Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу в сумі 15\~000 грн.. В обґрунтування вимог вказує, що відповідач [PERSON] 21 травня 2015 року позичила у нього грошові кошти в сумі 15000 грн., про що надала письмову розписку, та зобов'язувалась повернути позичені кошти за умовами позики до 21 листопада 2015 року. Посилаючись на те, що відповідач не виконала взятого на себе обовязку та не повернула йому позичені кошти, просить стягнути із [PERSON] суму боргу за позикою в розмірі 15000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши суду, що вона повернула [PERSON] частину боргу згідно наданої нею письмової розписки, однак документального підтвердження у неї немає. В подальшому відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом вручення судової повістки. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності осіб, які не зявились, підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що\~ між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 21 травня 2015 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 грн., а остання зобовязався повернути дані позичені кошти до 21.11.2015 року. Дана обставина стверджуються письмовою розпискою [PERSON] від 21 травня 2015 року, наданою позивачем. В узгоджений сторонами строк до 21 листопада 2015 року відповідач позичені кошти не повернула. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних\~ чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правового висновку, зробленого Верховним Судом України в постанові від 18.09.2013 р. № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але і факту передачі грошових коштів позичальнику. На підтвердження укладення договору позики позивач представив суду розписку від 25 травня 2015 року, яка свідчить про передання [PERSON] [PERSON] у позику грошових коштів в сумі 15000 грн. Наявність оригіналу розписки у позикодавця [PERSON] свідчить про невиконання боржником зобовязання. Отже, станом на час розгляду справи [PERSON] не повернуто [PERSON] позику в розмірі 15000 грн. Таким чином, суд вважає, що діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості по договору позики в сумі 15000 грн. Посилання відповідача у судовому засіданні на те, що сума його боргу перед позивачем складає менше заявленої у позові суми, оскільки частину коштів, а саме 1600 грн. та 300 доларів США вона повернула, суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем [PERSON] в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано та і відповідно судом не здобуто належних доказів, які б підтверджували зазначені нею в ході розгляду справи обставини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості по договору позики в сумі 15000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України\~ з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 487,20 грн. понесених судових витрат (судового збору). На підставі наведеного,

Outcome: approved