Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи це тим, що 05 червня 1993 року між ними було укладено шлюб, актовий запис про шлюб за № 371, зареєстрований відділом ЗАГС Октябрського району м. Могильова Республіки Білорусь. Від спільного шлюбу мають повнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на спільне життя, відсутнє бажати розуміти один одного, у них не співпадають моральні інтереси та цінності, в сім?ї постійно виникали сварки та скандали. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено. Сторони спільно не проживають як подружжя з 2015 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливе, а тому позивач просить суд розірвати його. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав повністю, просив його задовольнити, суду пояснив, що з 2015 року вони з відповідачем однією сім'єю не проживають. На даний час він проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити сім'ю. Термін для примирення, який надавався судом за клопотанням [PERSON] строком на два місяці, позитивних результатів щодо можливості збереження сім'ї не дав. Навпаки, за цей час відповідач лише влаштовувала скандали та погрожувала позивачу, що не дасть йому спокійно жити у разі, якщо шлюб буде розірвано. В судове засідання 20.03.2017 року відповідач [PERSON] не з?явилася, при цьому направила до суду клопотання про перенесення дати розгляду справи на інший день в зв'язку з виїздом в Республіку Білорусь. При цьому до клопотання приклала копію квитка на автобус маршрутом Київ-Могилів із зазначенням дати відправки з м.Київ 23 березня 2017 року та прибуттям 24 березня 2017 року в м.Могилів. 07.04.2017 року відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, при цьому вдруге подала до суду клопотання про перенесення розгляду справи в зв'язку з виїздом за кордон в Білорусь. З урахуванням положень ст.169 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача. В попередніх судових засіданнях відповідач [PERSON] заявлений позов не визнала та просила не розривати шлюб, так при цьому не заперечувала того факту, що вони з позивачем тривалий час не проживають однією сім'єю. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони, відповідно до представленого свідоцтва про укладення шлюбу, знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1993 року. На даний час, що безпосередньо не заперечується сторонами, спільно не проживають. Від спільного шлюбу мають повнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, викладені в позовній заяві, а також те, що позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі; строк на примирення сторін, який надавався судом за клопотанням відповідача, позитивних результатів не приніс, суд вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання подружжя не можливе. При цьому, суд виходить також із того, що добровільність шлюбу - одна з основних засад. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, в тому, що є моральною основою шлюбу. Суд приходить до висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу за наведених вище обставин є неможливим. На підставі ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,

Outcome: approved