Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Володимир-Волинського міського суду з позовною завою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду від 02.12.2015 року було розірвано. За час спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.12.2015 року стягнуто з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 05.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою на утримання дитини, не являється половиною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить вимогам закону, у зв'язку із чим вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. На даний час у неї важке матеріальне становище, доходи у неї не значні, ніяких сторонніх доходів не має. Поряд з тим, зазначила, що внаслідок зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги вона не спроможна самостійно забезпечити належний рівень життя дитини. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача є недостатнім і їх не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дитини. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 04.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18.04.2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву згідно якої позов визнав повністю, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду від 02.12.2015 року було розірвано. Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.12.2015 року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно починаючи з 05.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Підставою звернення з позовом про зміну розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини, забезпечення їй належного рівня життя, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 02.12.2015 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивачки, як одержувача аліментів та житті її дитини на користь якої стягнуто аліменти. Так, з дня стягнення аліментів -02.12.2015 року, минуло майже 3 роки. За цей час син виріс, відвідує школу, в зв'язку з чим закономірно, збільшилися витрати на його утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років), При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зростанням цін, витрати, які несе позивачка на утримання сина значно перевищують розмір визначених за рішенням суду аліментів, в зв'язку з чим дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Враховує суд і те, що неповнолітній син проживає з матір'ю, яка в зв'язку з цим несе також і додаткові витрати щодо належного утримання місця проживання. Враховуючи вищенаведене, приймаючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що визначений судовим рішенням розмір аліментів необхідно збільшити і вважає за можливе визначити його у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved