Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно, в порядку спадкування, а саме просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №2, що по вул.Сонячна, в с.Дубівці, Тернопільського району Тернопільської області та прилеглу до нього земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після померлої, 03.05.2012року, тітки [PERSON] та за заповітом після померлого, 20.06.2015року, дядька [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті тітки та дядька відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №2, що по вул.Сонячна, в с.Дубівці, Тернопільського району Тернопільської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також через те, що спірне будинковолодіння належало колгоспному двору. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської областів судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. Згідно довідки виконкому Дубівецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 366 від 03.10.2012 року, будинковолодіння, що знаходиться в с.Дубівці по вул.Сонячна,2 рахується за [PERSON]. Станом на 01.07.1990року колгоспний двір, членами якого були: [PERSON], [PERSON]. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та споруд становить 0,12га, не приватизована. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №2, що по вул.Сонячна, в с.Дубівці, Тернопільського району Тернопільської області належав колгоспному двору, тому суд приходить до висновку, що члени колгоспного двору є співвласниками, по ? частині, вище зазначеного житлового будинку. За життя [PERSON] та [PERSON] склали заповіти, які посвідчені 23.11.2011р. секретарем Дубовецької сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області [PERSON], якими заповіли [PERSON] все належне їм майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все, що буде належати їм на день смерті, а також майнові права та обов»язки на час смерті . 03.05.2012 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ИД №137035, видане 04.05.2012 року Дубовецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області). 20.06.2015 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ИД №191087, видане 22.06.2015 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області). На день смерті [PERSON], який проживав без реєстрації по вул.І.Франка,6 в с.Малий Ходаків, Тернопільського району Тернопільської області, за даною адресою була зареєстрована та проживала [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2016 року № 473/02-14 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], [PERSON], у зв»язку із відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину та через те, що спірне будинковолодіння є власністю колгоспного двору.. Із інформаційної довідки №472, виданої 12.08.2015року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №2, що по вул.Сонячна, в с.Дубівці, Тернопільського району Тернопільської області, станом на 11.08.2015року, по обліку бюро рахується : 1/2 за [PERSON], 1/2 за [PERSON], раніше будинковолодіння рахувалось по вул.Млинецька,41. Станом на 14.05.1991р. право власності на майно було зареєстроване за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернопільською районною радою 14.05.1991р. на підставі рішення виконкому №170 від 28.08.1990р. за реєстровим №105. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ч.1 ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №2, що по вул.Сонячна, в с.Дубівці, Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої, 03.05.2012року, тітки [PERSON] та за заповітом після померлого, 20.06.2015року, дядька [PERSON]. Не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12га, оскільки позивачем не подано суду жодних доказів належності земельної ділянки спадкодавцям.

Outcome: approved