Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на утримання. Позовна заява мотивована тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі зареєстрованому 21.01.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №21. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдається, позивач просила суд, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] щомісячно по 1/4 частині із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача кошти на своє утримання щомісячно по 1/6 частині із всіх видів заробітку до досягнення дитини трьох років, тобто до 19.03.2018 року. 29.10.2015 року відповідач через канцелярію суду подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] у якій просив виключити з актового запису №106 Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про народження [PERSON], [INFO] відомості про нього як батька дитини та зобовязати Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження [PERSON] і раніше видане свідоцтво про його народження, де він зазначений як батько. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні, після проведення судово-генетичної експертизи та ознайомлення з висновком експерта, відмовився від зустрічних позовних вимог. Позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання дитини визнав, просив відмовити у стягненні коштів на утримання дружини з тих підстав, що сам має не значний дохід, допомагає матері, яка є пенсіонером. На його думку дружина не потребує додаткового утримання, оскільки проживає разом з батьками. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії I-ЖС №151908 від 21.01.2015 року, актовий запис №21 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС №282479 від 27.03.2015 року, актовий запис №106, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с.6). Відповідно до ст.180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись в якості аліментів на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 ЦПК України). Відповідно до \~ст.191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином судом встановлено, що позивачка має право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині допомогу, достатню для задоволення її розумних потреб, виходячи з її віку, стану здоров'я та матеріального становища, а також її матері до досягнення дитиною трьох років. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням конституційного принципу верховенства права, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частині із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до повноліття дитини, а також аліменти на утримання дружини [PERSON], з урахуванням матеріального стану сторін, зменшивши їх розмір до 1/10 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитини трьох років. Зустрічну позовну заяву залишити без розгляду. Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь Держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial