Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до вказаних ним відповідачів та просить стягнути з Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління у м. Києві компенсацію за завдану йому моральну шкоду тривалим невиконанням судового рішення у розмірі 1 300 000,00грн. Так, позивач у своїх поясненнях зазначає про те, що протягом тринадцяти років, рішення суду, яким на його користь стягнуто , в тому числі щомісячні платежі, не виконується з вини відділу ДВС. Крім цього позивач вказує на невиконання відділом ДВС рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2007, постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2011, постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2012, та просить відшкодувати йому вартість бензину у розмірі 1 684,25грн., що ним було сплачено під час приїзду до суду на судовий розгляд. Під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що вказане тривале невиконання судового рішення з урахуванням стану його здоров'я спричиняє йому душевних та фізичних страждань. В подальшому позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління у м. Києві ) Гусєв О.О. під час судового розгляду вимоги позивача не визнав, заперечував проти їх задоволення, вказуючи на їх безпідставність, надавши на підтвердження своєї позиції копії матеріалів виконавчого провадження. Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві свого представника в судове засідання не направило, письмових заперечень по суті спору не подало. Представник третьої особи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Левшунов Д.С. вважав вимоги позивача безпідставними, оскільки за результатами вивчення матеріалів справи [PERSON], було встановлено, що останній відмовився отримувати будь-які виплати. Вислухавши позивача, представників відповідна та третьої особи, вивчивши надані сторонами письмові докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено наступне. Рішенням Дніпровського районного суду від 13 травня 2003 року у справі № 2-113/2003 позовні вимоги [PERSON] до відкритого акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-6»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволені частково: стягнуто з тресту «Київміськбуд-6»: вартість кімнатного крісла-коляски мод.М-201 - 1200 грн. 00коп.; вартість дорожнього крісла-коляски мод.215 - 7200грн. 00 коп.; компенсацію вартості санаторно-курортних путівок за 1999-2000 роки -4260 грн.00 коп.; 14990 грн. - на придбання транспортного засобу автомобіля «Таврія»з ручним керуванням; щомісячні виплати по компенсації за постільну білизну в сумі 42 грн. 31 коп.; 26 грн. 60 коп. - на звичайний догляд, 118 грн. - на сторонній догляд, 08 грн. 90 коп. - побутову допомогу, 22 грн. 80 коп. - на додаткове харчування, 89 грн. 29 коп. - витрати на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля. В частині стягнення коштів по сплаті компенсації по санаторно-курортним путівкам за 1999-2000 роки: за 1999 рік в сумі 2010 грн. 00 коп., за 2000 рік в сумі 2250 грн. 00 коп. допущено негайне виконання. Також рішенням суду з ВАТ «Трест «Київміськбуд-6»на користь [PERSON] стягнуто моральну шкоду у розмірі 2000 грн. 00 коп. Рішення суду набрало законної сили 14 червня 2003 року. На виконання вказаного рішення суду 17 червня 2003 року видано виконавчий лист № 2-113/2003 про стягнення з тресту «Київміськбуд-6»на користь [PERSON]: суму вартості кімнатного крісла-коляски мод.М-201 -1200 грн. 00 коп.; вартості дорожнього крісла-коляски мод.215 -7200 грн. 00 коп.; компенсацію вартості санаторно-курортних путівок за 1999-2000 роки -4260 грн. 00 коп.; 14990 грн. - на придбання транспортного засобу автомобіля «Таврія»з ручним керуванням; щомісячних виплат по компенсації за постільну білизну в сумі 42 грн. 31 коп., 26 грн. 60 коп. на звичайний догляд, 118 грн. на сторонній догляд, 8 грн. 90 коп. побутову допомогу, 22 грн. 80 коп. на додаткове харчування, 89 грн. 29 коп. витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля. В зв'язку із невиконанням рішення суду [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державної виконавчої служби в Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, Державного казначейства України про невиконання рішення суду та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 червня 2007 року у справі № 2-478/07 позов [PERSON] задоволено частково. Визнано дії ДВС у Печерському районі м. Києва по виконанню рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-6»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди такими, що порушують права позивача. Стягнуто з держави в особі Головного управління Державного казначейства України в м. Києві на користь [PERSON] відшкодування заборгованості по невиплаті щомісячних коштів згідно виконавчого листа від 17 червня 2003 року в сумі 3951 грн. 45 коп. Стягнуто з держави в особі Головного управління Державного казначейства України в м. Києві на користь [PERSON] суму завданої моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2008 року заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 червня 2007 року в частині відшкодування заборгованості по невиплаті щомісячних коштів за виконавчим листом № 2-113, виданим 17 червня 2003 року Дніпровським районним судом м. Києва, у сумі 3951 грн. 45 коп. скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до Держави Україна в особі Головного управління Державного казначейства України в м. Києві про відшкодування заборгованості по невиплаті щомісячних виплат по компенсації згідно виконавчого листа № 2-113 Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2003 року в сумі 3951 грн. 45 коп. з урахуванням індексації та компенсації. В іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 05 листопада 2008 року заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2007 року в частині відшкодування моральної шкоди та рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2008 року залишені без змін. 12.12.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано дублікат виконавчого листа згідно рішення цього суду у справі №2-113 за 2003 рік. 10.02.2012 державним виконавцем ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №31130100 з виконання виконавчого листа №2-113 виданого 12.12.2011 Дніпровським районним судом м. Києва. 12.03.2012 постановою державного виконавця вказаного Відділу було зупинено виконавче провадження №31130100 у зв'язку із зверненням до Дніпровського районного суду м. Києва про заміну сторони виконавчого провадження, а саме боржника. 22.05.2012 ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду було залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2011 року, якою позов [PERSON] було задоволено частково. Визнано протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві щодо неналежного виконання виконавчого листа, виданого 17 червня 2003 року Дніпровським районним судом міста Києва у справі № 2-113/2003 за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариств «Трест Київміськбуд-6»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - в частині стягнення з боржника щомісячних виплат. Зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві здійснити дії щодо виконання виконавчого листа, виданого 17 червня 2003 року Дніпровським районним судом міста Києва у справі № 2-113/2003 за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-6»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - в частині стягнення з боржника щомісячних виплат у спосіб та в межах строку, визначеного законом. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 26.02.2013 головним державним виконавцем ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві було поновлено виконавче провадження №31130100. 28.03.2013 постановою Київського апеляційного адміністративного суду було стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь [PERSON] суму завданої моральної шкоди в розмірі 1 000грн. При цьому судом було встановлено наступні обставини, що стали підставами для відшкодування моральної шкоди позивачу. «10.02.2012 року відповідачем винесена постанова про відкриття провадження без заяви стягувача, у зв'язку з тим, що на виконанні у відділі вже перебував виконавчий документ про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь позивача, а також взято до уваги, що стягувач є потерпілим на виробництві, інвалідом 1 групи і витребування заяви від стягувача або його представника викликало би затримку при відкриті виконавчого провадження. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2011 року по справі №2а-18772/10/2670 ВДВС було зобов'язано здійснити дії щодо виконання вищезазначеного виконавчого листа, який позивач надавав разом з заявами про відкриття виконавчого провадження тільки в копіях, що унеможливлювало вчинення дій з його виконання та виконати рішення суду, тому відповідач вирішив самостійно звернутися до Дніпровського районного суду м. Києва з поданням про видачу дублікату виконавчого листа. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2011 року подання відповідача задоволено та видано дублікат виконавчого листа №2-113/03 про стягнення з тресту «Київміськбуд-6» на користь [PERSON] матеріальної шкоди. Ухвала суду та виконавчий лист отримані відповідачем 07.02.2012 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції. Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 10 лютого 2012 року відкрито виконавче провадження ВП №31130100 з виконання виконавчого листа №2-113, виданого 12.12.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва. Відповідно виконавчого листа №2-113/2003 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2008 року у виконавчому провадженні №31130100 стягувачем є [PERSON] , боржник - Трест «Київміськбуд-6». В матеріалах виконавчого провадження №31130100 знаходиться супровідний лист від 10.02.2012 року №636/3 про надсилання на адресу стягувача (позивача) та боржника (третьої особи) постанови про відкриття виконавчого провадження. Судом першої інстанції встановлено, що постанову про відкриття провадження позивачу (стягувачу) надіслано відповідачем простою поштовою кореспонденцією на адресу, зазначену в виконавчому листі. Відповідно до ч. 1, 5 статті 25 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби та копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Однак, державним виконавцем, постанову про відкриття виконавчого провадження була надіслано стягувачу простою кореспонденцією, що є порушення вимог чинного законодавства. А тому, твердження відповідача про обізнаність позивача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2012 року, оскільки названа постанова не було направлена останньому належним чином, є помилковим, про що свідчить також той факт, що позивач вже після дати прийняття постанови знову звертався, а саме 12.09.2012 року, до відповідача із заявою про стягнення щомісячних виплат в примусовому порядку з боржника ВАТ «Трест Київміськбуд-6». В постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №31130100 від 10.02.2012 року державним виконавцем постановлено боржнику самостійно виконати виконавчий лист у термін 7 днів з дня винесення постанови, що є порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів, строк для добровільного виконання не встановлюється Відповідно до вимог ч.ч. 2, 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, а у разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, зокрема, про стягнення періодичних платежів, строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається. Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки на виконанні у відповідача знаходиться виконавчий лист про стягнення періодичних (щомісячних) платежів на користь позивача, а тому державний виконавець не мав право встановлювати строк для добровільного виконання, а повинен був здійснювати заходи щодо примусового виконання виконавчого листа. А тому, дії відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо неналежного надіслання стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2012 року по примусовому виконанню виконавчого листа №2-113 від 12.12.2011 року та неналежного проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №2-113 від 12.12.2011 року по виконавчому провадженню ВП №31130100 є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.» 23.12.2013 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було задоволено подання Головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про заміну боржника, та замінено боржника -ВАТ Трест «Київміськбуд-6» на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві для подальшого проведення перерахування періодичних платежів у виконавчому провадженні №31130100, відкритому за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м. Києва №2-113 на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2003 у цивільній справі за позовом [PERSON] до ВАТ «Трест «Київміськбуд-6» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 31.03.2015 виконавче провадження було закінчено у зв'язку з заміною боржника, місцезнаходження якого не відноситься до території Печерського району м. Києва. 20.07.2015 виконавче провадження було відновлено та 30.07.2015 було скасовано постанову про заміну боржника, у зв'язку з скасуванням Ухвалою ВССУ від 28.08.2013 ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2015 та передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 30.07.2015 державним виконавцем ВДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2013 про заміну сторони виконавчого провадження. 30.05.2016 постановою державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві було закінчено виконавче провадження №31130100 на підставі п.10 ч1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки місцезнаходження боржника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві знаходиться в іншому районі м. Києва, у зв'язку з чим виконавчий документ підлягає перенаправленню до Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві. Як вбачається з наданих самим позивачем документів, він обізнаний у тому, що виконання судового рішення здійснює Шевченківський районний відділ ДВС м. Києва, про що свідчить подана ним заява до вказаного органу 31.10.2016. 29 квітня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було частково задоволено скаргу [PERSON] та визнано бездіяльність Відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві щодо тривалого невиконання дубліката виконавчого листа, виданого 12.12.2011 Дніпровським районним судом м. Києва (ВП №31130100)-неправомірною. Також позивачем надано суду рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, яким було зобов'язано Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України здійснити перерахунок щомісячних платежів [PERSON] на постільну білизну та на доповнення до додаткового харчування. Даним рішенням судом надано оцінку , у тому числі відмови позивача [PERSON] від соціальних виплат та закриття банківського рахунку. Вирішуючи даний спір слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999, № 606-XIV (далі -Закон № 606-XIV). Відповідно до ч. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. При цьому, згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Як встановлено під час судового розгляду рішенням судів ( Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2007 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року) було вирішено питання щодо відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, в зв'язку із неналежним невиконанням виконавчого листа № 2-113/2003, розмір якої судом визначався враховуючи ступінь вини ДВС у Печерському районі м. Києва, характеру та тривалості страждань позивача, понесених ним у зв'язку з відсутністю коштів, часу та зусиль, витрачених на організацію свого життя, та стан здоров'я. Проте встановлено, що в період з 23 грудня 2013 року ( з заміни боржника) до 30 липня 2015 року ( заміни боржника державним виконавцем на підставі ухвали суду) , а також з того часу до 30 травня 2016 року судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист від 17 червня 2003 року № 2-113/2003 р., не виконувалось з незрозумілих причин. Суд виходить з того, що державна виконавча служба не надала будь-яких пояснень з даного приводу, не зазначила причин відсутності будь-яких виконавчих дій спрямованих на реальне виконання судового рішення. В той же час ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року бездіяльність ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві щодо тривалого невиконання дубліката виконавчого листа була визнана неправомірною. За викладених обставин слід визнати обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування йому завданої моральної шкоди невиконанням судового рішення у зазначений період. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування суд враховує положення ст. ст.23, 1173, 1174 ЦК України, зокрема слід врахувати те, що позивач є інвалідом 1 групи, судове рішення яке не виконується пов'язано з виплатою йому щомісячних платежів, які є необхідними для забезпечення його потребами у повсякденному житті. Тому з урахуванням встановлено, терміну невиконання слід встановити компенсацію у розмірі 3 000грн. Крім того вказане відшкодування слід провести за рахунок Державного бюджету України, з віднесенням на рахунок держави і судові витрати. Не заслуговують на увагу доводи позивача щодо невиконання державною виконавчою службою судових рішень від 19.06.2007, 18.11.2011 та 22.11.2012, оскільки вказаними рішеннями встановлено неправомірну бездіяльність та відшкодовано позивачу за рахунок Держави завдану моральну шкоду. Отже вказані рішення є самостійними для виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial