Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, в обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що пропрацював у відповідача в період з 1988 по 2013 рр. за професіями: учень машиніста крану, машиніст крану (3 розряду), машиніст крану (5 розряду), машиніст крану (6 розряду), звільнений з підприємства за власним бажанням ст. 38 КЗпП України. Висновком лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини йому були 07.06.2016 р. встановлені два професійні захворювання за діагнозами: вібраційна хвороба другої ст. від дії загальної вібрації з синдромом церебрально -периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією, у поєднанні з синдромом полірадикулоневропатії з вираженими статико динамічнми порушеннями на шийному та попереково крижовому рівнях, стійким больовим та м`язово тонічним компонентами та вазомоторними порушеннями на кистях; хронічний (пиловий) бронхіт. Висновком МСЕК йому первинно 09.08.2016р. було встановлено 50% втрати працездатності, із яких 40% - по вібраційній хворобі, 10% - по хронічному бронхіту, та визнано інвалідом 3 групи від профзахворювання. Наступний переогляд 01.07.2017р. Вказує, що саме з вини підприємства відповідача, він втратив здоровя, працездатність, став інвалідом, обмежений у виборі роботи оскільки по висновку лікарів йому протипоказано: переохолодження, довге перебування в вимушеній позі тіла, підняття важких предметів, фізичні та психічних перенавантажень. Зазначене спричиняє позивачу моральні страждання та переживання оскільки він обмежений у виборі роботи, він не має змоги працювати в холодну пору року, на холоді, заборонена робота там де є нахили тулубу, заборонено працювати де має місце фізичне навантаження та психічне. В зв`язку з вищевикладеним він переносить фізичні страждання, а саме: постійний ниючий, тупий біль та обмеження об`єму рухів в поперековому відділі хребта, періодично гострий біль в поперековому відділі при русі, постійна терпкість пальців рук при незначному фізичному навантажені, майже постійний біль в шийному відділі хребта, задишка, постійний сухий кашель. В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на його користь 275\~600 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Позивач у судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] (довіреність від 17.08.2016 року, дійсна до 17.08.2017 року) /а.с.19/ підтримав заявлені позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зазначив, що в звязку з двома отриманими професійними захворюваннями, втратою працездатності в розмірі 50%, довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» моральну шкоду на користь [PERSON] в розмірі 275\~600 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» [PERSON] (довіреність №14-274юр від 18.07.2016 року, дійсна до 20.10.2016 року) позов не визнала. Зазначала, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Також позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з фактом втрати працездатності позивача. Відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих виробничих факторів відповідно до норм діючого законодавства. Вважає, що в отримані позивачем професійних захворювань та так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, оскільки він мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням. За роки праці у шкідливих умовах позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом, із трудової книжки встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на імя [PERSON], який пропрацював в період з 19.01.1988р. по 17.03.1997р. за професіями: учень машиніста крану, машиніст крану (3 розряду), машиніст крану (5 розряду), та з 26.12.1997р. по 26.02.2013р. машиніст крану (6 розряду) в Криворізькому металургійному заводі ім. «Леніна», Криворізькому державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл [PERSON] Ріг» (правонаступником являється ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг»). Звільнений з підприємства за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (а.с.5-9). Відповідно до [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №24, складений від 12.07.2016 року, комісією в складі представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», страхового експерту Фонду соціального страхування, Дзержинська СЕС, в пункті 16 [PERSON] вказано обставини, при яких [PERSON] отримав два професійні захворювання, саме робота на підприємстві відповідача в умовах перевищення гранично допустимих показників вібрації та пилу в декілька разів, оскільки працюючи з 26.07.1988р. по 04.07.1997р. та з 26.12.1997р. по 26.02.2013р. машиністом крану металургійного виробництва цеху блюмінг ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», здійснював: керування кліщовим краном під час виконання робіт по посаду та видачі з нагрівальних колодязів гарячих злитків металу; заміну керн; чистку та заправку осередків нагрівальних колодязів, підсипку осередків нагрівальних колодязів піском. Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив дії вібрації та пилу, показники котрих перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця (а.с.10-13). В пункті 19 конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, встановити не можливо, в звязку з тривалою роботою в ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», впродовж 23 років 10 місяців. Відповідно до висновку МСЕК 09.08.2016р. йому первинно було встановлено 50% втрати працездатності, із яких 40% - по вібраційній хворобі, 10% - по хронічному бронхіту, а також визнано інвалідом 3 групи від двох професійних захворювань, наступний переогляд МСЕК призначений на 01.07.2017р. (а.с.14). Відповідно до висновків лікарів йому протипоказано переохолодження, довге перебування в вимушеній позі тіла, підняття важких предметів, фізичні та психічні перегрузки. Відповідно до медичних довідок, [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті промислової медицини та в комунальних закладах міських лікарень м. Кривого Рогу. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини 07.06.2016 року встановлено два професійні захворювання за діагнозами: вібраційна хвороба другої ст. від дії загальної вібрації з синдромом церебральнопериферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією, у поєднанні з синдромом полірадикулоневропатії з вираженими статико динамічнми порушеннями на шийному та попереково крижовому рівнях, стійким больовим та м`язово тонічним компонентами та вазомоторними порушеннями на кистях; хронічний (пиловий) бронхіт. Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: постійний нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом медикаментів групи НПЗП, вітамінних комплексів, препаратів, що поліпшують трофіку та проведення імпульсів в нервово м`язових сінапсах), оздоровлення в санаторії профілакторії. Санаторно курортне лікування ([PERSON], Приморськ, Одеса, Бердянськ, Хмільник). Потрібні постійні курси масажу та заняття лікувальною фізкультурою (а.с.16,19). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності, в зв'язку з двома отриманими професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку вплив дії вібрації та пилу, показники котрих перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання двох професійних захворювань позивача, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання №24 не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України\~суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується [PERSON] форми П-4 №24 від 12.07.2016р., що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що позивачу - [PERSON] була заподіяна шкода здоровю, він отримав два професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 50 відсотків. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, оскільки хворий на вібраційну хворобу та хронічний (пиловий) бронхіт, має постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 50 відсотків, перенесення фізичних болів в спині та суглобах, в області легень, проходження постійного лікування, а звідси перенесення моральних переживань. Суд врахував і той факт, що всю свою трудову діяльність позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням гранично допустимих показників, лише на підприємстві відповідача. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 35000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial