Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом вказав, що з 06.11.1983 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб було зареєстровано службою запису актів громадянського стану управління юстиції міста Каражал Карагандинської області запис № 140. Від шлюбу мають двох повнолітніх синів : [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які працюють і давно проживають окремо. Після реєстрації шлюбу проживали в Казахстані , звідти переїхали на постійне місце проживання на Україну, на його батьківщину до м. Стаханова, Луганської області. В подальшому вимушені були їздити на заробітки до Російської Федерації. Проживали окремо, відносини між ними змінилися, почали виникати сварки. На теперішній час [PERSON] знаходиться в Росії, у кожного з них своє окреме життя. Спільного господарства вони не ведуть. . Шлюбні відносини давно припинені. Спору щодо майна не мають. Він твердо вирішив розірвати шлюб, подальше життя неможливе ні при яких обставинах. Примирення між сторонами не можливо, просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові на полягає. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явиялася про розгляд справи повідомлена належним чином, відповідно до Конвенції про правову допомогу і правових стосунків по цивільних, сімейних і кримінальних справах, причини неявки не повідомила. 30.05.2014 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У судовому засіданні було встановлено, що сторонни по справі [PERSON] та [PERSON] дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1983 року. Шлюб було зареєстровано у службі запису актів громадянського стану управління юстиції міста Каражал Карагандинської області, проізведено запис № 140 (а.с.4). Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Сторони тривалий час , не підтримують шлюбних стосунків, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарювання, проживають в різних країнах, спору щодо майна не порушують, заперечень проти позову відповідач не надала, позивач наполягає на розірванні шлюбу, проти надання строку на примирення. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення та збереження шлюбу, оскільки, за твердження позивача це не відповідатиме їхнім інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах подальше перебування у шлюбі буде порушувати права сторін. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved