Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, у якій просить визнати за ним, право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 08 липня 2007 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17 лютого 2016 року розірвано на підставі рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області. Перебуваючи у шлюбі за спільні кошти разом з відповідачем за договором купівлі-продажу вони придбали квартиру по [ADDRESS] та за згодою сторін у зв`язку з відсутністю спору на момент укладання договору право власності на квартиру було оформлено на відповідача. Але на даний час після розірвання шлюбу позивач змушений звернутися до суду з позовом, оскільки у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] направив письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для їх розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 липня 2007 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6), який рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 лютого 2016 року розірвано (а.с.7) 21 травня 2013 року, на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] було придбано квартиру по [ADDRESS] (а.с.29). Право власності за [PERSON] на вказану квартиру також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 липня 2020 року (а.с. 29). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частина 1 ст. 70 СК України зазначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Як встановлено судом, часом набуття спірної квартири у власність є 21 травня 2013 року, а у шлюбі сторони перебували з 08 липня 2007 року по 17 лютого 2016 року, тобто, часом набуття будинку у власність є період перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі. Виходячи з цього та підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин та визнання позову відповідачем, суд знаходить, що позовні вимоги щодо поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності підлягають задоволенню. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved