Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про дачу дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що має не може оформити документи для виїзду за кордон сина, оскільки відсутня згода батька, який за вироком суду [PERSON] позбавлений волі на строк 25 років. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тернопільської міської радив судове засідання не з»явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2001року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ИД №017875 (видане 21.07.2006р. повторно), актовий запис №1427, зроблений 25.10.2001року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], 01.11.2002р.н. (свідоцтво про народження серії І-ИД №031573, актовий запис за №173, зроблений відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області). Вироком окружного суду м.Жешова Республіки Польща Драгущак [PERSON]позбавлений волі на строк 25 років Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.91р. передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. №380, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що відсутність згоди батька - відповідача по справі у дачі згоди на виїзд дитини за кордон суперечить інтересам дитини та порушує її права як людини і громадянина України, а тому позов слід задовольнити, дозволити виїзд за кордон неповнолітнього громадянина [PERSON],01.11.2002року народження за межі України без згоди батька [PERSON]. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, а саме 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved