Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідачів [PERSON], [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.01.2015 року відповідачі отримали у позивача кошти в сумі 1\~000\~000,00 грн. Вказує, що на підтвердження отримання грошових коштів, відповідачами була написана боргова розписка. Вказані кошти відповідачі зобов'язувались повернути в строк до 01.01.2016 року. Позивач стверджує, що відповідачі борг визнали, однак в обумовлений строк кошти не повернули та в усній формі відмовили в поверненні вказаних коштів позивачу. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь грошові кошти в розмірі 1\~000\~000,00 грн. В судове засідання позивач не зявився, однак через канцелярію суду була спрямована до суду заява, згідно якої позивач стверджує, що до відповідачів [PERSON] та [PERSON] претензій будь-якого характеру не має, коштів їм не позичав, ніколи до них не звертався, особисто їх не знає вказує, що позов по цивільній справі №727/120/16-ц поданий адвокатом [PERSON], якого позивач не просив звертатись до суду (а.с.54). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Сам відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що вказані в позові кошти ним ніколи не отримувались, самого позивача він знав, оскільки той брав кредит у ПАТ КБ «Приватбанк», де відповідач працював у службі безпеки. Також ствердив, що наявний у борговій розписці підпис йому не належить, відповідача [PERSON] він також не знає. Окрім того вказав також, що вказана в позові розписка, на думку відповідача, виготовлена іншою особою на яку він, працюючи в службі безпеки банку, написав заяву в міліцію за спробу підробки банківських документів. Вважає подачу даного позову відповідною помстою. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи ксерокопії боргової розписки від 01.01.2015 року (а.с.2, 10) відповідачі [PERSON] та [PERSON] позичили у [PERSON] 1\~000\~000,00 грн., вказані кошти відповідачі зобов'язувались повернути в строк до 01.01.2016 року. Відповідно до повідомлення судового експерта №932-К від 13.05.2016 року (а.с.74), у звязку з відсутністю оригіналу боргової розписки від 01.01.2015 року, вільних зразків підпису [PERSON], відповідно до частини 12 статті 53 ЦПК України, судовий експерт повідомляє про неможливість проведення експертизи. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто обовязковою ознакою письмової форми є те, що сторони власноручно вчиняють підпис на відповідному документі при укладенні правочину. Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з частиною 1 статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також і те, що позивачем суду не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність оригіналу боргової розписки, а згідно повідомлення судового експерта - встановлено, що надана боргова розписка від 01.01.2015 року, наявна в матеріалах справи (а.с.10) - є технічним зображенням документу, а також враховуючи і саму заяву позивача (а.с.54), суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для стягнення заборгованості з відповідачів. На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог - слід відмовити.

Outcome: dismissed