Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 16 грудня 2006 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Позивач посилається на те, що їхнє з відповідачем спільне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на шлюб та сім»ю. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо, від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з батьком . Збереження сім»ї неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.18) Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява, у якій остання прохала розглядати справу без її участі, зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище «Андросова» (а.с.17). Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. \~ \~ \~ \~Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії І-КЕ\~номер 102485\~повторно виданого\~Центральним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Полтавського\~міського управління\~юстиції Полтавської\~області 25.12.2012 вбачається, що сторони 16 грудня 2006 року зареєстрували шлюб, актовий запис №2157 (а.с.4). Від шлюбу подружжя має двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-КЕ № 046147 та І-Ке № 154987 відповідно (а.с.5-6). Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що слідує зі змісту ст. 110 СК України. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 384 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved