Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту батьківства померлого 06.11.2015р. [PERSON] стосовно позивача. В обґрунтування позову посилається на те, що його мама [PERSON] не перебуваючи у шлюбі з [PERSON] під час навчання в Бучацькому сільськогосподарському технікумі, зачала, і згодом народила позивача, батьком записавши з її слів лише імя «Семен». [PERSON] за життя визнавав своє батьківство щодо позивача. Позивач часто приїжджав з матірю, а згодом після досягнення 16 років, сам до [PERSON], в якого залишався на вихідні, а під час канікул і на все літо. [PERSON] називав позивача сином, утримував, виховував його, а останній називав [PERSON] батьком. На час смерті [PERSON] не був одружений, не мав інших дітей. Даний факт позивачу необхідно встановити для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. Надали суду усні пояснення, суть яких зводиться до того, що у померлого [PERSON] не було дітей, а відповідачі є племінницями [PERSON] Ким є позивач їм не відомо, однак звернувся він до суду лише для того щоб заволодіти спадковим майном квартирою померлого [PERSON] у м. Тернополі. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №435620 від 06.03.1985р., батьками позивача [PERSON], який народився 03 грудня 1968р. в с. Буряківка Заліщицького району Тернопільської області є: мама [PERSON], у графі «батько» вказано лише імя [PERSON]. Рішенням народного суду Заліщицького району Тернопільської області від 14.02.1969р. визнано неправильним запис батьківства органами загсу, де [PERSON] записаний батьком дитини [PERSON] [INFO], зареєстрованого 17.12.1968 року Буряківським виконкомом сільської ради депутатів Заліщицького району Тернопільської області. Цим же рішенням суду розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], в який вони вступили 06.10.1986р. Присвоєно [PERSON] дошлюбне прізвище «Ільків». [PERSON] та [PERSON] з 1965 по 1968 роки навчались в Бучацькому радгоспі-технікумі, на що вказують архівна довідка Бучацького коледжу Подільського ДАТУ №77 від 08.12.2016р. і диплом серії Р №304009 про освіту [PERSON]. 17.11.2015р. Відділом ДРАЦС Заліщицького РУЮ у Тернопільській області видано повторно свідоцтво серії І-ИД №047801 про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON]. 06.11.2015р. у віці 67 років у с. Новосілка Підгаєцького району Тернопільської області помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №207649 видане повторно 19.05.2016р. Тернопільським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Тернопільській області. [PERSON] на праві власності належала однокімнатна квартира [ADDRESS], у якій він і був зареєстрований з 06.03.1991р. до дня смерті. Крім нього інші особи в даній квартирі на день смерті зареєстровані не були. Про ці обставини свідчить довідка ТзОВ «Коменерго Тернопіль» №820 від 20.05.2016р. 12.06.1986р. [PERSON] одружилась із [PERSON], після чого змінила прізвище на «Бєлоцька» (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ИД №436453 видане 12.06.1986р. Буряківською сільською радою Заліщицького р-ну Тернопільської області. Свідок [PERSON] (мама позивача) повідомила суду, що дійсно її син [PERSON] (позивач) народився від батька [PERSON]. За життя [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, допомагав їй його утримувати. Свідок [PERSON], яка є двоюрідною сестрою матері [PERSON], стверджує, що чула від [PERSON] про те, що у нього є син [PERSON]. Вперше побачила позивача на похороні у [PERSON] Свідки [PERSON] (двоюрідна сестра [PERSON]В.), [PERSON] (дружина позивача), [PERSON] (вчилась в технікумі з [PERSON]В.), [PERSON] (тітка [PERSON]В.), [PERSON] (сусідка [PERSON] в с. Новосілка), а також позивач, допитаний як свідок, дали пояснення, що [PERSON] за життя визнавав позивача своїм сином. Позивач разом із своїм сином відвідував [PERSON], про що свідчать фотографії, надані до матеріалів справи позивачем, а також підтверджується показами позивача та його дружини [PERSON], допитаних як свідків. Свідок [PERSON] (з 1990р. по 2003р. працювала у ВТК «ПрикВО» із [PERSON]В.) також надала покази, що [PERSON] за життя визнавав позивача своїм сином. Свідок також родом із с. Буряківка. В селі бачила позивача, знала його маму, передавала вітання позивачу від [PERSON] Свідок [PERSON] (подруга мами позивача) повідомила, що знала від [PERSON] про те, що у неї народився син [PERSON] від [PERSON]. З 1974 по 1978 роки передавала подарунки від [PERSON] для сина [PERSON]. [PERSON] називав [PERSON] сином. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позов з наступних мотивів. Згідно статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , а також має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (тобто, в тому числі й самою дитиною, яка досягла повноліття). Разом з тим, в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Так як позивач народився до 2004 року, суд при вирішенні даного позову застосовує норми кодексу про шлюб та сімю (КпШС). Згідно ч. 2, 3 статті 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. З аналізу даної норми, вбачається, що відповідач це батько дитини. Судом встановлено, що запис про батька у свідоцтві про народження дитини, а саме зазначено лише імя «Семен», є формальним, тобто без вказівки на конкретну особу. Із показів вищевказаних свідків, у тому числі матері дитини (позивача), фотографій, спільного навчання матері позивача та [PERSON], в сукупності, судом встановлено, що [PERSON] за життя визнавав своє батьківство щодо позивача. Твердження свідків [PERSON] (мама відповідачів), яка заперечила те, що у [PERSON] був син, [PERSON] (сусід [PERSON] у с. Новосілка), який повідомив, що зі слів [PERSON] у нього не було дітей, позивача на похороні він не бачив, [PERSON] (знайома [PERSON] з 2002 року), яка також заперечила, що позивач є сином [PERSON], суд відхиляє, так як вони спростовуються допитом усіх інших вищевказаних свідків. При цьому, суд зауважує, що та обставина, що померлий за свого життя не повідомив свідкам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про те, що він є батьком і визнає своє батьківство щодо дитини, не спростовує того, що він повідомив про ці обставини інших осіб, а саме свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову шляхом встановлення факту батьківства [PERSON], померлого 06.11.2015р., який проживав у м. Тернополі по. [ADDRESS], стосовно [PERSON], який проживає в [INFO]. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, так як позов задоволено, з відповідачів у рівних частках на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, по 275,60 грн. з кожної.

Outcome: approved