Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності, вказуючи, що 03.03.2007 р. вони одружились і 14.03.2007 р., перебуваючи у шлюбі, купили квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира була оформлена на його ім'я, вартість квартири склала 41000 дол.США. Для купівлі квартири позивачем були використані його власні кошти у розмірі 13000 дол.США, кошти, які йому позичила мати, [PERSON], у розмірі 13000 дол.США, та банківський кредит у розмірі 15000 дол.США. Кредит був отриманий позивачем у ПАТ КБ «Надра» 14.03.2007 р., того ж дня був укладений іпотечний договір. Відповідач не працює, грошей йому не дає, тому увесь тягар по сплаті кредиту ліг на його плечі, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду з позовом про поділ майна подружжя. На його думку, частка відповідача складає 2/100 частин квартири, виходячи з розміру сплачених під час шлюбу коштів у розмірі 1398,86 дол.США. Просить визнати за ним право власності на 98/100 частин спірної квартири та провести поділ рухомого майна, придбаного подружжям під час шлюбу, на загальну суму 7000 грн., поклавши на нього судові витрати. Треті особи [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із самостійними позовними вимогами на предмет спору, вказуючи, що 14.03.2007 р. [PERSON] за згодою [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування грошової суми у розмірі 151500 грн. і за ці кошти [PERSON] та [PERSON] придбали спірну квартиру. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17.02.2009 р. вказаний договір дарування визнаний недійсним. На виконання цього рішення (від 17.02.2009 р. ) рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.05.2010 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], [PERSON] 151500 грн., але дотепер це рішення (від 27.05.2010 р.) не виконано. Вважає, що спірна квартира була придбана на ім'я [PERSON] за рахунок коштів у розмірі 151500 грн., отриманих відповідачкою [PERSON] від продажу 14.03.2007 р. [PERSON] та [PERSON] належної їм квартири [ADDRESS], та отриманого [PERSON] кредиту, для задоволення житлових потреб кожного члена сім'ї, на підставі домовленості про створення спільної власності. Оскільки внесені ними у купівлю спірної квартири кошти у розмірі 151 500 грн. складають 73/100 частину її вартості (151500/207050), просять суд визнати за кожним з них право власності на 73/200 частин спірної квартири, визнавши квартиру спільною частковою власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON]- [PERSON], представник [PERSON]- [PERSON], представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - Майба Д.І. первісний позов підтримали, проти позову третіх осіб - заперечували. [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, позов [PERSON] - не визнала. [PERSON], [PERSON], представник ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені, просили про розгляд справи у їх відсутність, що суд вважає за можливе. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши надані суду письмові докази, суд дійшов висновку про наступне. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 03.03.2007 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. 14.03.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON], за згоди [PERSON], набув право власності на квартиру [ADDRESS] . 30.03.2007 р. право власності на спірну квартиру зареєстровано в КП «ХМБТІ» на ім'я [PERSON] (т.1 а.с. 5, 6, 7, 65). За повідомленням КП «Жилкомсервіс», за адресою: [ADDRESS], проживають: [PERSON], [PERSON], неповнолітня [PERSON], неповнолітня [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.21). [PERSON] з позовом про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя до суду не зверталась, вимог про визнання за нею права власності на частину квартири - не заявляла. За таких обставин суд вважає, що, звертаючись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на 98/100 частин вказаної квартири, [PERSON] не довів суду, що його право оспорюється чи не визнається другим з подружжя - відповідачкою [PERSON], у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог . В разі, якщо ці вимоги заявлені позивачем в інтересах [PERSON], то такий спосіб захисту її прав є невірним. Разом з тим, враховуючи, що відповідачем визнана та обставина, що в період шлюбу подружжям було придбане рухоме майно, зазначене у позові, загальною вартістю 7000 грн. та не оспорює запропонований позивачем порядок його поділу, в рівних частках, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на меблевий гарнітур (сервант, кутова шафа, пенал, кутові полиці), пральну машину «Midea», комп'ютерний стіл, диван-книжку, на загальну суму 3500 грн, що відповідає його частці у спільному майні подружжя. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Що стосується позовних вимог [PERSON], [PERSON], суд зазначає наступне. Підставою для заявлення своїх вимог [PERSON], [PERSON] є посилання на ст..368 ЦК України, а саме придбання спірної квартири за спільні кошти членів сім'ї, зокрема, за подаровані ними [PERSON] 151500 грн., згідно договору дарування від 14.03.2007 р. Враховуючи наявність рішення Апеляційного суду Харківської області від 17.02.2009 р., яким вказаний договір дарування визнаний недійсним, та рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.05.2010 р., яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], [PERSON] подарованих ними 151500 грн., суд вважає вимоги [PERSON], [PERSON] безпідставними, оскільки з цих судових рішень випливає, що грошові кошти у розмірі 151500 грн. не є грошовим вкладом [PERSON], [PERSON] у купівлю спірної квартири, оскільки мають бути їм повернуті. Також суду не було надано доказів тощо, що станом на 14.03.2007 р. подружжя [PERSON], [PERSON] та подружжя [PERSON], [PERSON] були членами однієї сім'ї, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Договір купівлі-продажу спірної квартири від 14.03.2007 р. ані [PERSON], ані [PERSON] не оскаржили. Крім того, заявляючи вимогу про визнання за ними права власності, [PERSON], [PERSON] фактично ставлять питання про встановлення порядку виконання рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.05.2010 р. за рахунок 73/100 частин спірної квартири, що [PERSON] не оспорює, у той час, як це питання регулюється не нормами ЦК України, а законом України «Про виконавче провадження», яким передбачений спеціальний порядок відчудження нерухомого майна. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON], [PERSON]

Outcome: dismissed