Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Сумської міської ради, служба у справах дітей Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав та звільнення від сплати аліментів, мотивуючи його наступним. Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з 06 червня 2009 р. по 14 жовтня 2010 р. Шлюб розірвано на підставі рішення Зарічного районного суду від 14 жовтня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]. В даний час дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальну допомогу на утримання та розвиток дитини надає лише у вигляді аліментів у сумі 300 грн. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовлявся неодноразово у передбаченому законодавством України порядку надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього. Водночас, дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, колишній чоловік, безпідставно їй не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція відповідача, шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Після розірвання шлюбу відповідач фактично повністю самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням сина не займається. На даний час відповідач не бачиться з дитиною взагалі, ніколи не телефонує, не цікавиться його здоров'ям, успіхами, морально та матеріально не підтримує. Вихованням сина займається лише позивачка, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Також зазначає, що згідно рішення Зарічного районного суду від 14 жовтня 2013 року були призначені аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. На даний час позивачка може самостійно утримувати дитину і не потребує додаткової матеріальної підтримки, тому просить суд звільнити відповідача від сплати аліментів. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відстуність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував, щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина та звільнення від сплати аліментів. Представник третьої особи служби у справах дітей Сумської міської ради в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, подали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність. Представник третьої особи служби у справах дітей Черкаської міської ради в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та зазначила, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Вислухавши відповідача та його представника, заслухавши думку представника служби у спрвах дітей Черкаської міської ради та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №595. Батьками дитини [PERSON], [INFO] являються сторони по справі - [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 08.08.2009 р. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Зарічного районного суду м.Суми від 14.10.2013 року, цим же рішення вирішено питання про стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця Буда-Кошельово Гомельської області республіки Білорусь аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частина від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], 2009 р. народження, що підтверджується відповідним висновком від 22.09.2014 р. Відповідно до положень ст.150 ч.ч.1, 2 СК України, батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. один із батьків (ст.165 СК). Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, в т.ч. - п.2 ч.1 - якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч.3 ст. 164СК України). Відповідно до роз»яснень інших Статтею постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Під час розгляду справи, встановлено факт невиконання [PERSON] обов»язку по вихованню дитини та відсутність його намірів і бажання в подальшому займатись питаннями виховання та утримання сина [PERSON], 2009 р. народження. Крім того, батько дитини - [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що заявив під час розгляду справи. Таким чином, з»ясувавши в судовому засіданні обставини справи, дослідивши наявні докази, враховуючи доводи відповідача - батька неповнолітньої дитини про те, що він згоден щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], відсутність заперечень щодо заявлених вимог з боку органу опіки та піклування та прокурора, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] року народження, задовольнити. Суд вважає, що також підлягає до задоволення позовна вимога [PERSON]. про звільнення [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, а саме якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч.1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.88 ЦПК України також підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved