Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» визнання наказів про дисциплінарні стягнення та про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення невиплачених коштів та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом № 334-к від 22.08.2014 р. на нього було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлення його 100% премії та 100% винагороди за вислугу років за серпень 2014 року. Дисциплінарне стягнення було накладене за те, що нібито він порушив 02.08.2014 року трудову дисципліну та раніше встановленого часу піднявся на поверхню. З даним наказом він не згоден. Він піднявся на поверхню разом із зміною, про що свідчить акт, підписаний робітниками, та його посадовою інструкцією затвердженою 20.09.2012 року та осадовою інструкцією гірничого майстра віддільної ділянки шахти 9/10, затвердженою 01.01.2014 року, час знаходження під землею та час виходу на поверхню не регламентований. Він має право піднятися на поверхню в будь-який час, якщо це потребують виробничі обставини. Наказом № 338-к від 26.08.2014 р. його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за те, що 02.08.2014 р. він не поставив підпис у журналі видачі наряду. Однак він не відповідальний за ведення даного журналу, а якщо там немає його підпису, відповідно наряд не надавався, а він виконував наряд, виданий раніше, або особа, яка видавала наряд запропонувала йому поставити підпис. Наказом № 372/к від 12 вересня 2914 р. Його було звільнено з роботи на підставі п. З ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання своїх посадових обов'язків. З даним наказом він не згоден. Ніякої систематичності в його діях немає, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності є незаконним. Даний наказ було видано з порушенням діючого законодавства. На запит до первинної профспілкової організації НПГУ ПАТ МГЗК, членом якої він є, про надання згоди на його звільнення, керівництво комбінату не дочекалось відповіді та видало наказ про звільнення. Рішенням ППО НПГУ ПАТ МГЗК власнику було відмовлено у його звільненні. У наказі № 372/к від 12 вересня 2914 р. про його звільнення, у якості доказів систематичності порушення ним службових обов'язків, є посилання на накази № 1534 від 17.10.2013 року та 660-к від 28.11.2013 року, якими він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Дані накази він не оспорював не тому, що згодний з ними, а тому, що його навіть не поставили до відома про притягнення до відповідальності. У наказі № 1534 від 17.10.2013 р. його звинуватили, що він не контролював спуск робітників та поставив свій підпис 04 та 08 жовтня 2013 р., тобто порушив п.З розпорядження 140 від 05.02.2013 р. та п.2 розпорядження 560 від 03.04.2012 р. Перевірка проводилась відповідно об 11-20 та 12-25 год. Але 04.10.13 р. він працював у зміну після 15 год., а 08.10.13 року був вихідним. В наказі не встановлено безпосередньо його незаконних дій чи бездіяльності, щодо невиконання п.3 розпорядження 140 від 05.02 2013 р. та п.2 розпорядження 560 від 03.04.2012 р. Наказом № 660-к від 28.11.2013 р. на нього було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлення премії та винагороди за вислугу років за листопад 2013 р. в розмірі 100% за порушення графіку робочого часу, а саме за те, що 03.11.2013 р. він здійснив підйом на поверхню раніше, ніж основна зміна. Але, відповідно до посадової інструкції гірничого майстра та посадової інструкції гірничого майстра віддільної ділянки шахти 9/10, він не зобов'язаний весь робочий час знаходитись під землею. Відповідно до цього він має право піднятися на поверхню у справах виробництва тоді, коли це потребують виробничі обставини. Просить суд визнати незаконними та зобов'язати відповідача скасувати накази №334-к від 22.08.2014 року, № 338-к від 26.08.2014 р. про накладення на нього дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлення премії та винагороди за вислугу років за серпень 2014 р.; стягнути з Відповідача невиплачені йому премію та винагороду за вислугу років за серпень 2014 р. в сумі 1995 грн.; визнати наказ № 372/к від 12 вересня 2014 р. про його звільнення незаконним та поновити його на роботі; стягнути з відповідача кошти за вимушений прогул; зобов'язати відповідача виплатити йому негайно місячну заробітну плату; стягнути з відповідальної особи служби економічної безпеки підприємства, яка винна у його незаконному звільненні, всю суму коштів для покриття шкоди, завданої підприємству. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представники відповідача позов не визнали та суду пояснили, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, просили в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що з 06 березня 2002 року позивач знаходився в трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді підсобного робітника господарського цеху, з 02.11.2011 року по 01.01.2014 року відповідач працював гірничим майстром дільниці конвеєрного транспорту шахти 9/10. З 02.01.2014 року по день звільнення працював гірничим майстром дільниці конвеєрного транспорту відокремленої дільниці шахти 9/10 - шахти 14/15. Наказом ПАТ «Марганецький ГЗК» № 334/к від 22.08.2014 року «Про застосування дисциплінарного стягнення по в.д. ш.№ 9/10 - шахті № 14/15» щодо [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та не виплачено 100% виробничої премії та 100% винагороди за вислугу років за серпень 2014 року. Вказаний наказ обґрунтовувався тим, що 02.08.2014 року при перевірці робочих місць заступником начальника ДКТ в.д. ш.№ 9/10 - шахті № 14/15 [PERSON] була виявлена відсутність на робочому місці гірничого майстра дільниці конвеєрного транспорту [PERSON] з 20 годин 30 хвилин до кінця зміни. Тобто [PERSON] був відсутній на робочому місці протягом 1 години 50 хвилин (закінчення робочого часу о 22-20 год. в підземних умовах згідно режиму робочого часу на 2014 рік) і невідомо де вказаний працівник перебував протягом вказаного періоду робочого часу. Це також підтверджується поясненнями підземного електрослюсаря [PERSON], даними в судовому засіданні та у пояснювальній від 07.08.2014 року про те, що він 02.08.2004 року, працюючи з позивачем в одну зміну, після виїзду з шахти виявив у себе в сейфі для інструментів акумулятор та саморятівник гірничого майстра [PERSON], здав їх в кінці робочої зміни; в кінці зміни гірничого майстра [PERSON] не бачив. З пояснень у судовому засіданні та доповідної лампівниці [PERSON] від 03.08.2014 року слідує, що вказана працівниця бачила [PERSON] в чистій одежі о 20-30 год., а за нього о 23-00 год. здав комплект обладнання для спуску в шахту підземний електрослюсар [PERSON] В своїх поясненнях від 07.08.2014 року [PERSON] повідомив, що у нього були проблеми зі шлунком, однак за медичною допомогою [PERSON] до працівників цеху здоров'я ПАТ «Марганецький ГЗК» в період 02-03.08.2014 року не звертався, що підтверджується випискою з амбулаторного журналу шахти № 9/10 від 08.08.2014 року. Відповідно до посадової інструкції гірничого майстра дільниці конвеєрного транспорту відокремленої дільниці шахти 9/10-шахти 14/15, затвердженої 01.01.2014 року, з якою [PERSON] ознайомлений 02.01.2014 року під підпис, гірничий майстер є безпосереднім керівником трудового колективу, організатором праці і виробництва, вихователем підлеглих працівників (п. 3.1), повинен здійснювати контроль за якістю виконуваних підлеглим персоналом робіт (п. 3.8), здійснювати контроль за станом робіт, що проводяться (п. 3.15); не менше двох разів за зміну відвідувати робочі місця та вживати заходи щодо безпечного ведення робіт (п.3.22); здійснює огляд гірничих вироботок, конвеєрних ліній та робочих місць на предмет безпеки праці та додержання працівниками правил та норм охорони праці (п. 3.23); повинен здійснювати передачу зміни заступаючому на роботу гірничому майстру (п.3.24); має здійснювати контроль за своєчасним початком і закінченням робіт і часом виїзду працівників із шахти (п. 3.25), має слідкувати за додержанням норм перенесення важкостей, чистоти та порядку на робочих місцях, у проходах та під'їзних путях, забезпеченням робочих місць знаками безпеки (п.3.28), контролює додержання робітниками правил охорони праці та техніки безпеки, виробничої та трудової дисципліни (п. 3.29). Згідно режиму робочого часу шахти 14/15 на 2014 рік, наявного в матеріалах справи чітко передбачено маршрут руху інженерно-технічних працівників шахти технологічних змін, до яких відноситься гірничий майстер дільниці конвеєрного транспорту з початку до кінця робочого часу, а саме: надання наряду; переодягання та переїзд до ВПС№ 2, де проводиться спуск працівників в шахту; робочий час в підземних умовах - з 14.20 год. по 22.20 год.; підйом на поверхню, виїзд з ВПС № 2, переодягання - з 22.30 год. по 23.35 год. Таким чином, режимом робочого часу гірничих майстрів чітко регламентовано тривалість робочого часу в підземних умовах, отже доводи [PERSON] про те, що тривалість його підземного робочого часу не визначена спростовуються. Таким чином, [PERSON] як гірничий майстер в силу своїх посадових обов'язків зобов'язаний здійснювати контроль за веденням підземних робіт підлеглими робітниками, що передбачає його знаходження в шахті під землею протягом визначеного робочого часу з часу спуску до відповідно часу підйому з іншими працівниками зміни. Оскільки [PERSON] порушив п. 3.1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників та службовців ПАТ «Марганецький ГЗК», відповідно до якого працівник повинен дотримуватись встановлену тривалість робочого часу, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, та вищезазначені обов'язки, передбачені посадовою інструкцією, відповідно до наказу №334/к від 22.08.2014 року він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, та йому не було виплачено 100% виробничої премії та 100% винагороди за вислугу років за серпень 2014 року. Оскільки підтверджено факт порушення [PERSON] Правил внутрішнього трудового розпорядку, то наказ №334/к від 22.08.2014 року є правомірним та законним, а тому ПАТ «Марганецький ГЗК» не порушував вимоги чинного законодавства щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Згідно пунктів 2.6 та 2.6.12 Положення про преміювання керівників, спеціалістів та службовців основних та допоміжних цехів, дільниць, служб, лабораторій, апарату управління ПАТ «Марганецький ГЗК» за невиконання функціональних обов'язків, викладених в посадовій інструкції, працівники можуть бути повністю позбавлені виробничої премії. Згідно з п.4 «Положення про виплату одноразової винагороди за вислугу років працівникам ПАТ «Марганецький ГЗК» за порушення трудової дисципліни працівник може бути позбавлений до 100% від суми винагороди за вислугу років. Тому наказ ПАТ «Марганецький ГЗК» № 334/к від 22.08.2014 року щодо невиплати виробничої премії та винагороди за вислугу років [PERSON] також відповідає локальним актам підприємства, що регулюють такі виплати працівникам. [PERSON] 28.08.2014 року був ознайомлений з наказом №334/к від 22.08.2014 року, однак засвідчувати це власним підписом відмовився, про що комісією було складено акт від 28.08.2014 року. Щодо тверджень позивача, що протягом всієї робочої зміни він знаходився під землею і піднявся на поверхню разом з іншими працівниками, що на його думку підтверджується актом від 12.09.2014 року, підписаним окремими працівниками, то вказані доводи позивача спростовується вищезазначеними доказами, а також поясненнями самих осіб, що підписали вказаний акт. Так в своїх поясненнях у судовому засіданні зазначили [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначили, що [PERSON] просив їх підтвердити, що він був на роботі 02.08.2014 року, а не факт знаходження на роботі повний робочий день. А [PERSON] взагалі 02.08.2014 року був відсутній на роботі, оскільки цього дня був на лікуванні у лікаря. Вказані обставини доводить правомірність застосування до [PERSON] заходів дисциплінарної відповідальності. Наказом ПАТ «Марганецький ГЗК» № 338-к від 26.08.2014 року «Про застосування дисциплінарного стягнення по в.д. ш.№ 9/10 - шахті № 14/15» щодо [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вказаний наказ обґрунтовувався тим, що 20.08.2014 року при перевірці книг нарядів машиністів конвеєрів та чергових електрослюсарів шахти 14/15 було виявлено, що 02.08.2014 року гірничий майстер дільниці конвеєрного транспорту [PERSON] одержав наряд на виконання робіт від заступника начальника дільниці конвеєрного транспорту шахти 14/15 [PERSON] та видав наряд підлеглим працівникам.Але підпис про прийняття наряду [PERSON] в Книзі нарядів не поставив, що є грубим порушенням п. 3.14 його посадової інструкції та Положення про порядок видачі, затвердження та виконання нарядів на проведення робіт. Відповідно до п. 3.14 посадової інструкції гірничого майстра дільниці конвеєрного транспорту, з якою [PERSON] ознайомлений під підпис 02.01.2014 року, гірничий майстер повинен отримати наряд відповідно до Положення про порядок видачі, затвердження та виконання нарядів на проведення робіт у ПАТ «Марганецький ГЗК», затвердженого наказом № 468 від 31.08.2009 року. Згідно п. 4.2 Положення про порядок видачі, затвердження та виконання нарядів на виконання робіт у ПАТ «Марганецький ГЗК», наряд на виконання робіт приймає особа, яка буде здійснювати керівництво його виконанням. Приймання наряду підтверджується її підписом. Таке порушення [PERSON] трудових обов'язків підтверджується актом від 20.08.2014 року про виявлені порушення вимог Положення про порядок видачі, затвердження та виконання нарядів на виконання робіт у ПАТ «Марганецький ГЗК», витягом з книги нарядів машиністів конвеєрів та чергових електрослюсарів шахти 14/15 за 02.08.2014 року. [PERSON] відмовився надавати пояснення з приводу вказаних обставин, про що складено комісійний акт від 20.08.2014 року. Оскільки підтверджено факт порушення [PERSON] Положення про порядок видачі затвердження та виконання нарядів на проведення робіт та п. 3.14 його посадової інструкції, то наказ №338/к від 26.08.2014 року є правомірним та законним, і ПАТ «Марганецький ГЗК» не було порушено вимоги чинного законодавства щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. [PERSON] 28.08.2014 року був ознайомлений з наказом №338/к від 26.08.2014 року, однак засвідчувати це власним підписом відмовився, про що комісією було складено акт від 28.08.2014 року. Щодо позовних вимог про скасування наказу ПАТ «Марганецький ГЗК» «Про звільнення» № 372-к від 12.09.2014 року, суд виходить з наступного: Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу при систематичному невиконанні працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Судом встановлено, що відповідачем при звільненні позивача було порушено вимоги ст. 43 КЗпП України щодо отримання згоди профспілкової організації, членом якої є позивач [PERSON], оскільки клопотання голови правління від 02.09.2014 року №1/531, направлене голові первинної профспілкової організації НПГУ ПАТ «МГЗК», а не дочекавшись згоди на звільнення [PERSON], було винесено наказ ПАТ «Марганецький ГЗК» «Про звільнення» № 372-к від 12.09.2014 року. Відповідь від первинної профспілкової організації НПГУ ПАТ «МГЗК» було надано 15.09.2014 року №25, де вказано, що керівництво комбінату, знаючи, що [PERSON] є членом незалежної профспілки, всупереч діючому законодавству, в період часу, який дається первинної профспілкової організації НПГУ ПАТ «МГЗК» для прийняття рішення, направив клопотання про дачу згоди на звільнення [PERSON] в ППО ПМГУ. Первинна профспілкова організація НПГУ ПАТ «МГЗК» своєї згоди на звільнення [PERSON] не надавала. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Як визначено ч. 2, 3 ст. 43 КЗпП України, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. У той же час, у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання попередньої згоди профспілкової організації, членом якої є позивач на звільнення її за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. На думку суду діями відповідача порушено право [PERSON] на працю. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 зі змінами та доповненнями при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. Відповідно до довідки наданої відповідачем середньомісячний заробіток позивача складає 4321 гривня 93 копійки, середньоденний - 201 гривня 02 копійки. В зв'язку з незаконним звільненням на користь позивача суд вважає необхідним стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2013 року по 30 вересня 2014 року за 13 робочих днів (13*201,02грн.=2613,26грн.), з 01 жовтня 2014 року по 30 листопада 2014 року за 2 місяці (2*4321,93 грн.=8643,86 грн.) та з 01 грудня 2014 року по 11 грудня 2014 року за 9 робочих днів (9*201,02=1809,18 грн.), всього 2613,26+8643,86+1809,18=13066,30 грн.. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідальної особи служби економічної безпеки підприємства, яка винна у його незаконному звільненні, всю суму коштів для покриття шкоди, завданої підприємствузадоволенню не підлягають, оскільки відповідно до норм діючого ЦПК України позивач має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а згідно пункту 8 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Ч.4 ст.235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно ст..367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць та поновлення на роботі. Судові витрати, згідно ст.. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial