Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є рідною бабусею неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками якого є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , між якими 29 квітня 2006року було укладено шлюб. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 квітня 2011 року шлюб між відповідачами розірвано. Вказує, що до та після розлучення хлопчик постійно проживає разом з нею та дідусем [PERSON] , ходить до школи. У 2009 року відповідачі поїхали на заробітки. У 2013 році відповідач [PERSON] приїхала, два три дні побула та знову поїхала. З 2016 року зовсім не приїжджає. Відповідачі фактично взагалі не приймають участі у житті та розвитку дитини. Усіма необхідними матеріальними витратами дитина забезпечується виключно за рахунок дідуся та бабусі. Окрім того, відповідачі взагалі не цікавляться навчанням та шкільним побутом дитини, не підтримують зв`язок зі школою, що підтверджується характеристикою із Новоолексіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, згідно якої хлопчика виховують бабуся і дідусь. Вони цікавляться навчанням внука, відповідально ставляться до його виховання. Надають допомогу класному керівнику і підтримують з ним зв`язок. Окрім цього, хлопчику вже виповнилося 14 років і йому потрібно робити документи, а при зверненні до паспортного їм повідомили що потрібні батьки хлопчика. На відміно від відповідачів, позивач піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, допомагає з навчанням, готує його до самостійного життя. Виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини повністю взяли на себе бабуся та дідусь. Так, на даний час відповідачі, мати [PERSON] та батько [PERSON] фактично самоусунулися від виховання дитини, а саме: не піклуються, про фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ним освіти та не цікавляться його навчанням та побутом. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги з підстав, викладених у позову, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представника третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні вказала, що хлопчик [PERSON] з народження проживає з бабусею та дідусем та знаходиться повністю на їх утриманні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що батьки хлопчика давно поїхали на заробітки до Італії та з того часу не приїжджають до нього, не відвідують. Відповідачі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом оголошення на веб-сайті судової влади, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як зазначає позивач, відповідачі, мати [PERSON] та батько [PERSON] фактично самоусунулися від виховання дитини, а саме: не піклуються, про фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо. На підтвердження даних обставин позивачем були надані наступні докази: - копія довідки №3335 від 21.10.2020 року Виконкому Новоолексіївської селищної ради, відповідно до якої в квартирі за адресою: [ADDRESS] , - зареєстровані: позивач [PERSON] , онук [PERSON] , який фактично проживає, син [PERSON] , який проживає за кордоном з 2009 року, невістка [PERSON] , яка проживає за кордоном з 2009 року; - копія Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.10.2020 року, відповідно до якого позивач [PERSON] її чоловік [PERSON] проживають разом зі своїм онуком [PERSON] . Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] з 2009 року по теперішній час проживають окремо, а саме за кордоном. Утриманням та вихованням дитини повністю займаються бабуся та дідусь; - копія характеристики Новоолексіївської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2, відповідно до якої вихованням дитини [PERSON] займаються бабуся та дідусь, які постійно цікавляться навчанням онука, надають допомогу класному керівнику й підтримують з ним зв`язок. Крім того, вказані позивачем обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Зважаючи на те, що показання свідків не протирічать іншим зібраним по справі доказам, суд оцінює вказані показання як достовірні. Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи та не спростовані відповідачами. Також, представником органу опіки та піклування був наданий висновок РДА №302/09-02/26 від 05.04.2021 року, відповідно до якого Генічеська РДА вважає за доцільним позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню дитини [PERSON] . За положенням ч. 1 ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавлених батьківського піклування. Згідно ч. 3 ст. 243 СК України, опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом, у випадках, передбачених Цивільним Кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані сторонами докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини приходить до висновку, що позовна вимога про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Також, підлягає задоволенню вимога позивача про встановлення піклування над [PERSON] , оскільки судом встановлено, що дитина позбавлена батьківського піклування, її вихованням займаються бабуся та дідусь, дитина перебуває повністю на їх утриманні. Таким чином, суд вважає за доцільне встановити піклування над неповнолітнім [PERSON] та призначити позивача [PERSON] його піклувальником. На підставі викладеного,

Outcome: approved