Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17.06.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12.12.2019 о 06 год. 45 хв. в м. Києві на перехресті вул. Бальзака - пр-т. Бандери, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Фольксваген Крафтер», державний номер [NUMBER] здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофора. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 8.7.3е ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року у справі № 754/1279/20 про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП, водій [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Діями [PERSON] позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 197541,48грн, що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №7875 від 30.01.2020. Також, позивачем сплачена вартість оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №7875 від 30.01.2020 в розмірі 2800грн, що підтверджується квитанцією. Страховою компанією «Ю.Ес.Ай» було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 89000грн, що підтверджується платіжними дорученнями №5192 від 07.04.2020, №5282 від 08.04.2020 та №5329 від 09.04.2020. Таким чином, залишилась невідшкодована частина вартості майнової шкоди в сумі 108541,48грн, оскільки вартість матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП є значно вищою ніж страхова виплата. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , завдану суму матеріального збитку, яка складає 111341,48грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 20000грн відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 22.10.2020 було залучено до справи в якості третьої особи без самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.». Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.10.2020 витребувано у ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» завірені належним чином копії документів на підставі яких була проведена виплата страхового відшкодування та рішення про страхове відшкодування [PERSON] . 02.02.2021 до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Вовка Сергія Олеговича, відповідно до якого зазначено, що як вбачається зі Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 7875 від 30.01.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу належного позивачу складає 277 254,08грн, ринкова вартість транспортного засобу складає 197 541,48грн, вартість матеріального збитку складає 197 541,48грн, тобто дорівнює ринковій вартості транспортного засобу. Таким чином, автомобіль позивача с фізично знищеним, так як його відновлювальний ремонт значно перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. В такому випадку розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. З матеріалів наданих страховою компанією не вбачається, чи при зверненні до страхової компанії позивач визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Наданий страховиком розрахунок розміру страхового відшкодування, свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. Про що також свідчить обставина того, що транспортний засіб залишився у власності позивача. З виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування та розміром матеріального збитку позивач погодився. Проте, як вбачається з позовної заяви, позивач хоче одночасно отримати і відшкодування ринкової вартості транспортного засобу, і залишити залишки транспортного засобу у своєму володінні, що суперечить вищевикладеним положенням законодавства та принципу справедливості. У разі стягнення з відповідача матеріальної ринкової вартості транспортного засобу до ДТП - йому мають бути передані залишки транспортного засобу. За таких обставин, оскільки транспортний засіб позивача є фізично знищеним, з матеріалів справи не вбачається чи надає позивач згоду на передачу решти пошкодженого автомобіля, тому позивачу як власнику даного пошкодженого автомобіля відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, однак, саме такої позовної вимоги позивач не заявляв. При цьому позивач повністю погодився з розміром страхової виплати, підтвердив, що сума матеріального збитку за страховим випадком складає 90 000грн і будь-яких вимог до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС. АЙ» в межах ліміту відповідальності не ставить. У зв`язку з викладеним представник відповідача - адвокат Вовк С.О. просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 1 000грн (розмір франшизи), моральної шкоди у розмірі 1 500грн. В решті позовних вимог відмовити. Позивач [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Вовк С.О. в судових засіданнях просив суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 1000грн (розмір франшизи), моральної шкоди у розмірі 1500грн. В решті позовних вимог просив відмовити, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві. Представник третьої особи ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» в судові засідання не з`явився, про день та час судових засідань повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. 30.11.2020 на виконання ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 22.10.2020 представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» надіслав до суду документи на підставі яких була проведена виплата страхового відшкодування та рішення про страхове відшкодування [PERSON] . Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 12.12.2019 о 06 год. 45 хв. в м. Києві на перехресті вул. Бальзака - пр-т. Бандери, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Фольксваген Крафтер», державний номер [NUMBER] здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофора. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 25.02.2020, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладений на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340,00грн. У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Фольксваген Крафтер», державний номер [NUMBER] була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», що підтверджується полісом АО0343220 від 19.04.2019. 10.03.2020 [PERSON] власник автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] звернувся до ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» з повідомлення про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування з додатком всіх необхідних документів. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 7875 від 30.01.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] , становить 277 254,08грн, вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] становить 197 541,48грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 110644,02грн. Крім того, відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №7875 від 30.01.2020, в п.4.3 зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ не є меншою за його ринкову вартість, а саме 197541,48грн. Однак між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та [PERSON] укладена угода про розмір страхового відшкодування, з метою врегулювання страхового випадку, який стався 12.12.2019 з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» за полісом АО0343220 від 19.04.2019, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] . Згідно угоди про розмір страхового відшкодування сторони дійшли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 12.12.2019 складає 90000,00грн; сторони дійшли згоди, що сума страхового відшкодування в розмірі 89000,00грн буде сплачена страховиком шляхом безготівкового перерахування коштів на реквізити надані потерпілим; сторони підтверджують, що вказана в п.3 цієї Угоди сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 12.12.2019, є остаточною, сторони не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суму. Згідно із розрахунку страхового відшкодування ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», ринкова вартість автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] на момент ДТП становить 193006,35грн; вартість відновлювального ремонту (з/без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 90000,00грн; розмір матеріального збитку становить 90000,00грн; сума страхового відшкодування становить 89000,00грн; безумовна франшиза становить 1000,00грн; підстава для зменшення розміру страхового відшкодування - Угода. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Так, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховий випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов`язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цим Законом визначено порядок та строки звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування (ст.35 Закону), окрім того, Законом визначені дії страховика та потерпілого щодо визначення розміру шкоди для здійснення страхового відшкодування (ст.34 Закону), і такі дії є обмежені певним проміжком часу. Статтею 988 ЦК України установлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Як убачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами по справі, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» виконали свої зобов`язання, які прописані в угоді про розмір страхового відшкодування та виплатили страхове відшкодування [PERSON] , власнику автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №5192 від 07.04.2020 в розмірі 30000,00грн, платіжним дорученням №5282 від 08.04.2020 в розмірі 30000,00грн, платіжним дорученням №5329 від 09.04.2020 в розмірі 29000,00грн. Призначену виплату позивач одержав, про що не заперечував в судовому засіданні. Однак, позивач [PERSON] зазначає, що страхові відшкодування виплачені не в повній мірі, оскільки вартість матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП є значно вищою ніж страхова виплата, а отже невідшкодована частина вартості майнової шкоди становить 108541,48грн. Також, позивач зазначає, що здійснив відновлювальний ремонт автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер [NUMBER] на суму 89200,00грн, що підтверджується рахунком-фактури №38 від 19.03.2020. Однак, суд, критично ставиться до вищезазначеного доказу (рахунку-фактури №38), оскільки не відомо, чи всі ці запчастини були пошкоджені у зазначеному ДТП, квитанції про сплату вищезазначеної суми, позивачем не надано, будь-яких належних та допустимих доказів про сплату ФОП- [PERSON] за відновлювальний ремонт ТЗ або за запчастини/деталі, що замінюються, позивачем також суду не надано. Крім того судом установлено та не заперечувалось учасниками справи, що Звіт №7875 про визначення вартості матеріального збитку виготовлений 30.01.2020. Позивач до ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» з заявою про страхове відшкодування звернувся 10.03.2020, тобто після визначення вартості відновлювального ремонту, уклав та підписав Угоду про розмір страхового відшкодування, що дає суду підстави встановити дійсно виважене та добровільне особисте рішення про отримання суми страхового відшкодування в розмірі менше чим визначено в Звіті та розрахунку страхового відшкодування, а саме остаточну суму 89000,00грн, яка також практично співпадає з наданим позивачем рахунком-фактури №38. Окрім цього, встановлено, що дана Угода сторонами не змінювалася, не розривалась та на теперішній час є дійсною та виконана зі сторони ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» в повному обсязі. Отже, аналізуючи встановлене вище, суд вважає що позовна вимога про відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2019 в розмірі 111341,48грн не підлягає задоволенню, виходячи з того, що страховою компанією в повному обсязі виплачено позивачу страхове відшкодування відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування укладеного між ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та [PERSON] , доказів витрат які б перевищували страхову виплату позивачем суду не надано, а матеріали справи таких доказів не містять. Однак, згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Судом встановлено, що полісом №АО0343220 від 19.04.2019 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між відповідачем та ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» передбачено франшизу у розмірі 1 000,00 грн. Також, згідно пункту 4 угоди про розмір страхового відшкодування укладеного між ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та [PERSON] , зазначено, що сума страхового відшкодування за вказаним випадком, визначається з врахуванням франшизи, оскільки за полюсом №АО0343220 від 19.04.2019, франшиза складає 1000,00грн. Судом установлено, що ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» не виплачено франшизу в розмірі 1000,00грн, яка передбачена полюсом №АО0343220 від 19.04.2019. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача кошти (франшиза) в сумі 1000,00грн, що передбачено чинним законодавством. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до такого. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] дійсно було заподіяно моральну шкоду, внаслідок ДТП, однак, стороною позивача не було доведено обсягу моральних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірах 20000грн, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості є наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000грн. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення управах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,60грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial