Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішенням Луцького районного суду Волинської області від 17.04.2003 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.02.2003 року. Проте, відповідач належним чином не виконує свого обов'язку по сплаті аліментів, в результаті чого станом на 01.06.2016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 67 462 грн. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 20800, 52 грн. Ухвалою Ківерцівського районного суду від 17.08.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Другий відділ державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області. В ході судового розгляду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги, давши пояснення за обставинами, викладеними в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Несплату аліментів пояснив тим, що позивач не дозволяла бачитися з сином, пізніше змінила місце проживання та виховала дитину так, що останній не визнає його своїм батьком. Представник третьої особи Другого відділу ДВС м. Луцька в судове засідання не зявився, до суду подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності. В судове засідання 30.08.2016 року позивач та її представник не з'явилися. До суду подали заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.04.2003 року та виконавчого листа № 2-2190/2003, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25.04.2003 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 19.02.2003 року (а.с.10). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданих Другим відділом ДВС м. Луцька № 1222 від 13.06.2016 року, заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 01.06.2016 року становить 67462 грн. 72 коп. (а.с.8-9). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки, відповідач невчасно сплатив аліменти, то позивач на підставі ст. 196 СК України, має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин. Факт ухилення [PERSON] від сплати аліментів, стверджується дослідженими в судовому засідання копіями матеріалів виконавчого провадження серії ВП № 9415341, з який вбачається, що у звязку з ухилення боржника від сплати аліментів, до останнього застосовувались примусові приводи, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження. Вироком Луцького міськрайонного суду від 18.05.2009 року [PERSON] визнаний винним у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2015 року, у звязку з ухиленням [PERSON] від сплати аліментів, останнього тимчасово обмежено в праві виїзду за кордон до повного погашення заборгованості по аліментах. З розрахунку нарахування неустойки по аліментах, поданих позивачем на вимогу суду, вбачається, що з 01.10.2003 року по 01.06.2016 року загальна сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів становить 20915,01 грн.(а.с.28-33). Згідно заявлених у позові вимог позивач просить стягнути з відповідача неустойку пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 20800 грн. Із заявою про збільшення позовних вимог сторона позивача не зверталася. В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з тим, у відповідності до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив відповідачу положення ч. 2 ст. 196 СК України щодо можливості зменшення судом розміру неустойки з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В супереч вимогам ст. 60 ЦПК України відповідачем не було надано будь-яких доказів в обгрунтування своїх заперечень щодо позову.

Outcome: approved