Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.08.2002 року між ним та відповідачем було укладено договір №10124 про відкриття та обслуговування картрахунку пенсійної карти у національній валюті України, та він отримав пенсійну банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» №5168757217895509. Вказує, що 03.03.2017 року з його квартири було викрадено зазначену банківську картку. Зазначає, що з боку відповідача було допущено грубе порушення взаємних прав та обовязків, передбачених договором, внаслідок чого з його картки 04.03.2017 року була здійснена несанкціонована транзакція грошових коштів в сумі 20000,00 грн. За фактом таємного викрадення чужого майна, яке належить [PERSON], слідчим відділенням Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування за ознаками ст..185 ч.1 КК України. Вказує на те, що працівники банку халатно поставились до наданої ним інформації щодо викрадення картки та своєчасно її не заблокували, не розяснили можливість заблокування фінансового номеру телефону, тому саме відповідач допустив нанесення йому матеріальної шкоди в сумі 20000,00 грн. Зазначає, що у звязку із завданням матеріальної шкоди діями відповідача йому завдано моральну шкоду, оскільки він є особою похилого віку та викрадені з банківської картки грошові кошти він мав намір витратити на лікування та здійснення обряду особистого поховання, проте у звязку із протиправними діями відповідача залишився без накопичених коштів, при цьому жодних вибачень з боку відповідача не було, також не було сприяння по відшкодуванню матеріальної шкоди. Просить суд стягнути на його користь з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» матеріальну шкоду у розмірі 20000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Вказав, що за його заявою було співробітниками відповідача заблоковано викрадену в нього пенсійну банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» та з їх провини її було розблоковано, що призвело до викрадення належних йому 200000,00 грн. Зазначив, що разом із вказаною пенсійною карткою було викрадено мобільний телефон, який був фінансовим номером цієї картки. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до Договору №10124 від 31.08.2002 року, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір на відкриття та обслуговування картрахунку пенсійної карти. (а.с.7). Зазначені обставини свідчать про наявність договірних відносин між сторонами за договором банківського рахунка. За ч. 3 ст. 1066 ЦК України, Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.03.2017 року з карткового рахунку [PERSON] №5168757217895509, 04.03.2017 року відбулось зняття грошових коштів у загальному розмірі 20000,00 грн. (а.с.8,12) Відповідно до витягу з кримінального провадження №12017040730000706 від 08.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення за ст. 185 ч.1 КК України, [PERSON] 07.03.2017 року звернувся із письмовою заявою до чергової частини Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, про те, що невстановлена особа близько 15-30 години 03.03.2017 року, знаходячись з дозволу власника за адресою: вул. Бурмістенко 14/17, в Покровському районі м.Кривого Рогу, шляхом вільного доступу таємно викрала належне останньому майно, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, чим спричинила [PERSON] матеріальний збиток на загальну суму 20000 гривень. Обставини встановлюються. (а.с.9). Згідно листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19.04.2017 року за №20.10.0.0/7-20170323/676, [PERSON] розяснено, що несанкціоноване зняття грошових коштів стало можливим у звязку з тим, що останнім не було заблоковано фінансовий номер телефону. Для захисту законних прав та інтересів запропоновано звернутись до правоохоронних органів в порядку, передбаченому чинним законодавством. (а.с.6). Даний спір виник з того, що позивач вважає неналежно виконаним обовязок банку із блокування його пенсійної картки після повідомлення про викрадення у звязку з чим відповідач повинен відшкодувати спричинену шкоду. У відповідності до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 (далі - Положення № 223) банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Як було встановлено судом, у [PERSON] 03 березня 2017 року було викрадено невідомою особою пенсійну банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» №5168757217895509 разом із мобільним телефоном, який був фінансовим номером до цієї банківської картки. 03 березня 2017 року за заявою [PERSON] було заблоковано його викрадену картку, однак не було заблоковано фінансовий номер телефону. Зазначені обставини доводять, що [PERSON] своєю бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Інших доказів, які б вказували на наявність умисних дій відповідача та спростовували встановлені судом обставини, позивачем під час розгляду справи не було надано. Наведене свідчить про те, що [PERSON] не довів суду того, що у несанкціонованих транзакціях зі зняття 20000,00 грн. є винним ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 20000,00 грн. слід відмовити через їх недоведеність. Оскільки у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про порушення його прав за договором банківського рахунку, тому не підлягають задоволенню його вимоги про відшкодування моральної шкоди, спричиненої порушенням цих прав. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1066, 1073 ЦК України,

Outcome: dismissed