Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що «03» вересня 2014 року вона [PERSON] , 1991 року народження народила доньку [PERSON] . Місце державної реєстрації народження дитини підтверджено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] вид. 24 вересня 2014р. Запис про народження дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за моїм - матері прізвищем, а ім`я та по-батькові - за вказівкою позивача. Батьком дитини є [PERSON] , 1982 р.н., який в добровільному порядку не визнає себе батьком. Влітку 2012 року я, [PERSON] , познайомилася з [PERSON] в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, де я працювала і продовжує працювати. [PERSON] , відповідач по справі, очолює будівельну компанію «Софія» в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, в даному населеному пункті він проживає, має власне житло. Дозвілля сторони проводили разом. Між ними були теплі, дружні відносини. Восени 2013 року відповідач запропонував позивачу проживати разом в його квартирі по [ADDRESS] . Сторони проживали як чоловік та жінка, без укладання шлюбу, турбувались один про одного, проявляли повагу один до одного. Сторони мали близькі стосунки. Про відносини та сумісне проживання в квартирі відповідача знали його сусіди, друзі, знайомі та їх мами. В грудні 2013р. позивач завагітніла. [PERSON] - відповідач по справі, не заперечував проти народження дитини та в подальшому мати сім`ю. Через деякий час відповідач змінив своє відношення до позивача. Позивач зрозуміла, що він не планує мати з нею сім`ю. Сторони перестали проживати разом. [INFO] позивач народила дочку - [PERSON] . Її батьком є [PERSON] , який жодного разу не надав ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, але неодноразово призначав зустріч для вирішення питання відносно утримання доньки, на які він же сам і не приходив. Тому з урахуванням неодноразових уточнень та змін позовних вимог позивач просила суд визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000 грн. щомісячно починаючи з 03.09.2014 року. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06.2019 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа: третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про встановлення батьківства та стягнення аліментів поновлено та призначено підготовчий розгляд. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач та представник позивача в судовому засіданні 27.10.2020 позов підтримали та просили його задовольнити. Представник позивача просила розгляд справи проводити у її відсутності, про що зазначила в заяві від 26.10.2020. В подальшому в судове засіданні 24.12.2020 не з`явилися. Відповідач в судові засідання 27.10.2020 та 24.12.2020 не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. В минулих судових засіданням відповідач проти вимог позову заперечував. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судові засідання 27.10.2020 та 24.12.2020 не з`явився. Представник направила до суду лист, згідно якого просила розглядати справу у відсутності представника, відповідно до вимог чинного законодавства. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народилась [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] записано [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані зі слів позивача. Згідно довідки виконавчого комітету Кагарлицької сільської ради від 02.08.2017 року № 5644, малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 21.11.2018 року призначити по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: Чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] .? 11.06.2019 року на адресу суду надійшов висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-11-2019 згідно якої зазначено що Молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Нummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971 біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. В подальшому представником відповідача знову було заявлено клопотання про призначення повторної судово-медичної молекулярної експертизи. У зв`язку з даним клопотанням ухвалою суду від 25.11.2019 року по справі призначено повторну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС. 12.03.2020 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи від 26.06.2020 № 10-2332, у зв`язку з тим що 24.02.2020 року для відбору експериментальних зразків до Київського НДЕКЦ МВС сторони не з`явились. Відбір порівняльних зразків не проводився. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial