Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про захист права власності, просить суд визнати за ним право власності на самовільно побудовані нежитлові приміщення першого поверху з прибудовою, а саме: № 1 - тамбур площею 1,1 кв.м., № 2 торгівельна зала площею 55,1 кв.м., № 3 склад площею 12,1 кв.м., № 4 санвузол, площею 3,4 кв.м., № 5 кабінет площею 8,3 кв.м., № 6 ком. персонал. площею 9,9 кв.м. загальною площею 89,9 кв.м. з якої основна площа 55,1 кв.м., допоміжна 34,8 кв.м., в літ. «Б-1», що знаходиться за адресою: вул. Гвардійців Широнінців, буд. 37 у м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2015 році між тим та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленість про те, що останній зобовязується за його рахунок здійснити будівництво нежитлових приміщень першого поверху № 1-6 загальною площею 89,9 кв.м., в літ. «Б-1», будинку № 37 по вул. Гв. Широнінців у м. Харкові. Всі понесені [PERSON] витрати по будівництву він сплатив, будівництво було закінчено в 2016 році. Однак, внаслідок помилки щодо порядку та способу реалізації своїх прав, а ні він, а ні відповідач не подали повідомлення про початок будівельних робіт та декларацію про готовність обєкта до експлуатації, у звязку з чим не видається можливим ввести вказані приміщення в експлуатацію та оформити на них права, оскільки вказане майно відноситься до обєктів нерухомого майна та підлягає державній реєстрації. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок, який виготовлений на замовлення [PERSON] станом на 02 серпня 2016 року, загально площа самовільно побудованих нежитлових приміщень першого поверху з прибудовою, а саме № 1 - тамбур площею 1,1 кв.м., № 2 торгівельна зала площею 55,1 кв.м., № 3 склад площею 12,1 кв.м., № 4 санвузол, площею 3,4 кв.м., № 5 кабінет площею 8,3 кв.м., № 6 ком. персонал. площею 9,9 кв.м. становить 89,9 кв.м. в літ. «Б-1» будинку № 37 по вул. Гв. Широнінців у м. Харкові. Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій, який виконаний ТОВ «Інвест-Харків» в жовтні 2016 року на замовлення позивача [PERSON], на момент огляду самочинно побудовані нежитлові приміщення першого поверху з прибудовою по вул. Гв. Широнінців, 37 в м. Харкові забезпечують несучу здатність, достатню для подальшої експлуатації нежитлових приміщень. Побудова не суперечить будівельно технічним, санітарним, протипожежним нормам. Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року та п.1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, встановлено, що обовязковий реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, в супереч вищевикладеним нормам, позивач не може в повній мірі здійснити своє право власності щодо вищевказаних нежитлових приміщень та обмежений у своєму праві розпоряджатися майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно п.10 та п. 37 Порядку реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на інших речових прав на нерухоме майно. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved