Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає що за життя [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельну ділянки розміром 5,76 га (кадастровий номер 7425383000:06:001:0273 та кадастровий номер 7425383000:06:001:0482) згідно Державного акту серії ЯГ № 427418 на території Рябухівської сільської ради. За життя - 19 липня 2016 року [PERSON] дані земельні ділянки заповіла позивачу [PERSON] 22 серпня 2016 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Позивач у встановлений термін подав заяву до нотаріальної контори, але не може оформити спадщину належним чином, так як у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 5,76 га (кадастровий номер 7425383000:06:001:0273 та кадастровий номер 7425383000:06:001:0482) згідно Державного акту серії ЯГ № 427418 від 16.03.2006 року на території Рябухівської сільської ради в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 22 серпня 2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Рябухівської сільської ради, та третіх осіб відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 22 серпня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 282827 від 23.08.2016 року (а.с.5). Згідно копії заповіту від 19 липня 2016 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.6). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 427418 від 03.04.2006 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рябухівської сільської ради (а.с.8). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 25 лютого 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 427418 від 03.04.2006 року на імя [PERSON] вважати недійсними (а.с. 7). Згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі від 20.03.2017 року, вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯГ № 427418 від 03.04.2006 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рябухівської сільської ради станом на 22.08.2016 року становила площею 4,75 га ріллі 153 682, 34 грн., площею 1,01га пасовища 4679,79 грн. (а.с. 21). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємцем є [PERSON], що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 22.03.2017 року та копією спадкової справи (а.с.28-34). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, дане право підтверджено належними правовстановлюючими документами, оригінали якого було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцем за заповітом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошових оцінок земельних ділянок на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі на загальну суму 158362 грн. 13 коп. Саме з цієї суми позивач повинен був сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» - один відсоток ціни позову - 1583 грн. 62 коп., а ним сплачено згідно квитанції 640 грн., тому з позивача підлягає стягненню недоплачена сума судового збору в розмірі 943 грн. 62 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved