Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON], стосовно [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 11.01.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, вирішено стягувати з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з 25.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З моменту винесення вказаного рішення суду, тобто з 29.07.2014 року, відповідач [PERSON] жодної матеріальної чи моральної підтримки своїй дитині не надає, ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків, при цьому абсолютно не цікавиться життям своєї дитини та її матеріальним забезпеченням. Дитина мешкає біля неї та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] станом на 31.07.2018 рік заборгованість становить 26 503,23 грн. Відповідач сам не заперечує проти того, щоб судом було винесено рішення про позбавлення його батьківських прав. На підставі вищевикладеного, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 164 СК України, вона просить її позовні вимоги задовольнити, оскільки відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява, згідно якої він з позовними вимогами згоден, просить позбавити його батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - [PERSON], розглянувши справу без його участі. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Зі згоди позивача та третьої особи, суд розглядає справу за відсутність відповідача, відповідно до наданої заяви. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 12.04.2013 року. /л.с.7/. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2014 року по справі № 495/4658/14-ц,позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11.01.2013 року відділом ДРАЦС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 04. Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 25.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. /л.с.9/. Матеріалами справи встановлено, що наразі позивач повторно вийшла заміж та змінила прізвище з «Андрійчук» на «Бойченко», що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. /л.с.6/. У відповідності до довідки № 250, виданої КП «ЖЕО №1» , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дійсно син [PERSON], [INFO] мешкає біля матері та знаходиться на її утриманні, про що також вказано в акті підтвердження сусідів від 15.08.2018 року. /л.с.10,11/ Позивач у своєму позові вказує, що відповідач жодної матеріальної чи моральної підтримки своїй дитини не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, при цьому абсолютно не цікавиться життям своїх дитини та її матеріальним забезпеченням. Так, у відповідності до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області Сударіковою А.О., станом на 31.07.2018 року за боржником [PERSON] рахується заборгованість по аліментам у розмірі 26 503,23 грн. /л.с.8/ У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 СК України, встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками у відношенні до малолітнього [PERSON], [INFO]. Більш того, матеріли справи містять заяву [PERSON], відповідно до якої він згоден, щоб було винесено рішення суду про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]. /л.с.16/. У відповідності до ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, 04.10.2018 року з виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як органу опіки та піклування надійшов висновок № 02/15-29-4976/2240 від 02.10.2018 року, згідно якого доцільно позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. /л.с.22/ Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не бажає піклуватись про свого сина, свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов'язків по вихованню та догляду за дитиною, надав заяву, згідно якої він згоден з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], що у сенсі розуміння ч. 4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для задоволення позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: сектор з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved