Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжядо відповідача [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що він та відповідач одружилися 23 лютого 1989 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №311. 27 серпня 2013 року вказаний шлюб було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці. Позивач вказує, що у період спільного життя, сторонами за спільні кошти родини було придбано квартиру за адресою : [ADDRESS], яка розміщена на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 41.40 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.01.1998 року. Стверджує, що квартира була придбана за спільні кошти подружжя, однак оформлена була на дружину. Позивач вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці визнано спільною іншу нерухомість, а саме - житловий будинок у [ADDRESS], а також встановлено право власності за ним та відповідачкою, у розмірі 1/2 частки житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за кожним. При цьому, ним неодноразово пропонувалося розподілити спільне майно, однак у зв'язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно це зробити, в тому числі відмовляється переоформити частину квартири на позивача, він змушений звернутися до суду. На основі викладеного позивач просив визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS], яка розміщена на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку, яка складається з 3-х кімнат житловою площею 41.40 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.01.1998 року; а саме, визнати за ним, [PERSON] право спільної сумісної власності у розмірі 1/2 частки квартири за адресою : [ADDRESS]; припинити право спільної сумісної власності на зазначену квартиру; а також виділити в натурі 1/2 частку будинку за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] 27.01.2016 року в ході розгляду судом справи, позивачем було спрямовано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач вказує, що оскільки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, яка була проведена по даній цивільній справі, визначена ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , що знаходяться в [ADDRESS], з відповідними варіантами розподілу, тому, на основі викладеного позивач просив виділити йому в натурі 1/2 частку будинку та споруд за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], а саме приміщення першого поверху згідно висновку експерта. Зокрема: гараж 40,30 м2, коридор 18,50 м2, кімнату 8,20 м2, кімнату 25,50 м2, кухню 14,40 м2, вбиральню 1,20 м2, кімнату 9,50 м2, тамбур 4,00 м2; Всього 121,50 м2; яму вигрібна, підпірні стінки, колодязь, огорожу і ворота - залишити в спільному користуванні. А також позивач просив: визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] квартиру: [ADDRESS], яка розміщена на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з 3 кімнат житловою площею 41.40 кв.м. , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.01.1998 року, враховуючи і той факт, що поділ в натурі зазначеної квартири з влаштуванням окремого санвузла, кухні та ванної кімнати з дотриманням нормативних площ та з окремим входом є не можливий. Просив визнати за ним, [PERSON], право спільної сумісної власності на зазначену квартиру та визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 63,30 кв.м., що складається з трьох кімнат, житловою площею 41,40 кв.м,припинивши право спільної сумісної власності на зазначену квартиру. В ході розгляду судом справи представником відповідача - [PERSON] спрямовано до суду зустрічну позовну заяву, яку прийнято судом. Згідно зустрічної позовної заяви представник відповідача вказує, що як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.02.2015 року, яке набрало законної сили, під час шлюбу відповідачки з [PERSON], сторонами спільно був побудований житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 242,50 кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,8кв.м. з належними до нього надвірними спорудами: вбиральні літ.Б, огорожі №1, криниці літ.К., вигрібної ями, який було зареєстровано на відповідача. Земельна ділянка для будівництва житлового будинку площею 0,06га була надана відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS], під індивідуальне будівництво, відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів №204/9 від 19.06.1990 року. Відповідачка вказує, що зазначеним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.02.2015 року житловий будинок № [ADDRESS] загальною площею 242,50 кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,8кв.м. з належними до нього надвірними спорудами було визнано спільним майном подружжя та визнано за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частки зазначеного житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами. Право власності на 1/2 частки житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами було [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 8981634. Разом з тим, стверджує, що оскільки [PERSON] приховав той факт, що земельна ділянка, яка була надана для будівництва індивідуального житлового будинку є приватизованою, і ним, [PERSON] 27.03.2014 року було одержано свідоцтво про право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,067га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER], та в добровільному порядку він не переоформив на [PERSON] право власності на 1/2 частки земельної ділянки, а також враховуючи той факт спірний житловий будинок знаходиться на зазначеній земельній ділянці, вона, [PERSON] вимушена звернутися до суду із цим зустрічним позовом. [PERSON] зазначає, що оскільки вона є власником 1/2 частки житлового будинку № [ADDRESS], загальною площею 242,50 кв.м., до неї, відповідно до вимог Закону, перейшло право власності на 1/2 частку земельної ділянки на якій розташований цей житловий будинок з надвірними спорудами, власником 1/2 частки якого вона є, що її колишнім чоловіком не визнається, а тому просить задовольнити її зустрічний позов та визнати за нею, [PERSON], [INFO] (паспорт сер.[NUMBER], виданий 06.12.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]), право власності на 1/2 частки земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] площею 0,067га. цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]. У задоволенні первісного позову [PERSON] просила відмовити . Згідно заяви про збільшення зустрічних позовних вимог від 14.04.2016 року відповідач за первісним позовом (вона ж позивач за зустрічним) вказує, що враховуючи ту обставину, що на спірній земельній ділянці, яка є предметом спору, знаходиться житловий будинок, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя із визнанням за кожним із них права власності по 1/2 частці, а також враховуючи, що будинок на даний час неможливо поділити (виділити) в натурі через наявність самочинно збудованих в ньому об'єктів, відсутності дозволу (рішення) виконавчого комітету міської ради народних депутатів на переобладнання та перепланування житлового будинку при його поділі, відсутності окремої системи життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо) для частки, що виділяється, а також враховуючи ту обставину, що вона разом із своїми двома доньками [PERSON] та [PERSON] та двома онуками [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], проживають та користуються першим поверхом будинку (який є набагато теплішим від другого поверху), та спільне користування першим поверхом разом із [PERSON] є неможливим, вона просить встановити порядок користування житловим будинком [ADDRESS] визначивши їй у користування приміщення першого поверху, зокрема: приміщення коридору №1-1, площею, 18,50кв.м., приміщення кімнати №1-2, площею 8,20 кв.м., приміщення кімнати №1-3, площею 25,50 кв.м., приміщення кухні №1-4, площею 14,40 кв.м., приміщення вбиральні №1-5, площею 1,10 кв.м., приміщення кімнати №1-6, площею 9,50 кв.м. та тамбуру №1-7, площею 4,00 кв.м., а всього по першому поверху 81,20 кв.м., з яких 43,20 кв.м. житлової площі. Позивач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Позивач не заперечував той факт, що земельна ділянка була набута в період подружнього життя для будівництва та приватизована на його ім'я. Квартира [ADDRESS] також була придбана в період шлюбу ., він є співвласником даної квартири, тому вважав, що строки позовної давності на його позовні вимоги не розповсюджуються. Крім цього, позивач за первісним позовом просив суд, у разі поділу будинку, виділити йому приміщення першого поверху . У випадку ж визначення порядку користування - не заперечував щодо визначення йомудругого поверху будинку, залишивши кухню та коридор в спільному користуванні. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Вказала, що оскільки з 2004 року [PERSON] ніяких дій щодо поділу квартири [ADDRESS] не вчиняв, а тому вважає, що ним було пропущено строк позовної давності звернення до суду щодо цих позовних вимог. Разом з тим, не заперечувала, що зазначена квартира була придбана сторонами під час шлюбу. А також, представник відповідача за первісним позовом вважала, що поділ спірного будинку по [ADDRESS] на даний час є неможливий, а тому просила визначити порядок його користування між сторонами, визначивши позивачці за зустрічним позовом приміщення першого поверху, згідно заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 23.02.1989 року було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис. (а.с 6) Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.08.2013 року, яке набрало законної сили 06.09.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.5). З копії свідоцтва про право власності на квартиру від 29.01.1998 року (а.с.10) вбачається, що квартира №95 житловою площею 41,4 кв.м., загальною площею 63,3 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON]. Вказана обставина також підтверджується копією довідки Чернівецького КОБТІ від 29.03.2010 року №426 (а.с.11) та копією Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №18603255 від 22.04.2008 року (а.с.106). Крім цього, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.02.2015 року, яке набрало чинності 22.02.2015 року (а.с.38-39) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ задоволено. Визнано спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 242,50кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,80кв.м., з належними до нього надвірними спорудами, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] (документи що посвідчують особу - реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України, серія та номер: [NUMBER], виданий 06.12.1996 Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області); визнано за [PERSON], [INFO], (документ що посвідчує особу - [NUMBER] виданий 06.12. 1996 року Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) право власності на 1/2 (одна друга) частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 242,50кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,80 кв.м., з належними до нього надвірними спорудами; та визнано за [PERSON], [INFO] (документи що посвідчують особу - реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України, серія та номер: [NUMBER], виданий 06.12.1996 Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області) право власності на 1/2 (одна друга) частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 242,50кв.м., який складається із шести кімнат, житловою площею 107,80кв.м., з належними до нього надвірними спорудами; припинено право спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 242,50 кв.м. (а.с. 38-39 ). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34662512 від 10.03.2015 року (а.с.193) вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] При цьому, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.03.2014 року (а.с.194) [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,067 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER], що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19614159 від 27.03.2014 року (а.с.195). З Висновку №901 судової будівельно-технічної експертизи, проведеної судовим експертом Юзвенко Р.В. від 09.12.2015 року (а.с.121-139) вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] станом на день дослідження складає 1628538,00 грн. При цьому, експертом запропоновано варіанти розподілу зазначеного будинку. Згідно першого варіанту розподілу, на який посилався позивач за первісним позовом, запропонованого судовим експертом, першому співвласнику 1/2 частки слід надати наступні приміщення цокольного та першого поверхів будинку: гараж ІІІ площею 40,30 кв.м., коридор 1-1 площею 18,50 кв.м., кімната 1-2 площею 8,20 кв.м., кімната 1-3 площею 25,50 кв.м., кухня 1-4 площею 14,40 кв.м., вбиральня 1-5 площею 1,10 кв.м., кімната 1-6 площею 9,50 кв.м., тамбур 1-7 площею 4,00 кв.м.; також першому співвласнику 1/2 частки надати наступні будівлі та споруди: яму вигрібну літ. «І» в спільному користуванні, підпірні стінки літ. «ІІ, ІІІ» в спільному користуванні, колодязь літ «К» в спільному користуванні, огорожу і ворота літ. «№1, 2» в спільному користуванні. Другому співвласнику 1/2 частки надати наступні приміщення цокольного, першого та другого поверхів будинку: коридор І площею 28,10 кв.м., гараж ІІ площею 12,30 кв.м., коридор 1-8 площею 13,30 кв.м., кімнату 1-9 площею 29,00 кв.м., кімнату 1-10 площею 16,20 кв.м., санвузол 1-11 площею 7,30 кв.м., кімнату 1-12 площею 18,90 кв.м. Другому співвласнику 1/2 частки надати наступні будівлі та споруди: яму вигрібну літ. «І» в спільному користуванні, підпірні стінки літ. «ІІ, ІІІ» в спільному користуванні, колодязь літ «К» в спільному користуванні, огорожу і ворота літ. «№1, 2» в спільному користуванні. А також відповідно до зазначеного висновку №901 судової будівельно-технічної експертизи - середньоринкова вартість квартири №95, яка розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] станом на день проведення експертизи складає 705922,00 грн.; середньоринкова вартість 1/2 частини житлової квартири №95, яка розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] станом на день проведення експертизи становить 352961,00 грн. Поділ квартири [ADDRESS] в натурі, з влаштуванням окремого санвузла, кухні та ванної кімнати з дотриманням нормативних площ та з окремим входом неможливий. У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог статті 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Законом, а саме: ч.4 ст.120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право на земельну визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. Відповідно до ст.87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, за рішенням суду. Відповідно до ст.89 ЗКУ, ст.370 ЦК України частки кожного співвласника у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч. 3 ст.368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст. 60 ч. 1 CK України, майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 70 СК України, встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За наведених обставин та на підставі викладеного законодавства суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя підлягають до задоволення та, відповідно, слід визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 63,30 кв.м., що складається з трьох кімнат, житловою площею 41,40 кв.м. А також право власності на 1/2 частку зазначеної квартири слід визнати за відповідачкою [PERSON], припинивши право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Що стосується тверджень представника [PERSON] про застосування до зазначених позовних вимог строку позовної давності, як підстави для відмови в задоволенні позову, то такі посилання не беруться судом до уваги, виходячи з того, що позивач [PERSON] є співвласником спірної квартири. А також, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що підлягають до задоволення зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки. Зокрема, слід визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], площею 0,067 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]. А також, визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], площею 0,067 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]. Крім цього, статтею 71 СК України, передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Однак, у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» судам роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасниками спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК УРСР). Згідно вищенаведеного висновку №901 проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи, передбачено переобладнання спірного будинку [ADDRESS] випадку його поділу. (а.с. 121-152) Відповідно до вимог ст.152 ЖК УРСР обов'язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів. Разом з тим, на пропозицію головуючого щодо призначення по справі додаткової експертизи з зазначенням даних - за рахунок яких саме приміщень слід здійснювати реконструкцію та перепланування в спірному будинку, а також отримання для цього відповідних дозволів та погоджень - позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник в судовому засіданні відмовились. Таким чином враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, аналізуючи вищезазначені норми законодавства суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги за первісним позовом щодо виділу позивачу в натурі 1/2 частки будинку [ADDRESS] слід відмовити. При цьому, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком підлягає задоволенню, а саме, виходячи з вищевказаного експертного висновку, суд вважає за доцільне встановити наступний порядок користування житловим будинком [ADDRESS] А саме, визначити [PERSON] у користування приміщення цокольного та першого поверхів, зокрема: гараж ІІІ площею 40,30 кв.м., коридор 1-1 площею 18,50 кв.м., кімнату 1-2 площею 8,20 кв.м., кімнату 1-3 площею 25,50 кв.м., кімнату 1-6 площею 9,50 кв.м. А [PERSON] визначити у користування приміщення цокольного, першого та другого поверхів, а саме: коридор І площею 28,10 кв.м., гараж ІІ площею 12,30 кв.м., коридор 1-8 площею 13,30 кв.м., кімнату 1-9 площею 29,00 кв.м., кімнату 1-10 площею 16,20 кв.м., кімнату 1-12 площею 18,90 кв.м. При цьому, кухню 1-4 площею 14,40 кв.м., тамбур 1-7 площею 4,00 кв.м, вбиральню 1-5 площею 1,10 кв.м., санвузол 1-11 площею 7,30 кв.м., вигрібну яму літ. «І», підпірні стінки літ. «ІІ, ІІІ», колодязь літ «К», огорожу і ворота літ. «№1, 2» - залишити в спільному користуванні. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України висновок експертів є одним із доказів.

Outcome: partial