Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 09.09.2013 року з відповідачкою було укладено договір купівлі -продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до умов п. 1 зазначеного Договору [PERSON] зобов'язалась передати, а він прийняти у власність земельну ділянку розміром 0,15 га.На виконання умов договору продаж земельної ділянки було вчинено за 60000.00 грн. які вона отримала від нього повністю, ще до підписання договору про що зазначено в договорі, але відповідач відмовилась від виконання укладеного Договору і не повернула отримані за договором грошові кошти, так як змінила свою думку стосовно укладеного договору та втратила бажання її продавати на узгоджених раніше умовах, грошові кошти не повернула. Згідно ст. 256 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладені вище. Представник відповідача [PERSON] -заперечував проти позову та прояснив, що позовні вимоги є безпідставними. Дійсно сторони обговорювали питання щодо продажу земельної ділянки і відповідачка давала на ім'я позивача довіреність для оформлення необхідних документів, але договір купівлі продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню, що не було зроблено. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.І ст. 220 ЦК України). Матеріали справи не містять доказів щодо факту передачі коштів відповідачу. Частиною 1 статті 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен видати боржнику розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Посилання позивача на пункт 2 договору не підтверджує фактичної передачі коштів відповідачу, а тільки обставини які повинні були статись у минулому. В свою чергу обставини передачі грошових коштів, визначених у п.2 Договору не підтверджуються жодними письмовими доказами по справі. У зв'язку з тим що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на виконання своїх обов'язків сторонами по нікчемному договору, він не тягне за собою виникнення юридичних прав та обов'язків сторін. Вислухавши сторони, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, беручи до уваги наступні обставини: Як встановлено в судовому засіданні, що 09.09.2013 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, що розташована за адресою с. Циркуни Харківського району, Харківської області. Відповідно до умов п. 1 зазначеного договору [PERSON] зобов'язалась передати, а [PERSON] прийняти у власність земельну ділянку розміром 0,15 га. Відповідно до вимог ст. 209 ЦПК України правочин, якій вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом. Згідно із вимогами ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державної реєстрації. У даному випадку сторони не дотрималися вимог закону і уклали нікчемний договір Згідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виходячи із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Фактично позивачем пред'явлено вимогу про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а саме: стягнення грошової суми, сплаченої на виконання умов договору. Згідно до ст. ст. 202,204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків . Правочин є правомірним, якщо недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається Положеннями статті 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки, [PERSON] отримала від позивача гроші в сумі 60000,00 грн., ще до підписання договору, про що прямо зазначено в п. 2 договору. В договорі є її підпис, яку вона не оспорює і тому суд не приймає до уваги її доводи стосовно того, що вказані кошті вона не отримала і тому відповідач повинна повернути позивачу все, що вона одержала на виконання цього правочину За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, у порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у вигляді судового збору так як із - за дій відповідача позивач був змушений звертатися о суду з цим позовом.

Outcome: approved