Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив суд ухвалити рішення, яким зняти арешт із земельних ділянок, що належать йому на праві власності: кадастровий номер 1221411000:02:053:0247, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:054:0152, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:053:0112, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:054:0115, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:054:0116, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.10.2010 відділом розслідування злочинів СУ ГУМВС в Дніпропетровській області була порушена кримінальна справа № 36101104 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. У квітні 2020 року йому стало відомо, що на земельні ділянки, які належать йому постановою слідчого Відділу розслідування злочинів учинених членами організованих груп, злочинних організацій Слідчого відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10.06.2011 по кримінальній справі № 36101104 накладено арешт. Листом від 18.06.2020 № 2/123-АЗ Слідче управління ГУНП в Дніпропетровській області повідомило, що 01.06.2013 відомості у кримінальній справі № 36101104 порушеній 28.10.2010 СВ УБОЗ ГУМВС за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, СУ ГУМВС в Дніпропетровській області (нині - СУ ГУНП) внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12013040000000346. 30.07.2013 матеріали вказаного кримінального провадження приєднано до кримінального провадження №12012040440000050 від 21.11.2012, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у якому в подальшому прокуратурою Дніпропетровської області визначено підслідність за Дніпропетровським РВ ГУМВС в Дніпропетровській області (нині Дніпровське РВП (смт. Слобожанське) Дніпровського ВП ГУНП. Відповідно до відомостей у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, 24.11.2017 кримінальне провадження №12012040440000050 закрито на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Однак, питання про зняття арешту з майна не вирішено, а тому він позбавлений можливості розпорядження належним йому на праві приватної власності майном. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить записи про обтяження, а саме: - арешт, накладений постановою слідчого в кримінальній справі №36101104 від 10.06.2011. Слідче управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (реєстраційний номер обтяження: 11559739 від 31.08.2011, реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) на земельну ділянку, адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1221411000:02:054:0115, власником якої є [PERSON] - арешт, накладений постановою слідчого в кримінальній справі №36101104 від 10.06.2011. Слідче управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (реєстраційний номер обтяження: 11559906 від 31.08.2011, реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) на земельну ділянку, адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1221411000:02:053:0247, власником якої є [PERSON] - арешт, накладений постановою слідчого в кримінальній справі №36101104 від 10.06.2011. Слідче управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (реєстраційний номер обтяження: 11559909 від 31.08.2011, реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) на земельну ділянку, адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1221411000:02:053:0112, власником якої є [PERSON] - арешт, накладений постановою слідчого в кримінальній справі №36101104 від 10.06.2011. Слідче управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (реєстраційний номер обтяження: 11559951 від 31.08.2011, реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) на земельну ділянку, адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1221411000:02:054:0116, власником якої є [PERSON] - арешт, накладений постановою слідчого в кримінальній справі №36101104 від 10.06.2011. Слідче управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (реєстраційний номер обтяження: 11559952 від 31.08.2011, реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) на земельну ділянку, адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1221411000:02:054:0152, власником якої є [PERSON] . При цьому, право власності [PERSON] на вищевказані земельні ділянки підтверджуються державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯИ №073833, ЯИ №037428, ЯИ №037426. З листа Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області від 18.06.2020 № 2/123-АЗ встановлено, що 01.06.2013 відомості у кримінальній справі № 36101104 порушеній 28.10.2010 СВ УБОЗ ГУМВС за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 190 КК України, СУ ГУМВС в Дніпропетровській області (нині - СУ ГУНП) внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12013040000000346. 30.07.2013 матеріали вказаного кримінального провадження приєднано до кримінального провадження №12012040440000050 від 21.11.2012р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у якому в подальшому прокуратурою Дніпропетровської області визначено підслідність за Дніпропетровським РВ ГУМВС в Дніпропетровській області (нині Дніпровське РВП (сел. Слобожанське) Дніпровського ВП ГУНП. Відповідно до відомостей у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, 24.11.2017 кримінальне провадження № №12012040440000050 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Таким чином, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право [PERSON] на користування та розпорядження вказаним майном. Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Закон захищає не тільки права власника майна, а також і права особи, яка має речові права на чуже майно. Зокрема ст. 396 ЦК України визначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Речове право на чуже майно включає в себе право володіння, як це передбачено ст. 397 ЦК України. Таке право відповідно до ст. 398 ЦК України виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Отже, [PERSON] який правомірно володіє майном відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки, які видані на його ім`я, має право звернутися із зазначеним позовом для захисту свого права володіння. Згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження. Способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає. Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Водночас, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин. Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13. Цей висновок підтриманий в постанові Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором (ст. 5 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав визначені в ст. 16 ЦК України. Такими зокрема є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на те, що із закриттям кримінального провадження №12012040440000050 від 21 листопада 2012 року підстави для подальшого арешту майна, а саме земельних ділянок: кадастровий номер 1221411000:02:053:0247, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:054:0152, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:053:0112, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:054:0115, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:054:0116, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відпали, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved