Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 09 вересня 1989 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1881. [PERSON] зазначає, що на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує формально, втрачено почуття любові один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 1996 року народження, [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 09 сепрня 2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у судовому засіданні за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу у судовому засіданні за його відсутності, позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 1989 року, актовий запис №1881, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Причиною розпаду сім`ї є відсутність спілкування між подружжям, різні погляди на сім`ю, шлюб, відсутність почуття любові, турботи один про одного, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у позивача бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved