Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Котовський винзавод», [PERSON], у якому просить визнати недійсною довіреність товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» від 08.10.2012 року на [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Котовський винзавод» позов визнав не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], протоколом №1/08 від 11/ липня 2008 року загальних зборів засновників ТОВ «Котовський винзавод» був обраний на посаду директора ТОВ «Котовський винзавод» та здійснював керівництво ТОВ «Котовський винзавод» у період з 11.07.2008 року по 21.05.2013 року. Протоколом №9/2013 від 21 травня 2013 року загальних зборів учасників ТОВ «Котовський винзавод» був звільнений з посади директора ТОВ «Котовський винзавод». 08.10.2012 року була видана довіреність директором ТОВ «Котовський винзавод» [PERSON] на імя [PERSON] Відповідно до висновку № 5044/02 судово-почеркознавчої від 25.05.2015 року підпис від імені [PERSON] у наданій на експертизу довіреності ТОВ «Котовський винзавод» від 08.10.2012 року, виданій директором [PERSON] на [PERSON], розміщений в нижній частині документу в графі «Директор ТОВ «Котовський винзавод» [PERSON]О.» виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Зміст правочину становлять права та обов'язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах) та має відповідати формі правочину. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст. 639 ЦКУ). В Узагальненні Верховного суду України від 24.11.2008р. «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначається, що у судовій практиці виникають проблеми із розумінням та визначенням односторонніх правочинів. Вважаємо, що до них можна віднести: видачу та скасування довіреності, тощо. Статтею 203 ЦК України встановлені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема це: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Аналогічна позиція міститься в абз.1 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за № 9, яким передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Крім того, у відповідності до Узагальнення Верховного суду України від 24.11. 2008р. «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зміст правочину становлять права та обов'язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах). У ст. 203 ЦК України в якій визначено основні критерії чинності правочину. зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до статей 203, 204 ЦК України підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами. Проте положення зазначених статей необхідно застосовувати з урахуванням ст. 4 ЦК. Виходячи з буквального тлумачення норм статей 4 та 203 ПК України, зміст правочину має відповідати: ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, актам Президента України у випадках, встановлених Конституцією, постановам Кабінету Міністрів України, актам органів державної влади України, органів влади, що видаються у випадках і в межах, встановлених Конституцією та законом. Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним. З урахуванням викладеного можна зробити висновок, що оскільки позивач як директор ТОВ «Котовський винзвод» не підписував довіреність ТОВ «Котовський винзавод» від 08.10.2012 року на [PERSON], то така довіреність є недійсною.

Outcome: approved