Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ФОП [PERSON] про заміну товару неналежної якості та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.08.2014 року позивач купив у відповідача секційний бетонний паркан, який складається із 752 плит та 194 бетонних стовпчиків, за 56\~760 грн. Однак, на початку жовтня 2015 року позивач виявив на декількох плитах значного розміру тріщини та різні дефекти на їх поверхні. Як пізніше вияснив позивач виробник бетонного паркану грубо порушив технічні умови ДСТУ БВ.2.7.-163:2008, використавши звичайну проволоку, яка не забезпечує міцність виробів, а тому дані плити є небезпечними для життя та здоровя оточуючих людей та є неналежної якості. У звязку з чим, [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з проханням обміняти неякісний товар на якісний з влаштуванням його за рахунок відповідача. Однак, відповідач ніяких мір з приводу заміни товару не приймає. Пізніше, позивач звертався до [PERSON] обласної Асоціації споживачів з проханням захистити його права та інтереси як споживача. При спільному огляді вказаних бетонних плит фахівцями [PERSON] обласної Асоціації споживачів зі стороною відповідачів було виявлено, що бетоні плити виготовлені з проволоки, товщиною 3мм по всьому периметру армування, в той час як за ДСТУ БВ.2.7.-163:2008 бетонні плити такого зразка виготовляються із проволоки 6-8 мм в місцях, де буде навантаження, а між ними у вигляді сітки проволока товщиною 3 мм. На звернення позивача [PERSON] обласна Асоціація споживачів підготовила та надала претензію ФОП [PERSON] На подану претензію [PERSON] обласної Асоціації споживачів відповідач відмовилась належним чином реагувати. Вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив зобовязати відповідача провести демонтаж бетонних плит неналежної якості, змінити їх на бетонні плити належної якості, яка встановлена вимогами технологічних умов за власний рахунок; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. В судовому засіданні на обставинах, викладених в позовній заяві, позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заявлений позов не визнали, просили у задоволенні останнього відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2014 року позивач придбав у відповідача секційний бетонний паркан, який складається із 752 плит та 194 бетонних стовпчиків, за 56\~760 грн. Однак, на початку жовтня 2015 року позивач виявив на декількох плитах значного розміру тріщини та різні дефекти. У звязку з чим, [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з проханням обміняти товар на якісний з влаштуванням його за рахунок відповідача. Пізніше, позивач звертався до [PERSON] обласної Асоціації споживачів з проханням захистити його права та інтереси як споживача (а.с.11). При спільному огляді вказаних бетонних плит фахівцями [PERSON] обласної Асоціації споживачів зі стороною відповідачів було виявлено, що бетоні плити виготовлені з проволоки, товщиною 3мм по всьому периметру армування, в той час як за ДСТУ БВ.2.7.-163:2008 бетонні плити такого зразка виготовляються із проволоки 6-8 мм в місцях, де буде навантаження, а між ними у вигляді сітки проволока товщиною 3 мм. На звернення позивача [PERSON] обласна Асоціація споживачів підготовила та надала претензію ФОП [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України від 12.05.1991 р. №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1023-ХІІ), у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно ч.2 ст.678 ЦК України покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми у разі істотного порушення вимог якості товару, зокрема виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких повязане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявились неодноразово чи зявились після їх усунення. Підставою для заміни товару позивач зазначає, що бетоні плити виготовлені з проволоки, товщиною 3мм по всьому периметру армування, в той час як за ДСТУ БВ.2.7-163:2008 бетонні плити такого зразка виготовляються із проволоки 6-8 мм в місцях, де буде навантаження, а між ними у вигляді сітки проволока товщиною 3 мм., тобто з істотними недоліками. Суд зазначає, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2016 року у даній справі за клопотанням позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам [PERSON] торгово-промислової палати. Однак, матеріали справи були повернуті до суду без виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2016 року, оскільки у [PERSON] торгово-промисловій палаті відсутня лабораторія, яка може провести такі дослідження. (а.с.67). При цьому, позивачем та його представником не заявлялось повторне клопотання щодо призначення експертизи, проведення якої необхідно доручити іншій експертній установі. Згідно із сформульованим в статті 11 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 59, 60 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивач не довів тієї обставини, що придбані ним\~бетоні плити у відповідача не відповідають вимогам ДСТУ БВ.2.7.-163:2008, оскільки дані обставини не підтверджуються належними та допустимим доказами (висновком експерта), зважаючи на те, що відповідач заперечив проти позову. В той час, як згідно листа ДП «[PERSON] науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 10.12.2015 року №1247/110 елементи бетонні та залізобетонні для огорожі код ДКПП 23.69.19 не включені в «Перелік продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні», затверджений наказом Держспоживстандарту України №28 від 01.02.2005 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №466/10746 від 04.05.2005 року, зі змінами та доповненнями (а.с.31). Окрім того, судом встановлено, що позивач придбав секційний бетонний паркан, який складається із 752 плит та 194 бетонних стовпчиків за вигідною для нього ціною, і не мав будь-яких претензій до відповідача більше року. Враховуючи те, що відповідач заперечила проти позову, надана позивачем розписка [PERSON] про зобовязання останньої здійснити за власний рахунок демонтаж старих плит судом до уваги не береться та не може бути доказом, так як з останньої не зрозуміло кому вона адресована, про які плити йде мова, їх кількість (а.с.17). В частині вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно п.4 ч.1 ст.611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. За правилами ч.2 ст.22 Закону №1023-ХІІ при задоволенні вимог позивача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону №1023-ХІІ споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції, відповідно до закону. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. №5 від 27.02.2009 року надав розяснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Отже, у справах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Водночас, суд вважає, що оскільки вимоги позивача в частині заміни товару неналежної якості є необґрунтованими, так як не доведені позивачем, відтак в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити через те, що у справі не встановлено обставин, з якими Закон повязує право\~позивача\~на відшкодування\~моральної\~шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed