Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Пласт» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 131 603 грн. 63 коп., середнього заробітку за час затримки виплат належних працівнику при звільненні у розмірі 68 036 грн. 07 коп., посилаючись на те, що з 11 квітня 2008 року по 09 січня 2018 року працював у відповідача на посаді машиніста бульдозера, з якої звільнений за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні він був ознайомлений із наказом, отримав трудову книжку, однак підприємство не виплатило йому належну заробітну плату та заборгованість з авансових звітів і до цього часу не розрахувалося з ним. З цих підстав змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 28 серпня 2018 року відкрите провадження по справі. У судове засідання позивач не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі (а.с.28). Представник відповідача у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с.18, 23). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з»явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 11 квітня 2008 року працював у ПАТ «Пласт» на різних посадах та звільнений 09 січня 2018 року з посади машиніста, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до наказу № 1-п п.1 від 09.01.2018, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] від 25 жовтня 1993 року (а.с.11-12). Згідно довідки від 17 квітня 2018 року № 129 виданої ПАТ «Пласт» встановлено, що [PERSON] дійсно працював за основним місцем роботи в ПрАТ «Пласт» машиністом бульдозера та його середня зарплата за останні два місяці 5632, 08 грн., середньоденна заробітна плата за останні два місяці 450, 57 грн., кількість робочих (відпрацьованих) днів за останні два місяці 25 днів. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення складає 131 603 грн. 63 коп. (а.с.5). Оскільки станом на 09 січня 2018 року з позивачем при звільнені розрахунку проведено не було, заборгованість по заробітній платі, згідно довідки, складає 131 603 грн. 63 коп. (а.с.5). Як встановлено судом, вказані суми заробітної плати позивачу нараховані, але не виплачені. Зі змісту ч.1 ст. 47 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи, що [PERSON] в день звільнення не отримав належних йому від підприємства сум, а саме нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а ПАТ «Пласт» не виплатило позивачу всіх належних йому сум від підприємства в день звільнення, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 131 603 грн.63 коп. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Зі змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що підставою відповідальності власника (підприємства) за затримку розрахунку при звільненні є наявність двох фактів порушення строків розрахунку при звільненні, встановлених ст.116 КЗпП України, та вина власника, яка не виключається через відсутність грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощів підприємства тощо. Лише непереборна сила виключає вину власника. Враховуючи, що ПАТ «Пласт» в день звільнення [PERSON] 09 січня 2018 року не виплатило останньому нараховану, але не виплачену заробітну плату, а також не провело розрахунок з дня звільнення по день розгляду справи, суд вважає, що відповідач повинен виплатити позивачу за період з 10 січня 2018 року по 16 серпня 2018 року в межах заявлених позовних вимог середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Визначаючи розмір середнього заробітку суд керується Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, згідно п.3 якого усі виплати включаються у розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані без виключення сум відрахувань на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт або позбавлення волі. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Згідно довідки від 17 квітня 2018 року № 129 виданої ПАТ «Пласт», середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці становить - 450, 57 грн.(а.с.57). Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 січня 2018 року по 16 серпня 2018 року. Наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проведений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 та є вірним. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 січня 2018 року по 16 серпня 2018 року. Враховуючи, що позивач був звільнений з роботи 09 січня 2018 року та станом на 16.08.2018 року, день звернення до суду з позовом, він не отримав розрахунку від відповідача, суд приходить до висновку, що останній повинен виплатити [PERSON] середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 68 036 грн.07 коп. ( січень 2018 року 16 робочих днів, лютий 2018 року 20 робочих днів, березень 2018 року - 21 робочий день, квітень 2018 року 20 робочих днів, травень 2018 року 20 робочих днів, червень 2018 року 20 робочих днів, липень 2018 року 22 робочих дня, серпень 2018 року 12 робочих дні, а всього 151 день х 450 грн. 57 коп. 68 036 грн. 07 коп.). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 131 603 грн. 63 коп., середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум в розмірі 68 036 грн. 07 коп. за період затримки з 09 січня 2018 року по 16 серпня 2018 року в межах заявлених позовних вимог, а всього 199 639 грн. 70 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 020 грн. 83 коп., а саме за дві вимоги майнового характеру - про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 1316 грн. 03 коп. та про стягнення середнього заробітну за час затримки розрахунку при звільненні 704 грн. 80 коп. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved