Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільнені, в розмірі 34 521 грн. Свої позовні вимоги мотивував тим, що працював у ВП «Шахта імені ХІХ з'їзду КПРС» Державного підприємства «Луганськвугілля» до листопада 2014 року. Однак, при звільненні йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 34 521 грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду (ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2017 року було відмовлено в прийнятті заяви [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля» заборгованості по заробітній платі). У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] - позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили його задовольнити. Представник відповідача - Державного підприємства «Луганськвугілля» - у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України, оскільки позивачата його представник не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження Державного підприємства «Луганськвугілля» (код ЄДРПОУ 32473323) є адреса: м. Київ, провул. Приладний, буд. 2А, однак судові повістки, які надсилалися за вказаною адресою, було повернуто до суду без вручення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] до листопада 2014 року включно перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта імені ХІХ з'їзду КПРС» Державного підприємства «Луганськвугілля». Як вбачається з розрахункового листа позивача [PERSON] за листопад 2014 року, заборгованість по заробітній платі становить 34 521 грн. Однак, згідно виписки по картковому рахунку позивача [PERSON] № [NUMBER] за період з 01.05.2014 року до 01.05.2015 року, 22.12.2014 року було зараховано заробітну плату у розмірі 565 грн. Ст. ст. 47, 116 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу; при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, з Державного підприємства «Луганськвугілля» підлягає стягненню на користь позивача нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 33 956 грн. (34 521 грн. - 565 грн.), тобто позов у підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial