Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 05.01.1999 року перебуває із відповідачем у трудових правовідносинах та протягом 20 років працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» в якості гірника очисного забою у небезпечних та шкідливих умовах праці із повним робочим днем в шахті. Починаючи з червня 2018 року фізичний стан [PERSON] значно погіршився у зв`язку із чим, він змушений був лікуватися. Після проведеного лікування позивачу було вперше встановлено професійне захворювання хронічна попереково-крижова радікулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовими синдромами; хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз. Відповідно до висновку МСЕК № 090866 від 30 жовтня 2020 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок професійного захворювання за сукупністю на 65% (40% - хронічна поперекова крижова радікулопатія, 25% - хронічний бронхіт) та встановлена ІІІ група інвалідності. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач більше ніж на половину втратив можливість повністю реалізовувати свої можливості, постійно змушений приймати лікарські препарати, постійно відчувати наслідки професійного захворювання, стан здоров`я останнього став незадовільний, що обумовлює необхідність позивача пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя. Враховуючи вказані обставини позивач просить стягнути з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на його користь 32 500,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди. Позивач заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 02 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 24 березня 2021 року (а.с. 22). Від відповідача на адресу суду 17 лютого 2021 року, в межах строку, визначеного ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 02 лютого 2021 року, надійшов відзив на позов із доказами направлення його позивачу, тому суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» до розгляду в межах цієї цивільної справи. Представник відповідача заявив письмове клопотання про розгляд цієї цивільної справи без його участі, заперечував проти задоволення вимог позову у повному обсязі, посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за приписами якої позивачем має бути заначено у чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню через те, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про перенесення ним моральних страждань та не обґрунтувано вимоги щодо виплати моральної шкоди у розмірі 32 500,00 гривень. Крім того, відповідач вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди суди повинні враховувати ті, обставини, що відділеннями Фонду застрахованим особам і членам їхніх сімей здійснюється виплата одноразової допомоги, яка на його думку компенсує потерпілому моральні страждання, а також виплачуються щомісячні страхові платежі (а.с. 28-29). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 05 квітня 1999 року по 03 березня 2020 року працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», був звільнений 03 березня 2020 року у зв`язку з виявленням невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 12-14). Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №090866 від 30 жовтня 2020 року позивачу первинно було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65 % у зв`язку з професійним захворюванням безстроково за сукупністю, у тому числі: -40% - у зв`язку із хронічною попереково-крижовою радикулопатією; -25% - у зв`язку із хронічним бронхітом. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №851724 від 30 жовтня 2020 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності (а.с. 5). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 вересня 2020 року професійне захворювання [PERSON] виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу (а.с. 7-11). Згідно з Медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання №28/651 від 25 серпня 2020 року, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №640 від 21 серпня 2020 року, повідомлення про хронічне професійне захворювання №1934/1 від 25 серпня 2020 року, виписки з амбулаторної карти від 20 жовтня 2020 року [PERSON] встановлено діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та стійкими больовими синдромами; хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (а.с. 6, 15, 16, 17-19). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві зв`язки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих зв`язків. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 32 500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved