Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом до Виконкому Жовтневої районної у місті ради, Йосипівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування вказано, що після смерті батька позивача залишилося спадкове майно у вигляді двох квартир та земельної ділянки. Право власності на спадкове майно отримати не може, так як виник спір із спадкоємцями померлої дружини його померлого батька. Позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про права на спадщину за законом від 11.11.2015 року на імя [PERSON] на квартиру за адресою: м-н 7 Зарічний 17/ 132, та визнати право власності на 1/3 частину квартири №13 в будинку №17 мікрорайону 7 Зарічний в місті [PERSON] та на земельну ділянку площею 3,4100га, що розташована на території Кіровоградської області Петрівського району Йосипівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №092476 в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 24 квітня 2010 року. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позовних заявах. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти заявлених вимог, вказали що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на правових підставах. В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2010 року помер батько позивача [PERSON], за життя він перебував у шлюбі з 17.08.2007 року, з [PERSON], яка поперла 05.05.2015 року (а.с.4, 51, 55). За життя батько позивача [PERSON] був власником земельної ділянки площею 3,4100га, що розташована на території Кіровоградської області Петрівський район Йосипівська сільська рада за межами населеного пункту, вказане підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №092476 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 13,14); та був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом № Ж1374 на право власності на житло від 01.10.1997 року (а.с.7). Померлій [PERSON] належала 1/3 частина квартири № 132, що розташована в будинку 17 по 7-й мікрорайон Зарічний м. Кривий Ріг на підставі свідоцтва № Ж-1108 про право власності на житло, від 01.01.1996 року (а.с.87) та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2009 року, вона отримала у спадщину спадкове майно у вигляді по 1/3 частини вказаної вище квартири що раніше належали [PERSON] та [PERSON] (а.с.89, 90). На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса [PERSON] не зверталася. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька позивач звернувся з заявою до Другої Криворізької державної нотаріальної контори, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу звернулася її племінниця [PERSON], відповідач по справі, з заявою про прийняття спадщини на спадкове майно за адресою м-н 7 Зарічний 17/ 132 та недоотриманої пенсії. ( а.с.86). 11.11.2015 року відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з квартири яка розташована за адресою: м-н 7 Зарічний 17/132 та недоотриманої пенсії (а.с.94-95). Стосовно позовних вимог про визнання недійсним свідоцтво про права на спадщину за законом на імя [PERSON] недійсним, суд зазначає наступне. Згідно ст.57 СК України, майном що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Таким чином з оглядом на зазначені положення Сімейного кодексу України, Цивільного Кодексу України[ADDRESS], що розташована в будинку 17 по вул. 7-й мікрорайон Зарічний м. Кривий Ріг, не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], тому позовні вимоги позивача в цій частині є безпідставним та такими що не підлягають задоволенню. Вимоги про визнання за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири №13 в будинку №17 мікрорайону 7 Зарічний в місті [PERSON] та на земельну ділянку площею 3,4100га, що розташована на території Кіровоградської області Петрівського району Йосипівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті 24.04. 2010 року [PERSON] підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З вказаного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. З огляду на те що позивачем судовий збір не сплачено в повному обсягу, а позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтво про права на спадщину за законом не підлягають задоволенню, то відповідно дост. 88 ЦПК України розмір судового збору підлягає стягненню з позивача.

Outcome: partial