Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 вересня 2002 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 45. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який проживає разом з відповідачем. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Протягом сумісного життя дедалі частіше між ним та дружиною виникали непорозуміння, що спричиняло повсякденні сварки, навіть через незначні дрібниці, створюючи психологічно нездорову атмосферу в сім'ї, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Позивач зазначає, що в зв'язку з цим, в 16 серпня 2013 року він припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство та спільне проживання. Примирення з відповідачем неможливе. Спроби збереження сім'ї вважає недоцільними, оскільки факт її існування лише формальний. Тривалий час він та його дружина проживають кожен своїм особистим життям. Спори щодо поділу спільного сумісного майна між ними відсутні. Сторони подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідач проти позову не заперечує та повністю згодна з ним. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з07 вересня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно відділом ДРАЦС реєстраційної служби Томаківського РУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 45. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Томаківського РУЮ Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Окрім того, частиною 8 ст. 235 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається Тому суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, позивач наполягає на розірванні шлюбу та відповідач не заперечує, при цьому відповідач зазначила у своїй заяві про бажання залишити прізвище «[PERSON]». Статтею 115 Сімейного Кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved