Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. У позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 24.01.2019 року розірвано. Від спільного подружнього життя у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , яка незабаром досягне повноліття, та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.06.2012 року з відповідача на утримання неповнолітніх дітей було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30.05.2012 року і до досягнення дітьми повнолітття. Виконавчий лист було передано для виконання у ВДВС Володимир-Волинського МРУЮ Волинської області. На даний час діти проживають з нею. Вказує, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою на утримання дітей, далеко не є половиною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить вимогам закону, у зв`язку із чим вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 03.11.2020 року, яке через неявку відповідача відкладено на 17.11.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила щодо проведення заочного розгляду справи . Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 24.01.2019 року розірвано. Від спільного подружнього життя у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , яка незабаром досягне повноліття, та [PERSON] , [INFO] . Дані обставини стверджуються копіями свідоцтв про народження. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.06.2012 року з відповідача на утримання неповнолітніх дітей було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30.05.2012 року і до досягнення дітьми повнолітття. Виконавчий лист було передано для виконання у ВДВС Володимир-Волинського МРУЮ Волинської області. Підставою звернення з позовом про збільшення розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дітей, збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком вiд 6 дo 18 рокiв з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з липня 2020 року- 2318 грн., з грудня 2020 року- 2395 грн. При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 20.06.2012 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивача, як одержувача аліментів та житті її дітей, на користь яких стягнуто аліменти. Так, з дня стягнення аліментів - 20.06.2012 року, пройшло 8 років. За цей час діти підросли, в зв`язку з чим закономірно, збільшилися витрати на їх утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років). Старшій дочці [PERSON] [INFO] виповниться 18 років, і вона досягне повноліття. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Враховує суд і те, що неповнолітні діти проживаєють з матір`ю, яка в зв`язку з цим несе також і додаткові витрати щодо належного утримання місця проживання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обов`язок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох, а тому вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на утримання доньки Катерини щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved