом з [PERSON]. Щодо успадкування спірної земельної ділянки після смерті матері він не звертав уваги. Щодо успадкування спірного автомобіля на день сметрі матері, він з моральної точки зору не міг претендувати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що як її було відомо зі слів [PERSON] у 1991 році [PERSON] з [PERSON] отримали земельну ділянку під будівництво спірного житлового будинку та розпочали його будівництво. Також її відомо, що належні особисто [PERSON] будівельні матеріали наявні у домогосподарстві її матері, що в селі Оришківці, остання перевезла для будівництва спірного будинку. Вказала, що свої заробітки вони зберігали кожен окремо один від одного. Автомобіль «бобик» вони придбали на заводі «Реммаш» під час перебування в шлюбі. Також зазначила, що останні після розлучення проживали у спірному будинку як сім»я з 2001 року до смерті [PERSON]. [PERSON] офіційно розлучилися, для того, щоб оформити документи, з метою звільнення позивача від строкової служби в армії. Під час навчання позивача у фінансово економічному інституті [PERSON] [PERSON] не допомагав її матеріально, оскільки допомагав своїм синам. Також підтвердила, що застілля на другий день після весілля її сина позивача по справі, було у спірному будинку під час якого також був [PERSON]. [PERSON] померла в квартирі, що по вул. Наливайка, в смт. Гусятин, з якої її хоронили. Як її відомо зі слів [PERSON]- позивача по справі, кошти в сумі 800 гривень, дані [PERSON] на похорон [PERSON] були позивачем повернуті [PERSON]. Свідок [PERSON] підтвердила факт початку спільного будівництва [PERSON] спірного житлового будинку, в який перейшли жити приблизно в 2002 році, де жили разом до смерті [PERSON], оскільки вона не одноразово її бачила, як остання попри її будинок йшла. Також вказала, що вони вели спільне господарство: вирощували кролі, «тримали» козу. До завершення будівництва спірного будинку, вони проживали у квартирі, що по вул. Наливайка в смт Гусятин. Підтвердила, що [PERSON] купили автомобіль «бобик» на заводі «Реммаш», проте, коли і за скільки вона не знає. За лікування [PERSON] до смерті оплачував [PERSON] та брат першого чоловіка [PERSON]. Вони жили погано. [PERSON]М була щира. За [PERSON] вона цього сказати не може. Хоронили [PERSON]. із квартири, що по вул. Наливайка, в смт. Гусятин. Свідок [PERSON], яка є двоюрідною сестрою матері позивача в суді підтвердила, що [PERSON] з [PERSON] проживали спільно до 2006 року, тобто до дня смерті [PERSON] у спірному будинку. Вказала, що житловий будинок, що в с. Оришківці, де проживала мати [PERSON], остання продала їй приблизно в 1995,1996 р.р., яка її казала, що кошти за проданий будинок використає на будівництво спірного будинку. Також вказала, що [PERSON] після продажі вказаного будинку, з домогосподарства її матері вивезла з [PERSON] будівельні матеріали для будівництва спірного будинку, які там знаходилися, а саме, цеглу, дошки, металеві стовпці. Вказала, що [PERSON] офіційно розлучилися, з метою, щоб сина [PERSON] по справі не відправили на військову службу до армії. Після розлучення вони продовжували жити спільно, вели спільне господарство. Свідок [PERSON], який спільно з [PERSON] працював на заводі «Реммаш», в судовому засіданні підтвердив факт здійснення будівельних робіт у спірному будинку, а саме, його «штукатурки». Також вказав, що позивач допомагав по будові, зокрема, підносив розчин з цементу. Фундамент будинку закладали приблизно в 1992, 1993 роках. Будівництво будинку тривало довго. Крім того, вказав, що [PERSON], які спільно будували будинок по вул. Пулюя більше часу проживали в будинку ніж у квартирі. Вони вирощували кролі, порося. Він з [PERSON] два рази на місяць купували свині, яких після того перепродували. До дня смерті [PERSON] остання проживала з [PERSON]М.у спірному будинку. Суд, заслухавши доводи сторін, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.ст.1222,1223\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.ст.\~1261,1264\~ЦК України у\~першу чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~діти спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що як вбачається з копії актового запису про шлюб за № 08 від 05 березня 1988 року вказаного числа місяця та року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Кузьмова». Факт присвоєння [PERSON] після реєстрації вказаного шлюбу прізвища «Кузьмова» також підтверджується копією довідки, виданої 14 лютого 2006 року за № 34 відділом РАЦС Гусятинського районного управління юстиції. Згідно копії\~Свідоцтва про\~право власності\~на житло,\~виданого Гусятинською\~селищною радою\~31.12.1996\~року та\~зареєстрованого в\~Чортківському МБТІ\~22\~січня 1997\~року в\~реєстровій книзі\~№ 6\~за реєстровим\~№ 1008 та копії [PERSON] з реєстру права власності на нерухоме майно серії ССА №346744, виданого Гусятинським БТІ 28.09.2006 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сину [PERSON] від першого шлюбу належала на праві спільної власності по 1/3 частини квартира № 33 в буд.16, що по вул. [PERSON] в смт. Гусятин. 11 вересня 2001 року вищевказаний шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено запис за № 80, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД № 027584, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області. Згідно Державного\~акта на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯГ №\~469958,\~виданого \~Гусятинською селищною\~радою 26\~січня 2007\~року [PERSON],\~який проживав\~у с.\~Сидорів, на підставі рішення 3 сесії 22 скликання Гусятинської селищної ради від 10 березня 1995 року, є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1500 га, яка розташована в смт. Гусятин по вул. Пулюя, 34, Тернопільської області. 15 березня 2006 року [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 026429 від 15.03.2006 року, виданого відділом РАЦС Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області. Згідно копії довідки, виданої виконкомом Гусятинською селищною радою 28 вересня 2006 року за № 271 на день смерті спадкодавця [PERSON] у квартирі № 33, що по вул. Наливайка,16 разом із [PERSON] ніхто не проживав і не був зареєстрований. 21 березня 2006 року [PERSON] подав до Гусятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], в якій вказав, що 15 березня 2006 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в квартирі 33, що по вул. Наливайка, 16 в смт. Гусятин Гусятинського району і що на день її смерті залишилося спадкове майно, що складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS]. У вказаній заяві також вказав, що крім нього, інших спадкоємців, передбачених Законом, немає. Вказана заява зареєстрована 23.03.2006 року в реєстрі за № 713. 28 вересня 2006 року [PERSON] звернувся до Гусятинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в якій, повторно вказав, що інших спадкоємців померлої немає, а також позивач вказав, що померла була розлучена. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори 28.09.2006 року, реєстровий № 934 [PERSON]- позивач по справі став власником 1/3 частини квартири №33 в будинку №16, що в смт. Гусятин, по вул. С. Наливайка Гусятинського району, Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. 17 листопада 2006 року [PERSON] та [PERSON] продали вищевказану квартиру за 41460 гривень, що стверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] 17.09.2006 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2156. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №676017, виданого 11.09.2006 року виконавчим комітетом Гусятинської селищної ради, та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА № 346711 від 25.09.2006 року, копії рішення виконкому Гусятинської селищної ради від 30.08.2006 року № 198 [PERSON], який помер 11 листопада 2016 року, на підставі вказаного вище рішення виконкому Гусятинської селищної ради належить на праві приватної власності спірне домоволодіння, що за адресою: смт. Гусятин, вул. Пулюя, буд.34 Гусятинського району, Тернопільської області. 14 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Гусятинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме на ? частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: вул. Пулюя, буд.34, в селищі Гусятин, Гусятинського району та на ? частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Пулюя, 34 в селищі Гусятин, Гусятинського району, Тернопільської області, які належали померлій його матері - [PERSON]. Вказана заява зареєстрована державним нотаріусом 14.03.2017р за № 148. Як вбачається з довідки інформаційного характеру, виданого державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори 14.03. 2017 року за № 224/02-14 вищевказану заяву [PERSON]Є від 14 .03.2017 року розглянуто та відмовлено останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з не подачею заявником документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане вище майно також роз»яснено норму ст. 1226 ЦК України, за якою у разі смерті одного з учасників спільної сумісної власності його частка може бути визначена судом за позовом спадкоємців. Як видно з копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ТЕІ № 048715, виданого Чортківським МРЕВ та [PERSON] з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 31.07.2017 року автомобіль марки УАЗ 31512, тип легковий універсал В, 1988 року випуску належав [PERSON]. В силу вимог ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як видно\~зі змісту позовної заяви, пояснень позивача у судовому засіданні останній, посилаючись на норми ст.22 КпШС України, Закону України «Про власність», ст.74 СК України, просив визнати спірне майно майном померлої мати [PERSON], обгрунтовуючи ці вимоги тим, що спірні домоволодіння, земельна ділянка, автомобіль були відповідно збудований, придбані під час перебування у шлюбу, проживання померлої [PERSON] з чоловіком [PERSON] однією сімєю після розірвання шлюбу і під час перебування у фактичних шлюбних відносинах. Сімейний кодекс України, який відповідно до вимог ст.74 передбачає право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, набув чинності 1 січня 2004 року. На час виникнення спірних правовідносин законодавством передбачалось встановлення факту проживання сторін однією сім»єю без реєстрації шлюбу лише щодо відносин, що виникли до 8 липня 1944 року. Спори щодо майна, яке було набуто після прийняття Закону України «Про власність» і до введення у дію СК України розглядаються відповідно до Закону України «Про власність» за нормами про спільну сумісну власність. В іншому випадку спільна власність є частковою. Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону України «Про власність», ст.22 КпШС Украни); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім»ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім»ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об»єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.18, п.2 ст.17 Закону України «Про власність»); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім»ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»). Таким чином, для визначення за особою, яка проживала з іншою особою без укладення шлюбу, права власності на частку у спірному майні, набутому до 1 січня 2004 року, вона має надати суду належні та допустимі докази про власну участь у набутті цього майна, оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу, без визначення ступеня її участі працею і коштами у створенні спільної часткової власності не може бути підставою для визначення права власності на половину спірного майна. Враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 автомобіля марки УАЗ 31512, тип легковий універсал В, 1988 року випуску слід відмовити, оскільки автомобіль був придбаний [PERSON] 10.04.2002 року після розірвання шлюбу, і зареєстрований на імя померлого. Доказів про власну участь матері позивача у набутті цього майна, позивачем не надано, а судом не здобуто. Сам по собі факт спільного проживання в цей період без реєстрації шлюбу, без визначення ступеня її участі працею та коштами у створенні спільної часткової власності, не може бути підставою для визначення права власності на половину спірного майна. Судом встановлено,\~що будівництво\~спірного домоволодіння\~ було\~розпочате у\~2004\~році на\~підставі рішення\~Гусятинської селищної\~ради №62\~від 07.04.2004\~року,\~і завершено\~у 2006\~році.\~Дані обставини\~стверджуються копією\~[PERSON] державної\~приймальної комісії\~про прийняття\~в експлуатацію\~закінчених будівництвом\~приватних житлових\~будинків садибного\~типу,\~дачних та\~садових будинків\~від 11\~травня 2006\~року,\~який затверджений\~розпорядженням голови\~Гусятинської райдержадміністрації\~№306\~від 17\~травня 2006\~року,\~Свідоцтвом про\~право власності\~на нерухоме\~майно серії\~ЯЯЯ №676017,\~виданого 11.09.2006\~року виконавчим\~комітетом Гусятинської\~селищної ради\~ та\~Витягом про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно\~ серії\~ССА №\~346711\~від 25.09.2006\~року. Суд не приймає до уваги покази позивача про те, що будівництво спірного будинку було розпочате у 1993 році, під час перебування його матері [PERSON] та [PERSON] у шлюбі та продовжувалось під час проживання їх однією сімєю, оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження і, навпаки, спростовуються [PERSON] державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків від 11 травня 2006 року. Суд також не приймає до уваги покази позивача про те, що спірну земельну ділянку його мати з вітчимом отримали в 1991 році, оскільки ним не подано до суду будь-яких доказів цієї обставини і спростовуються копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 469958 від 26.01.2007 року зі змісту якого вбачається, що [PERSON] видано вказаний [PERSON] на підставі рішення третьої сесії 22 скликання Гусятинської селищної ради від 10 березня 1995 року. Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] про те, що у 1991 році [PERSON] з [PERSON] отримали земельну ділянку під будівництво спірного житлового будинку та розпочали його будівництво, оскільки вони носять загальний і не конкретний характер. Суд також не приймає до уваги покази свідка [PERSON] про те, що будівництво спірного будинку провадилось у 1992, 1993 роках, оскільки покази свідків носять загальний характер, не конкретизовані. Суд не приймає до уваги покази свідків - позивача та [PERSON]- родича позивача, оскільки вони є зацікавленими сторонами у вирішення даного спору. Будь-яких інших належних доказів вищенаведених тверджень позивача ним не надано. Згідно ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8\~цього Кодексу. Судом встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 15 березня 2006 рік в силу вимог ст.74 Сімейного кодексу України перебували у фактичних шлюбних відносинах. Дані обставини стверджуються показами позивача-свідка [PERSON], показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], записами в [PERSON] на пуск газу в газообладнанні будинку №34 по вул. Пулюя в смт. Гусятин від 27.04.2005 року та записами у відомості жителів, які пройшли інструктаж по правилах користування газом ВАТ «Гусятингаз», де зазначено прізвища обох померлих [PERSON] та [PERSON], що свідчить про те, що відповідна служба вважала їх особами, згода яких була потрібна для проведення газу в спірний будинок. Отже, враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги ст.74 Сімейного кодексу України, суд вважає, що слід частково задовольнити вимогу позивача про встановлення факту проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON], які не перебували у шлюбі між собою з 01 січня 2004 по15 березня 2006 року. Суд вважає, що оскільки домоволодіння було побудовано в період з 2004 по 2006 року, тобто коли [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, воно є відповідно до вимог ст.74 Сімейного кодексу України їх майном, набутим ними за час спільного проживання, і належить їм на праві спільної сумісної власності. Посилання позивача на те, що факт проживання його матері з вітчимом [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу підтверджується трьома фотографіями з хрестин його дітей, які відбулися в 2003, 2004 р.р., на яких присутній [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки до суду не надано доказів про факт народження дітей в позивача у вищевказані роки і як видно із доданих суду вказаних фотографій на них зафіксовано хрестини однієї дитини. Позивач [PERSON] з вищевказаним позовом про захист порушеного права звернувся до суду 15.05.2017 року. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В судовому засіданні не встановлено поважності причин пропущення позовної давності, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірне майно слід відмовити згідно ч.4 ст. 267 ЦК України. Посилання позивача на те, що він дізнався про порушення свого права лише в січні 2017 року, отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру на нерухоме майно, в якій зазначено, що власником спірного майна є [PERSON], а тому не порушив строку звернення до суду, суд не приймає до уваги як таке, що спростовується матеріалами справи. Позивачу станом на день подачі заяви до нотаріальної контори було відомо про спірне нерухоме майно і відносини між його померлою матір»ю та [PERSON], а тому міг звернутися на протязі трьох років з дня смерті матері до суду з приводу захисту на його думку порушених прав. Будь-яких інших доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав позивач суду не представив. Крім того, судом встановлено, що сама мати позивача, не зверталась за захистом свого порушеного права. Враховуючи вищенаведене, вимоги чинного законодавств України, суд вважає, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірне майно за прпуском строку позовної давності. На підставі наведеного, ст.ст. 256,257,267, 1217,1218,1222,1223,1261-1264 ЦК України, ст.74 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,

Outcome: partial