Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON], у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 17 вересня 1988 року та зареєстрований Бібщанською сільською радою народних депутатів Золочівського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що через різні погляди на сімейне життя, що призводило до постійних конфліктів та суперечків, у зв'язку із чим спільне життя стало нестерпним. З 2012 року проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу неможливе. Шлюб носить формальний характер, адже сім'я фактично розпалась. Від шлюбних відносин мають двох дітей. Відтак, між сторонами виник спір про право, а тому просить у відповідності до ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. 03 жовтня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 10 січня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 15 лютого 2019 року позивачем подано заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. У судове засідання відповідач не з'явився, хоча повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача щодо розгляду справи, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 17 вересня 1988 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні Бібщанської сільської ради народних депутатів Золочівського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про шлюб від 17.09.1988 серії [NUMBER]. У зв'язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім'ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку із чим такі фактично припинились. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін є двоє повнолітніх дітей Мар'яна та Роман. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачкою у позові, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивач у поданому позові разом із загальними положеннями законодавства. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою [PERSON] при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved