Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його малолітніх доньок, а також стягувати з відповідача аліменти на утримання доньок, [PERSON] та [PERSON], у розмірі по 900 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач [PERSON] є директором дитячого будинку «Оріана» у м.Бориславі. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] 15.11.2007 року було вилучено з сім'ї [PERSON] та передано на тимчасове перебування у дитячу лікарню. Причиною цього стало те, що матір дітей - [PERSON] цього ж дня забрали на примусове спецлікування (психічні розлади), батька дітей вдома не було. Зі слів прабабусі дітей, яка за станом здоров'я не могла опікуватися дітьми, батько - [PERSON] не займався вихованням дітей, зловживав спиртними напоями, вів аморальний спосіб життя. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають та виховуються у дитячому будинку «Оріана» у м.Бориславі, перебувають на повному державному утриманні. Батько дітей - відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 2007 року. За весь період, що діти проживали в дитячому будинку, відповідач відвідував їх 1-2 рази на рік у нетверезому стані, більшість таких відвідувань закінчувалися скандалами. Відповідач самоусунувся від виховання доньок, не цікавиться їхнім життям, матеріально не підтримує. Результати обстеження житлово-побутових умов місця реєстрації дітей та місця фактичного проживання їхнього батька показали, що житлово-побутові умови проживання є незадовільні та загрожують життю і здоров'ю дітей. 27 березня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей розглядалося питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його доньок- [PERSON]. та [PERSON] та було прийнято висновок, що позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дітей, адже батько не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їхній фізичний, духовний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує, крім того, не працює, зловживає спиртними напоями. Крім цього, оскільки відповідач не працює, тому на підставі ст.166 СК України, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, аліменти визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 900 грн. на дитину щомісячно. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 25 травня 2017 року, у судове засідання не з'явилися, подали заяви, у яких просять справу розглянути у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання 31.10.2017 не з'явився. У попередніх судових засіданнях відповідач не заперечив проти позбавлення його батьківських прав стосовно доньок, [PERSON] та [PERSON] А також заперечив проти задоволення позову у частині стягнення з нього аліментів на їхнє утримання. Представник третьої особи служби у справах дітей Бориславської міської ради - Подставек Г.І., яка діє на підставі довіреності №3-21/1815 від 24 липня 2017 року, у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просять справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей, виданими 01.07.2005 та 02.11.2007, відповідно, відділом РАЦС Бориславського міського управління юстиції Львівської області. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] 15.11.2007 року було вилучено з сім'ї [PERSON] та передано на тимчасове перебування у дитячу лікарню. Причиною цього стало те, що матір дітей - [PERSON] цього ж дня забрали на примусове спецлікування (психічні розлади), про що складено акт про вилучення дітей. З акту також вбачається, що на момент вилучення дітей батька дітей вдома не було, зі слів прабабусі дітей, яка за станом здоров'я не могла опікуватися дітьми, батько - [PERSON] не займався вихованням дітей, зловживав спиртними напоями. Малолітні [PERSON] (з 2007 року) та [PERSON] (з 2011 року) проживають та виховуються у дитячому будинку «Оріана» у м.Бориславі, перебувають на повному державному утриманні. Згідно з копією наказу служби у справах дітей Бориславської міської ради від 15.11.2007 року № 01-п, малолітніх [PERSON] та [PERSON] було постановлено на облік дітей, які перебувають складних життєвих обставинах, як таких, що мати через стан здоров'я не може належним чином виконувати батьківські обов'язки, а батько перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Протягом періоду, що діти проживають в дитячому будинку, відповідач [PERSON] 1-2 рази на рік відвідував доньок, проте приходив у нетверезому стані. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню доньок [PERSON] та [PERSON], не займається їхнім вихованням, навчанням, ніяким чином не піклується про доньок, не проявляє заінтересованості в їхній подальшій долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, при цьому за пошуком роботи у службу зайнятості не звертався, що стверджується листом Бориславського міського центру зайнятості. Відповідач зловживає спиртними напоями, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 2007 року, що стверджується копією довідки лікаря-нарколога від 05.08.2008. Інші докази про те, що [PERSON] знятий з вказаного обліку, відсутні. 20 березня 2017 року та 26 липня 2017 року проведено обстеження житлово-побутових умов за місцем реєстрації дітей ([PERSON] та [PERSON].), що одночасно є місцем фактичного проживання їхнього батька - відповідача [PERSON], зокрема, у квартирі [ADDRESS]. Результати обстеження показали, що комунальних вигод у квартирі немає, у квартирі встановлено лише одне вікно, житлово-побутові умови проживання є незадовільні та загрожують життю і здоров'ю дітей. 28.09.2014 та 23.07.2016 у квартирі ставалася пожежа. Згідно з висновком виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки і піклування від 12 квітня 2017 року № 3-12/931: позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно його малолітніх доньок, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам дітей, оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не піклується про їхній фізичний, духовний розвиток та матеріально не забезпечує. Відповідно до п. 2, п.4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач [PERSON] є державним опікуном малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], як вихованців дитячого будинку «Оріана» у м.Бориславі. Згідно із ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як вбачаться з обставин, встановлених судом, відповідач - батько дітей - нехтує інтересами своїх дітей, а тому відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача, як крайній захід, слід позбавити батьківських прав стосовно його малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Аналіз досліджених в ході судового розгляду справи доказів дає суду достатні підстави стверджувати, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, не маючи жодних об'єктивних перешкод, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дітей, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, тому суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав стосовно малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 травня 2017 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, зокрема те, що діти повністю перебувають на утриманні держави, стан здоров'я відповідача, те, що відповідач офіційно ніде не працює, однак є працездатним, інвалідностей не має. Суд вважає, що з врахуванням вказаних обставин, з метою захисту інтересів дітей, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на утримання малолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 гривень, що підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду (21 червня 2017 року) і до досягнення дітьми повноліття, що буде відповідати вимогам законності та справедливості. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки судом розглянуто та задоволено три позовні вимоги, тому необхідно стягнути з відповідача в дохід держави 1920 грн. 00 коп. судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved