Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом з урахуванням всіх уточнень до [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Ямальський» про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилаються на те, що [INFO] померла його рідна баба, [PERSON] . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане 24.04.2015 року Адміністрацією Дубівського сільського поселення муніципального району «Белгородський район» Белгородської області серії [NUMBER] . У зв`язку з її смертю відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . За життя, 08.09.1994 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, заповідала належну їй квартиру [ADDRESS] своїй донці - [PERSON] . Даний факт підтверджується копією заповіту від 08.09.1994 року. 22.06.2006 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, заповідала позивачу належну їй квартиру [ADDRESS] . Даний факт підтверджую копією заповіту від 22.06.2006 року серії ВСХ № 809037 . Крім позивача, спадкоємцями за законом є доньки померлої, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, в порядку, що встановлений чинним законодавством України, позивач не може, оскільки у нього були відсутні правовстановлюючий документ на зазначене нерухоме майно та у наданому ним свідоцтві про смерть, ( у перекладі) померла зазначена, як « [PERSON] », а заповіт, наданий ним, складено та посвідчено від імені [PERSON] . Даний факт підтверджується копією довідки, виданої Комунальним підприємством «АБРИС» Токмацької міської ради від 03.03.2018 року №86, копією довідки, виданої ЖБК «Ямальський» від 12.04.2018 року № 21 та копіями перекладу свідоцтва про смерть від 29.09.2015 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2017 року №37\\02-3 приватного нотаріуса Токмацького міського нотаріального округу Лопатюк Наталії Іванівни. Крім того, у зв`язку з тим, що заповіт від 08.09.1994 року був складений на російській мові, прізвище ім`я по-батькові заповідача було вказано як « [PERSON] », що в свою чергу унеможливлює застосувати вищевказану норму закону стосовно скасування заповіту від 08.09.1994 року. На підставі вищевикладеного, позивач не може реалізувати свої спадкові права, оскільки необхідно встановити факт належності заповіту, складеного 22.06.2006 року від імені [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючих документів тягне юридичні наслідки, а саме дасть змогу прийняти спадщину. Про те, що заповіт, складений 08.09.1994 року від імені « [PERSON] » та 22.06.2006 року від імені [PERSON] був складений [PERSON] свідчить наявністю вказаного заповідального майна, а саме, квартири [ADDRESS] та повним збігом дати народження та ідентичністю імені та по-батькові, вказаному у заповітах та свідоцтві про смерть, а саме: [INFO] року та [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла письмова заява, в якій вона просить задовольнити позов та розглянути справу без її участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Ямальський» в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за нявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. [INFO] померла рідна баба позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 24.04.2015 року Адміністрацією Дубівського сільського поселення муніципального району «Белгородський район» Белгородської області серії [NUMBER] . У зв`язку з її смертю відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . За життя, 08.09.1994 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповідала належну їй квартиру [ADDRESS] своїй донці - [PERSON] , про що свідчить копія заповіту, посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Султан Т.Г. від 08.09.1994 року за №1-1260. 22.06.2006 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповідала позивачу належну їй квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Зиріною Є.О. від 22.06.2006 року за №1839. Оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, в порядку, що встановлений чинним законодавством України, позивач не може, оскільки у нього були відсутні правовстановлюючий документ на зазначену квартиру та у наданому ним свідоцтві про смерть, померла зазначена як « [PERSON] », а заповіт складено та посвідчено від імені « [PERSON] ». Про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Лопатюк Н.І. винесена постанова від 22.09.2017 року. На підставі вищевикладеного позивач не може реалізувати свої спадкові права в досудовому порядку. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №12/2015 року, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до приватного нотаріуса Токмацького міського нотаріального округу Лопатюк Н.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, а саме [INFO] . Крім позивача, спадкоємцями за законом є доньки померлої, відповідачі по справі, - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які спадщину у встановленому законом порядку не приймали. Як вбачається з матеріалів справи в заповіті складеному 22.06.2006 року помилково вказано прізвище заповідача [PERSON] замість вірного [PERSON] , адже від народження остання мала прізвище саме [PERSON] , всі правовстановлюючі та інші документи складені на прізвище [PERSON] . В свідоцтві про смерть, яке видається на підставі паспорту, спадкодавець вказана на прізвище [PERSON] . Виправлення цієї помилки у позасудовому порядку на даний час неможливо. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом проживання цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, так як надає право для оформлення прав на спадкове майно. За таких обставин суд вважає можливим встановити факт того, що заповіт від 22.06.2006 року, який посвідчений державним нотаріусом Токмайцької державної нотаріальної контори Зиріною Є.О., зареєстрований в реєстрі за № 1839 від імені [PERSON] був складений [PERSON] . Щодо права позивача на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд враховує наступне. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність`від 07.02.1991 року член житлового, житлово - будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Згідно п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду УССР від 18.09.1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово - будівельні кооперативи», член житлово - будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати. Відповідно до ст. 133 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру. Особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, по рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми пайового внеску і граничного розміру жилої площі.(ч. 1 ст. 141 ЖК України) Відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Паєнагромадження (паєнакопичення) - це сума пайових внесків члена кооперативу, внесених ним для будівництва кооперативного будинку та така, що перебуває на особистому рахунку у кооперативі. Право на паєнагромадження (частину паєнагромадження) являє собою право на грошову вартість паю. Право на пай включає до себе крім права на паєнагромадження також право на членство у кооперативі та на користування кооперативною квартирою (коментар ст. 146 ЖК України) Згідно довідок ЖБК «Ямальський» від 28.11.1999 року, від 12.04.2018 року [PERSON] була членом ЖБК «Ямальський» та їй належить на праві власності квартира [ADDRESS] , яку вона отримала в користування згідно ордеру №154 Токмацького міськвиконкому від 24.12.1974 року, вартість квартири була сплачена повністю у 1986 році. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] власником вказана [PERSON] . Проте набуте право власності [PERSON] за життя не зареєструвала в органах БТІ та у державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Аналогічного змісту правозастосовні роз`яснення наведені у п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», згідно з яким у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п. 6) зазначено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю. Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного в ньому проживанні. З аналізу вищевказаних норм права, суд приходить до висновку, що паєнагромадження (паєнакопичення, пай кооперативний) -це грошова сума, яка регулярно чи періодично вносилася членами кооперативу до ЖБК і після повного внесення пайових внесків, член кооперативу -набував право власності на квартиру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що на час відкриття спадщини паєнакопичення не існували як об`єкт цивільних правовідносин. Після повної сплати пайових внесків [PERSON] як членом ЖБК та остання набула право власності на квартиру як об`єкт нерухомого майна. Приймаючи до уваги, що до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому, до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла квартира як об`єкт нерухомого майна. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З урахуванням положень ст. 1254 ЦК України заповіт складений 22.06.2006 року на користь позивача скасовує попередній заповіт від 08.09.1994 року за №1-1260. Спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині та прийняли спадщину після смерті [PERSON] в строки та в порядку встановленому законом, судом не встановлено. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05 2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула право власності на квартиру [ADDRESS] шляхом сплати пайового внеску як член ЖБК, а позивач в свою чергу прийняв спадщину за заповітом після її смерті. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved