Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Старобільська міська рада про визнання такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстровані і не проживають з 2015 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] , які не пов`язані з нею спільним побутом, та їх реєстрація створює позивачці труднощі у здійсненні свого права власності. У зв`язку з чим просила суд винести рішення, яким визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явились, у відділення зв`язку за отриманням судових повісток не з`явились, у зв`язку з чим суд відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України суд вважає відповідачів повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Позивачка [PERSON] , її представник [PERSON] , представник третьої особи Старобільської міської ради у судове засідання не з`явились, до початку судового засідання позивачка та її представник надали заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності, представник третьої особи виконкому Старобільської міської ради до початку судового засідання надав заяву про не заперечення проти позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим суд на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивачки, її представника, представника третьої особи. 28 жовтня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до ксерокопії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 31.05.2019р. (а.с.6-7) квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до копії довідки Старобільської міської ради від 06.09.2019р. (а.с.8) [PERSON] 1977р.н., [PERSON] , 1996р.н., зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не проживають за даною адресою з 2015 року. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні із власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а згідно другого речення частини 2 ст.64 ЖК України членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012р., у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають за адресою реєстрації з 2015 року та втратили право користування житлом, і своєю реєстрацією перешкоджають здійсненню власником - позивачкою [PERSON] її права власності на квартиру, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved