Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення з останнього на його користь 3\~489,55 доларів США за депозитним договором № 26303001302824 від 04.08.2013р. по курсу НБУ станом на день винесення рішення, яка складається із 3260 доларів США неповернутого вкладу та 229,55 доларів США неповернутих відсотків, а також про стягнення з відповідача на його користь 402,64 Євро за депозитним договором № 2630301001230475 від 06.08.2013р., яка складається із 380 Євро неповернутого вкладу та 22,64 Євро неповернутих відсотків. Також просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.08.2013р. між сторонами укладено договір банківського вкладу № 26303001302824 «Депозитний» на імя фізичної особи, предметом якого було розміщення на депозитному рахунку в банку 3\~260 доларів США строком на 13 місяців із процентною ставкою 6,5 % річних Крім цього, 06.08.2013р. між сторонами укладено другий договір банківського вкладу № 2630301001230475 «Депозитний» на імя фізичної особи, предметом якого було розміщення на депозитному рахунку в банку 380 Євро строком на 13 місяців із процентною ставкою 5,5 % річних. Обидва договори від імені банку укладала завідуюча ТВБВ № 10013/0332 [PERSON] в робочий час в приміщенні банку в його присутності, після чого такі договори засвідчувались печаткою. Ще до закінчення строку дії договорів випадково дізнався, що відносно завідуючої відділенням [PERSON] порушено кримінальну справу, в якій в подальшому його визнано потерпілим. Звернувшись до відповідача з вимогою про повернення коштів останній листом повідомив, що договірні відносини між ними відсутні та відмовив в задоволенні такої заяви. Вважає таку відмову безпідставною, оскільки при укладенні договорів сторонами було дотримано письмової форми. Відсутність реєстрації договору в системі обліку банку та відповідно не зарахування коштів до каси, на що послався відповідач в своєму листі не може бути підставою для відмови в поверненні коштів, а є лише констатацією факту не виконання працівниками банку своїх обовязків і не може спростовувати факт укладення договору. У звязку з відмовою в добровільному порядку повернути вклад та нараховані відсотки просить стягнути їх в примусовому порядку. В обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди покликається на те, що ставши жертвою злочину, винуватцями якого є працівники банку відповідача переніс душевні страждання. Зазнав стресу та різкого погіршення здоровя після того як довідався про відмову в поверненні коштів. Змушений був звернутись до лікаря у звязку із загостренням своєї хвороби. В сукупності зазнав моральних збитків на суму 3000 грн., які також просить стягнути з відповідача. ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідача [PERSON] про визнання нікчемними договору № 26303001302824 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 04.08.2013р. та договору № 2630301001230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 06.08.2013р., що укладені між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] В обґрунтування зустрічних позовних вимог покликається на те, що після проведеної внутрішньої перевірки виявилось, що вказані депозитні договори не зареєстровані в системі обліку банку, а кошти за такими договорами до каси банку не вносились. Вважає ці договори нікчемними, оскільки під час їх укладення не було дотримано письмової форми. Так, підтвердження дотримання письмової форми договору банківського вкладу є, серед іншого квитанція, яка повинна відповідати вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері банківської діяльності і в такій обовязково повинні бути присутні відомості про найменування банку, дату здійснення операції, підпис працівника банку, відбиток печатки або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. В заявах на прихід готівки, що предявлені відповідачем такі обовязкові реквізити відсутні, а саме невірно зазначено найменування банку, номер рахунку на який внесено кошти є відмінним від номера рахунку, вказаного в договорі та відсутній відбиток печатки. Крім цього, по формі та змісту такі заяви не відповідають квитанціям, що затверджені відповідною Інструкцією, а сам договір не відповідає типовій формі договору про вклад, яка затверджена Постановою Правління АТ «Ощадбанк». Все вище перелічене свідчить про нікчемність укладених договорів, з проводу чого предявив згаданий зустрічний позов. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, а також його повноважний представник згідно належної довіреності [PERSON] підтримали вимоги вказаного позову та просять їх задовольнити. Позивач в судовому засіданні, окрім вищенаведеного додатково пояснив, що в день укладення договорів не вносив кошти до каси банку, оскільки такі були перераховані за попередніми договорами, строк дії яких закінчився і які, після укладення нових договорів забрала працівник банку [PERSON] Проти обґрунтованості зустрічного позову заперечили, оскільки оспорюванні договори, а також заяви про прихід готівки відповідають вимогам чинного законодавства. В таких документах наявні всі обовязкові реквізити, внаслідок чого письмова форма договорів є дотриманою. Тому, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити. Представник позивача в свою чергу додатково підтвердила, що вказана в позовній заяві ціна позову у виді матеріальної шкоди є опискою, і таку суму слід вважати предметом відповідальності за договірним зобовязанням. Представник відповідача за первісним позовом згідно належної довіреності від 17.06.2015р. [PERSON] проти обґрунтованості такого позову заперечив, оскільки вважає оспорювані договори нікчемними з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві. Факт наявності на заявах про прихід готівки печатки банку визнав, що в свою чергу, через наявність інших порушень, про які зазначено вище не спростовує факту не дотримання сторонами письмової форми при укладенні цих договорів. Крім цього, 04.08.2013р. дата укладення першого договору є вихідним днем неділею, що не відображено в заяві і є додатковим підтвердженням недотримання письмової форми. Тому, в задоволенні первісного позову просить відмовити задовольнивши одночасно зустрічний позов. Додатково повідомив, що за наявною в нього інформацією кошти за спірними договорами повернуті позивачу за первісним позовом. Вимогу про стягнення моральної шкоди заперечив, оскільки такий вид відповідальності договором та законом не встановлено. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. За погодженням з учасниками процесу суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04.08.2013р. між позивачем та відповідачем за первісним позовом, від імені якого діяла завідуюча ТВБВ № 10013/0332 [PERSON] укладено договір № 26303001302824 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи (а.с.6-7). Згідно з п. 1 цього договору, вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок № 26303001302824 на умовах договору кошти в сумі 3260 доларів США строком на тринадцять місяців із виплатою 6,5 % річних. На підтвердження факту внесення коштів відповідачу видано заяву на розхід готівки № 1230475 від 04.08.2013р. (а.с.8). Крім цього, 06.08.2013р. між тими самими сторонами укладено другий договір № 2630301001230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи (а.с.9-10). Згідно з п. 1 цього договору, вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок № 2630301001230475 на умовах договору кошти в сумі 380 Євро строком на тринадцять місяців із виплатою 5,5 % річних. На підтвердження факту внесення коштів відповідачу видано заяву на прихід готівки № 123047 від 06.08.2013р. (а.с.11). Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 цієї Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011р. № 174, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, банк (філія, відділення) зобовязаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-118цс14 сформулював правову позиції від 29.10.2014р., згідно з якою розяснив, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. В той же час, як вбачається із заяви на прихід готівки за договором від 04.08.2013р. (а.с.8), незважаючи на наявність в ній відбитку печатки, що сторонами визнається, номер рахунку на який внесено кошти (2630301001230475) відмінний від номера рахунку, зазначеного в договорі (26303001302824). Крім цього, як вже згадувалось вище, у квитанції про підтвердження внесення коштів також має бути зазначено дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»). Визначення поняття післяопераційний час міститься в п. 4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, під чим слід розуміти частину робочого дня банку (філії, відділення) після закінчення операційного часу, уключаючи роботу у вихідні та святкові дні, протягом якої здійснюються касові операції з їх відображенням у бухгалтерському обліку не пізніше наступного операційного дня. Датою укладення першого договору 04.08.2015р. є неділя тобто вихідний день, однак в заяві на прихід готівки за цим договором відсутні відомості про проведення касової операції в післяопераційний час, що слід розцінювати не інакше як відсутність в такому документі дати вчинення касової операції. Оскільки за договором від 04.08.2013р. заява на прихід готівки, через наведені вище недоліки не може вважатись належним підтвердженням внесення грошових коштів суд приходить до висновку про недотримання сторонами письмової форми при укладенні цього договору, внаслідок чого зустрічний позов в частині визнання його нікчемним підлягає задоволенню, а первісний позов в цій частині відповідно відхиленню. Інша заява на прихід готівки від 06.08.2013р. (а.с.11) за договором від 06.08.2013р. відповідає згаданим вище вимогам. Зокрема, на такій заяві міститься відбиток печатки, датою вчинення касової операції є робочий день, а номер рахунку, вказаний в заяві відповідає номеру рахунку, вказаному в договорі. Будь-яких інших ознак недотримання сторонами письмової форми при укладенні цього договору судом не встановлено, внаслідок чого зустрічний позов в частині визнання такого договору нікчемним не підлягає задоволенню. Посилання представника відповідача на інші порушення вимог чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері здійснення банківської діяльності, зокрема про невірне найменування банку на цій заяві та невідповідність такої заяви формі, що затверджена інструкцією, відсутність реєстрації договору в системі обліку банку слід визнати неспроможними. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦК України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. В заяві на прихід готівки від 06.08.2013р. та в договорі від 08.06.2013р. відмінності містяться лише в особі отримувача коштів ТВБВ (Територіальне відокремлене безбалансове відділення) від імені якого діяла завідувач [PERSON], проте вірно вказано код банку отримувача 325796. Наявність на такій квитанції печатки з найменування банку представник відповідача за первісним позовом не заперечив. Оскільки за логікою законодавця найменування, яке повинно міститься в квитанції в першу чергу повинно відображати організаційно правову форму юридичної особи, розбіжності в найменуванні особи отримувача коштів не може вважатись відсутністю в квитанції найменування банку. Аналогічно, не можна визнати нікчемним договір з підстав не відповідності заяви на прихід готівки вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, оскільки визначальним є не форма, а відомості, які містяться в такому документі. Крім цього, не є підставою для визнання такого договору нікчемним відсутність його реєстрації в системі обліку банку та не надходження коштів до каси банку. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 25.04.2012р. під час розгляду цивільної справи № 6-20цс12, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обовязків за договором банківського вкладу. Також не є вірним посиланням представника банку на факт невнесення [PERSON] коштів до каси банку в день укладення договору 06.08.2013р., оскільки належним підтвердженням внесення грошових коштів, що одночасно є належним підтвердженням дотримання письмової форми є документ, що відповідає встановленим законом вимогам. Спосіб внесення таких коштів готівковий або безготівковий значення не має. Тому, первісний позов в частині стягнення коштів за договором від 06.08.2013р., враховуючи дотримання сторонами письмової форми під час його укладення підлягає задоволенню. Так, у відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно із ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання банком зобовязань за договором від 06.08.2013р., чого не зміг категорично спростувати представник банку, сума заборгованості за цим договором в розмірі 402,64 Євро, яка обрахована позивачем та перевірена судом підлягає стягненню в примусовому порядку в еквіваленті до офіційного курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення, що становить 11\~152,33 грн. Вимогу про стягнення моральної шкоди слід залишити без задоволення, оскільки як вірно зазначає представник банку, такий вид відповідальності спірним договором та законом не встановлено, що відповідає приписам ст. 611 ЦК. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір слід розподілити між сторонами. Враховуючи, що позивач за первісним позовом звільнений від сплати судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог даного позову, його слід стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» в дохід держави в розмірі 243,60 грн. Пропорційно до задоволених зустрічних позовних вимог, судовий збір в розмірі 243,60 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.23) слід стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України». На підставі наведеного та

Outcome: partial