Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 40000,00 грн та судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 03.04.2013 між ним та ФОП [PERSON] укладено договір доручення про надання брокерських послуг, відповідно до якого клієнт доручає, а брокер зобов'язується забезпечити придбання клієнтом майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS]. Договором передбачено, що клієнт зобов'язався сплатити брокеру аванс у розмірі 40000,00 грн. Позивач зазначає, що він сплатив відповідачеві брокерський внесок, що є авансовим внеском, у зазначеній сумі. Проте, зі свого боку відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, письмову вимогу [PERSON] про повернення коштів проігнорував, що змусило позивача звернутися до суду. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав.При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача , перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 03.04.2013 [PERSON] уклав договір доручення на надання брокерських послуг з брокером брокерської контори № 392 ФОП [PERSON], відповідно до умов якого, брокер забезпечує придбання клієнтом майна, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS]. Брокер виконує доручення клієнта по покупці та оформленню товару (а.с. 14). Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Підпунктом 2.5 пункту 2 Договору встановлено, що клієнт направляє брокеру підписаний договір, та надає гарантію своєї платоспроможності, сплачує брокеру аванс в розмірі 40000,00 грн. Брокер, отримавши доручення, зобов'язаний негайно почати роботу з його виконання, що зазначено в пп. 2.5.1 Договору . Підпунктом 6.3 пункту 6 передбачено, що за невиконання доручення з вини брокера, останній повертає клієнту авансові платежі та платежі, сплачені для проведення аукціону у 5-денний термін. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до виконання доручення, але не пізніше 3-х місяців з дати підписання договору ( п.п. 6.4 договору). З квитанцій № 278142 від 03.04.2013 вбачається, що позивачем на рахунок відповідача сплачено кошти у сумі 40000,00 грн., як брокерський внесок (а.с. 15). Всупереч взятих зобов'язань за договором доручення, відповідач умови договору не виконав , а саме не забезпечив придбання [PERSON] квартири [ADDRESS]. 07.05.2018 позивачем на адресу ФОП [PERSON] направлено вимогу від 03.05.2018 про повернення коштів в сумі 40000,00 грн за договором доручення про надання брокерських послуг від 03.04.2013, яку відповідач отримав особисто (а.с. 16, 17, 18).Однак, вказана вимога відповідачем проігнорована, кошти позивачеві не повернуті. Тож, 07.06.2018 позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 06.06.2018 на суму 40000,00 грн, у зв'язку з невиконанням зобов'язання відповідно Договору доручення на надання брокерських послуг, проте вона не виконана (а.с. 19, 20, 21, 22). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Частиною 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України) У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України) У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на викладене [PERSON] має право вимагати від ФОП [PERSON] відшкодування збитків у зв'язку із невиконанням зобов'язання щодо повернення авансового платежу у розмірі 40 000 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача ФОП [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved