Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 10 лютого 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося і з вересня 2019 року сторони разом не проживають та спільне господарство не ведеться. Син [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за сином по досягненню ним трирічного віку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивач із сином відчувають матеріальну скруту. Вказує, що [PERSON] спроможній надавати матеріальну допомогу на її утримання та утримання неповнолітнього сина, оскільки працює по найму, проте не бажає цього робити. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином трирічного віку, стягнути на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 5000 грн, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття та стягнути судові витрати. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти стягнення аліментів у визначеному у позовній заяві обсязі не заперечував, пояснив, що працює та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина та дружини до досягнення сином трирічного віку. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7-8, 9). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № П 22148 від 02.12.2019 дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки КП «Пирятинський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 596 від 02 грудня 2019 року, [PERSON] на «Д» обліку не перебуває (а.с.10). Відповідач [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини добровільно не надає. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України (далі СК України), дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненні нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Так, відповідно до ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, віднедавна влаштувалася на роботу, але потребує утримання з боку чоловіка до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач визнав, що має неофіційний заробіток, здоровий, інших утриманців у нього не має, тому він має можливість утримувати свою неповнолітню дитину та дружину, з якою проживає дитина, що не досягла трирічного віку. Заявлений позивачем розмір аліментів на своє утримання та утримання дитини визначений за згодою подружжя, з урахуванням майнового стану обох сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню в повному обсязі в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини та в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. Отже, судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 600 грн., підтверджені документально та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 гривень.

Outcome: approved