Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить вселити його в житловий будинок [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом передачі йому ключів від вхідних дверей. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що він з 24.03.1994 року зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS] (далі-спірний будинок), який належав йому на праві приватної власності. 31.05.2002 року він подарував 1/2 частину цього будинку дочці [PERSON] - відповідачу по справі, а іншу 1/2 частину будинку він в 1999 році подарував іншій дочці [PERSON], яка в свою чергу 05.06.2002 року подарувала свою частину сестрі - відповідачу [PERSON] Тому на даний час власником спірного будинку є відповідач [PERSON] При укладенні договорів дарування у нього з дочками була усна домовленість про те, що він залишиться проживати в цьому будинку, а вони будуть надавати йому матеріальну допомогу на утримання. Однак, після того, як відповідач [PERSON] набула права власності на весь спірний будинок, вона почала перешкоджати йому проживати в ньому. З цією метою відповідач [PERSON] поміняла замки на вхідних дверях, тим самим позбавила його можливості зайти в будинок і там проживати. Як наслідок, він вимушений проживати в прибудові до будинку або у родичів, оскільки іншого житла не має. Питання про виселення його із спірного житлового будинку у встановленому законом порядку не вирішувалось, а тому дії відповідача [PERSON] щодо позбавлення його права на проживання у вказаному будинку є незаконними. Вищевказані обставини підтверджуються письмовими документами та можуть бути підтверджені показами свідків. В свою чергу відповідач [PERSON] за первісним позовом не погоджуючись з вимогами [PERSON], звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним будинком, зі зняттям його з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 31.05.2002 року відповідач [PERSON] нотаріально подарував їй 1/2 частину спірного будинку. Після укладення зазначеного правочину ніякої домовленості про матеріальне утримання відповідача не було. 05.06.2002 року її сестра [PERSON] подарувала їй іншу 1/2 частину спірного будинку. В зв'язку з тим, що на той час у неї з батьком - відповідачем [PERSON] були нормальні відносини, вона в червні 2002 року передала йому ключі від спірного будинку, де він проживав до осені 2010 року. Починаючи з осені 2010 року відносини з відповідачем [PERSON] зіпсувались і стали напруженими, оскільки він почав вимагати від неї повернути йому подаровану частину будинку для того, щоб подарувати цю частину будинку своїй іншій дочці [PERSON]. Із-за цього між ними виник конфлікт, наслідком якого було те, що відповідач [PERSON] повернув її матері, тобто своїй дружині - [PERSON] ключі від спірного будинку. Після цього, відповідач [PERSON] з січня 2011 року перестав навідуватись до спірного будинку. В період з січня 2011 року по даний час відповідач [PERSON] постійно проживав разом з дружиною [PERSON] або у дочки [PERSON], і тому вона проживаючи у м. Мінську фізично не могла чинити відповідачу перешкоди у користуванні спірним будинком. Про факт того, що відповідач [PERSON] з січня 2011 року по даний час не проживає в спірному будинку, а проживає в [ADDRESS] підтверджується відповідними актами. Крім того, перебуваючи на даний час у неприязних відносинах з відповідачем, вважає, що останній може знищити чи пошкодити належний їй спірний будинок, оскільки він не укладав з нею договір найму (оренди) спірного будинку і не бажає укладати. В судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON] підтримав свої вимоги посилаючись на вищевказані обставини по пояснив, що він губив ключі від спірного будинку, але скільки раз не пам'ятає. Чи були у родичів інші комплекти ключів від спірного будинку він не знає. Після того, як відповідач [PERSON] замінила замки на дверях будинку, він не звертався до неї і просив новий комплект ключів від будинку, тому що відповідач сама була зобов'язана надати йому ці ключі, оскільки обіцяла його доглядати та обіцяла, що він буде постійно проживати в цьому будинку. Щодо підписання договору оренди будинку, то він категорично відмовився його підписувати, оскільки за комунальні послуги він сплачує самостійно. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та пояснила, що її батьки забезпечили всіх дітей житлом, а саме: позивач [PERSON] подарував 1/2 частину свого будинку, що розташований в с. Москаленки Богуславського району дочці [PERSON], а іншу ? частину будинку подарував їй в 2002 році. Потім сестра [PERSON] подарувала їй свою частину ? будинку, а вона в свою чергу купила для сестри інший будинок. Для старшої сестри [PERSON] батьки побудували будинок в м. Кагарлику, а спадковий будинок матері був подарований сестрі [PERSON] Після оформлення на себе право власності на спірний будинок вона передала один комплект ключів від будинку позивачу [PERSON], другий комплект матері [PERSON], третій комплект ключів надала сестрі [PERSON], а останній комплект залишила собі. Вона не заперечувала проти того, що б позивач [PERSON] проживав у її будинку та доглядав за ним, оскільки сама проживала в м. Мінську республіка Білорусь. Проте, в період з 2002 року по даний час позивач [PERSON] фактично проживав: спочатку разом з нею в м. Мінську біля 3-х місяців, потім він проживав разом з матір'ю, тобто його дружиною в с. Слобода Кагарлицького району, а після того, як позивач посварився з дружиною він переїхав проживати до дочки [PERSON] в м. Кагарлик, де постійно проживає і по даний час. В її будинку позивач [PERSON] постійно ніколи не проживав, оскільки спірний будинок не придатний для цього, так як в ньому не має газу, груба тріснула і тому взимку будинок не опалюється. Позивач [PERSON] іноді приїжджав до спірного будинку для того, щоб порибалити. В 2009 році вона поміняла замки в дверях будинку, оскільки вони вже були старі і ржаві, тому не зачинялись. Крім того, на той час позивач загубив свій комплект ключів. Змінивши замки вона нові ключі надала позивачу для того, щоб він доглядав за будинком, оскільки у неї не було такої можливості, так як приїжджала в Україну один раз на рік і проживала у своєї матері в с. Слобода Кагарлицького району або у своєму будинку в с. Москаленки Богуславського району. Сестра [PERSON] була ображена на неї за те, що позивач [PERSON] в 2002 році подарував їй частину спірного будинку, а не сестрі, тому в 2009 році перебуваючи в будинку матері вона посварилась із-за цього з сестрою та позивачем, який кинув їй ключі від спірного будинку та відмовився за ним доглядати. Коли вона в 2010 році приїхала з Мінську до свого будинку в с. Москаленки, то дізналась, що її сестра [PERSON] разом з позивачем звертались до сільської ради та отримали рішення, згідно якого забрали у неї частину земельної ділянки біля будинку та частину земельної ділянки біля річки і бажають забрати ще будинок. Крім того, вона побачила біля будинку безлад, оскільки позивач [PERSON] вживав спиртні напої та водив до будинку різних осіб. Також їй стало відомо про те, що без її дозволу до будинку приїжджала сестра [PERSON] разом зі своїми дітьми. Тому вона не почуває себе власницею цього будинку. Не дивлячись на конфлікт з сестрою [PERSON], яка через позивача бажає забрати у неї спірний будинок, вона не заперечує проти того, щоб позивач проживав та доглядав за її будинком і тому запропонувала йому укласти договір оренди, але він категорично відмовився від цього. Просила відмовити у задоволенні первісного позову. Представник Москаленківської сільської ради, Богуславського району Київської області- відповідач по зустрічному позову Муравйов В.О. в судовому засіданні пояснив, що він працює головою села Москаленки. Приблизно в 2009 році позивач [PERSON] звернувся до сільської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована біля спірного будинку, посилаючись на те, що він в ньому зареєстрований, але йому було відмовлено, оскільки власником будинку є [PERSON] Після цього, позивач [PERSON] вдруге звернувся до сільської ради із заявами про отримання у власність земельної ділянки, що розташована біля спірного будинку та земельної ділянки, що розташована біля річки, якими користувалась його дочка [PERSON], зазначивши, що ці земельні ділянки призначені для ведення особистого селянського господарства. Враховуючи те, що родичі позивача, а саме: дочка [PERSON] та її чоловік постійно приїжджали із м. Кагарлика та вчиняли сварки і тиснули на сільську раду, посилаючись на те, що власник спірного будинку проживає в іншій державі. Щоб уникнути конфлікту, сільська рада задовольнила заяви позивача [PERSON] та вищевказані земельні ділянки були розділені між позивачем та відповідачем. В 2009 році він бачив позивача на території с. Москаленки, оскільки останній приїжджав рибалити. Крім того, в 2012 та 2013 роках він бачив позивача [PERSON], який хотів полагодити електрику в будинку. В період з 2002 року по даний час позивач ніколи не звертався до сільської ради з приводу скарг щодо існування перешкод у користуванні житловим будинком, та на те що він вимушений проживати в сараї. Також по цьому питанню скарг до сільської ради від сусідів не надходило. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з батьком - позивачем [PERSON] перебуває в добрих відносинах, а з сестрою-відповідачем [PERSON] в напружених. Предметом конфлікту є те, що відповідач не дає можливості позивачу проживати у спірному будинку. Відповідачці [PERSON] цей будинок був подарований позивачем [PERSON] на умовах, що остання буде доглядати за позивачем. Після даровизни будинку позивач [PERSON] приблизно 2 роки проживав у відповідача [PERSON] у Білорусії у м. Мінську, але із-за того, що його ображав чоловік відповідача він не захотів там проживати. Повернувшись у с. Москаленки позивач [PERSON] допомагав зробити в спірному будинку ремонт, а потім відповідач привезла позивача до неї додому, де і залишила. Коли позивач [PERSON] залишився ні з чим, вона звернулась до сільської ради, щоб позивачу виділили земельну ділянку для ведення особистого сільськогосподарського господарства. Позивач [PERSON] постійно проживав у спірному будинку до жовтня 2012 року. Потім коли приїхала в с. Москаленки відповідач [PERSON], то вона змінила в будинку замки і нові ключі позивачу не дала і тому він почав проживати у сараї, в якому була плита «буржуйка», на якій він готував їжу і грівся. Позивач [PERSON] прожив у сараї три роки, по жовтень 2013 року. Вона його відвідувала, приблизно 1, чи 2 рази на місяць, і бачила як він жив у сараї. До себе додому вона забирала позивача, коли були сильні морози або коли він хворів. Вона зверталась до сільської ради коли відповідач [PERSON] змінила замки на сараї та вигнала позивача із сараю. Відповідаючи на додаткові питання свідок [PERSON] змінила свої покази та пояснила, що вона ні до сільської ради, ні до міліції не зверталась з приводу того, що позивач [PERSON] постійно проживає у сараї, а не у будинку, оскільки не хотіла сварок з відповідачем. Позивач [PERSON] до 1994 року проживав у с. Слобода разом з дружиною. Даний будинок є спадщиною матері, який був подарований інший сестрі. Після 1994 року батьки спільно не проживають. В спірному будинку відповідач [PERSON] змінювала замки два чи три рази, у кого знаходились ключі від будинку їй не відомо, але коли відповідач останній раз змінила замки, то ключі позивачу не давала. В спірному будинку залишились особисті речі позивача, але відповідач винесла їх з будинку та спалила. З жовтня 2010 року позивач [PERSON] проживає у неї в м. Кагарлику. Її дуже образило, що відповідач так повелась з позивачем, та образило те, що позивач вирішив питання про дарування будинку не порадившись з нею. Коли відповідач приїхала з Белорусії і повідомила, що бажає продати спірний будинок, тоді позивач звернувся до неї за допомогою, і вона допомогла йому звернутися до суду з даним позовом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її батьком, а відповідач [PERSON] є рідною сестрою. З самого початку спірний будинок належав матері позивача. Після її смерті даний будинок успадкували позивач [PERSON] та його дочка [PERSON] в рівних частках. В 1993-1994 роках [PERSON] вирішила продати свою 1/2 частину спірного будинку, але відповідач [PERSON] була проти продажу будинку і тому купила цю частину у сестри. Потім позивач [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] другу частину цього будинку, оскільки між ними була усна домовленість про те, що позивач буде проживати в цьому будинку до дня смерті і відповідач буде його доглядати. Позивач [PERSON] проживав разом з дружиною до 1994 року в с. Слобода Кагарлицького району. Оскільки вони між собою не знаходять спільної мови, тому вони на даний час не проживають разом. Після переоформлення будинку на відповідача [PERSON], остання не передавала ключі від нього позивачу. Відповідач [PERSON] забрала позивача проживати до себе в м. Мінськ, де він прожив рік або шість місяців. Потім вони разом приїхали з Беларусії і в спірному будинку зробили косметичний ремонт. Після цього, позивач [PERSON] декілька років проживав в цьому будинку, а потім відповідач [PERSON] заборонила йому проживати в цьому будинку і тому приблизно з 2006 року до 2014 року позивач [PERSON] проживає літом в сараї, а зимою у своєї дочки [PERSON] у м. Кагарлику. Відповідач [PERSON] взагалі нікого не допускала до спірного будинку ні позивача, ні сестер. Маючи даний конфлікт ні вона, ні сестра [PERSON] не зверталась до міліції або до сільської ради з приводу прийняття заходів щодо припинення перешкод у користуванні позивачем спірним будинком. Відповідач особисто їй казала, що бажає продати будинок, оскільки їй потрібні гроші на приватизацію житла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з 1988 року працює секретарем Москаленківської сільської ради. Власником спірного будинку була мати позивача [PERSON] Під час життя мати позивача зробила заповідальне розпорядження на користь позивача [PERSON] та на онуку [PERSON] в рівних частках. Після її смерті позивач [PERSON] та його дочка [PERSON] стали співвласниками цього будинку. Потім позивач [PERSON] приходив до сільської ради і повідомив, що він подарував свою 1/2 частину будинку дочці - відповідачу [PERSON], а [PERSON] продала свою 1/2 частину будинку також [PERSON], яка в свою чергу купила сестрі [PERSON] будинок в м. Богуславі. Після того, як відповідач [PERSON] набула право власності на весь спірний будинок, [PERSON] знялась з реєстрації в с. Москаленки, а позивач [PERSON] залишився бути зареєстрованим в цьому спірному будинку. Відповідач [PERSON] поїхала проживати у Білорусію, а позивач [PERSON] залишився проживати в цьому будинку, де проживав до 2003-2004 року. Потім позивач [PERSON] поїхав до позивача до Білорусії, де проживав деякий час. Після повернення із Білорусії позивач [PERSON] проживав у с. Москаленки, але не постійно, оскільки дуже часто їздив до своєї дочки у с. Слобода Кагарлицького району. Їй нічого не відомо з приводу заміни замків у спірному будинку. Позивач [PERSON] не звертався до сільської ради з приводу заміни замків та з приводу того, що йому не має де проживати. Вважає, що відносини між позивачем та відповідачем зіпсувались наприкінці 2013 року після того, як відповідач [PERSON] захотіла виписати позивача із спірного будинку та продати цей будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству зі спірним будинком в якому раніше проживав позивач [PERSON] Останні 3-4 роки позивач [PERSON] в даному будинку постійно не проживає, оскільки бачив його іноді літом, коли той їздив на велосипеді. [PERSON] іноді заходив до нього в гості і говорив, що його дочка закрила будинок. Дана розмова була приблизно 2 роки назад. Також із розмови [PERSON] він зрозумів, що останній проживає у своєї дочки в м. Кагарлику вже приблизно 2-3 роки. На земельній ділянці біля будинку була посіяна люцерка. Позивач ніякої худоби не тримав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає та працює листоношею в с. Москаленки. Про спір між позивачем та відповідачем їй нічого не відомо. Позивач [PERSON] не проживає в с. Москаленки більше двох років, він іноді приїжджає в село для того, щоб отримати пенсію. Останнім часом коли вона приносила пенсію, то вона не бачила, щоб позивач [PERSON] заходив або виходив з будинку, оскільки він завжди знаходився у маленькій повітці. Позивач не скаржився на те, що його не пускають до будинку. Іноді він приїжджав за пенсією до неї додому. Земельна ділянка біля будинку приблизно два роки не оброблялась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству з будинком [PERSON] в якому останній не проживає, а лише літом живе у повітці. Приблизно рік назад позивач казав йому, що будинок зачинений. В позаминулому році він привозив позивачу [PERSON] балон з газом, оскільки останній сам собі готував їжу та прав білизну. Коли було холодно та зимою [PERSON] жив у своєї дочки у м. Кагарлику. У минулому році на земельній ділянці біля будинку позивач посадив гарбузи та капусту. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків. Так, cудом встановлено, що згідно копії паспорту (а.с.4) та довідки №276, виданої 14.11.2013 року виконкомом Москаленківської сільської ради (а.с. 8) вбачається, що позивач [PERSON] з 24.03.1994 року зареєстрований в [ADDRESS]. Згідно договорів дарування від 31.05.2002 року та від 05.06.2002 року (а.с. 6,7, 33-36) вбачається, що відповідач [PERSON] набула права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Згідно Держаних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 019158 та серії ЯЛ № 019159, на підставі рішення Москаленківської сільської ради від 25.02.2010 року, позивач [PERSON] набув право власності на дві земельні ділянки площею 0,1003 га та площею 0,0773 га, що розташовані [ADDRESS], які призначені для ведення особистого селянського господарства ( а.с. 169, 170). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проаналізувавши покази сторін та свідків, дослідивши надані докази, судом встановлено, що між сторонами по справі були нормальні родині відносини, до тих пір поки в 2010 році позивач [PERSON] не потрапив під вплив своєї дочки [PERSON], у якої склались неприязні відносини з відповідачем [PERSON] із-за того, що позивач [PERSON] подарував відповідачу 1/2 частину спірного будинку, а не їй. Так, позивач [PERSON] проживаючи в будинку свідка [PERSON] отримуючи від неї поради та допомогу звернувся до Москаленківської сільської ради, щоб позбавити відповідача [PERSON] права користування земельною ділянкою, яка розташована біля спірного будинку. Проте, Москаленківська сільська рада задовольнила заяви позивача [PERSON] частково. Коли відповідач [PERSON] дізналась про дані обставини, то взаємовідносини між нею та позивачем [PERSON] і свідком [PERSON] погіршились і є напруженими до даного часу. Таким чином, поки між сторонами по справі були нормальні родині відносини, тобто до 2010 року, позивач [PERSON] проживав там де він хотів, а саме: він проживав в м. Мінську у квартирі відповідача [PERSON], також проживав в будинку разом з дружиною [PERSON] до тих пір поки з нею не посварився, потім після сварки з дружиною проживав в будинку дочки [PERSON], крім того іноді літом він проживав в будинку позивача [PERSON] в с. Москаленки, оскільки зимою в ньому проживати не можливо із-за відсутності опалення. Після того, як між сторонами по справі погіршились відносини і позивач [PERSON] загубив ключі від будинку, тому він не міг постійно проживати у спірному будинку, але іноді в холодну пору року, раз на місяць приїжджав в с. Москаленки, щоб отримати пенсію, а в теплу пору року приїжджав до будинку не проживати, а щоб порибалити, поспілкуватись із сусідами та доглянути за земельною ділянкою. Таким чином, маючи напружені відносини з відповідачем, загубивши ключі від будинку, у позивача не було бажання приймати заходи для того, що постійно проживати та доглядати за спірним будинком, оскільки таке становище його влаштовувало, що підтверджується показами голови села [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON] наданими в судовому засіданні та довідкою № 88, виданої 29.05 2014 року виконкомом Москаленківської сільської ради, з яких вбачається, що позивач [PERSON] ніколи не звертався із скаргами про те, що йому перешкоджають проживати в будинку по [ADDRESS] ( а.с. 139). Крім того, в судовому засіданні позивач [PERSON] на поставлені питання не зміг надати однозначні та послідовні відповіді, неодноразово змінював свої покази, а саме:- «Скільки раз він губив ключі від спірного будинку? Скільки комплектів ключів було від спірного будинку і у кого із родичів вони знаходились? Чому після того, як загубив ключі він не звертався до родичів, щоб отримати інший комплект ключів та користуватись будинком? Коли конкретно, при яких обставинах і скільки раз відповідач [PERSON] міняла замки в дверях будинку та на господарських будівлях? З якого часу він не міг постійно користуватись спірним житловим будинком? Де він постійно проживав в період з 2002 року по даний час? Якщо відповідач [PERSON] чинила перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, чому він не приймав своєчасні заходи для того, щоб поновити свої права на житло?». Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS], а тому відсутні підстави для задоволення первісного позову про вселення в житловий будинок та усунення перешкод у користуванні ним. Що стосується вимог зустрічного позову, суд також не знаходить підстав для його задоволення. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати,закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що дійсно, позивач [PERSON] постійно не проживає в спірному житловому будинку понад визначені законом строки протягом якого зберігається право на користування приміщенням, але необхідно врахувати, що він тимчасово іноді користувався господарськими будівлями та земельною ділянкою. Крім того, про поважність причин не проживання позивача [PERSON] в спірному будинку свідчить конфлікт між сторонами по справі, який виник приблизно з 2010 року і триває по даний час з приводу користування житловим будинком, що підтверджується обставинами даної справи. Отже, оскільки позивач [PERSON] не може з поважних причин користуватись спірним будинком, тому він не може бути визнаний таким, що втратив право користування ним і з цих причин зустрічний позов також не підлягає задоволенню. Враховуючи положення ст. 88 ч. 1 ЦПК України та те, що суд відмовив у задоволенні первісного та зустрічного позовів, судові витрати у справі необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed