Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних та три проценти річних. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до двох Виконавчих написів приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.03.2013р., що зареєстровані в реєстрі під № 172 та №173 , [PERSON] зобов'язано повернути в користь [PERSON] 40300,00 та 40000,00 грн. Зазначені виконавчі написи знаходяться на виконання у відділі ДВС м.Рівне з 30.08.2013р. по теперішній час. Разом з цим, станом на сьогодні згідно з Довідкою Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби від 07.09.2016р. №10464 заборгованість згідно зазначених виконавчих написів в розмірі 40300,00 та 40000,00 грн., яка рахується за [PERSON] та повинна бути сплачена в користь позивача не погашена. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору позики, є грошовим зобов'язанням. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні витрати (з 01.10.2013 року по 01.10.2016 року ), що складають 74 300,36грн., три процента річних від простроченої суми за 3 роки прострочення у розмірі 7 233,60 грн., судові витрати в розмірі 815 грн. 34 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, повідомлення про причини неявки до суду не надіслав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявився. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до двох Виконавчих написів приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.03.2013р., що зареєстровані в реєстрі під № 172 та №173, [PERSON] зобов'язано повернути в користь [PERSON] 40300,00 та 40000,00 грн.(а.с.5-6). Вказані виконавчі написи знаходяться на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з 30 серпня 2013року і станом на 07 вересня 2016 року невиконані божником [PERSON]В.( а.с.7) Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору позики є грошовим зобов'язанням. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, (ч.2 ст.625 ЦК України). Виходячи із положень вказаної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання, (постанова Верховного Суду України від 15 листопада 2010 р. у справі № 3-11гс10). Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, з якими суд погоджується, за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2016 року інфляційні втрати складають 74300,36 грн., а три проценти річних за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2016 року - 7233,60 грн. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю виконавчого документа про стягнення боргу чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого виконавчого документа, (постанова Верховного Суду України від 04 липня 2011 року № 13/210/10 та від 12 вересня 2011 року № 6/433- 42/183 і постанова Вищого господарського суду України від 16 березня 2011 року № 11/109). Таким чином, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved