Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він працював на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції енергодільниці по 6-му розряду ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України. Відповідачем, починаючи з жовтня 2019 року здійснюється систематичне порушення його законних прав, що проявляється у невиплаті заробітної плати. Так, останнім платежем, що ним отримувався, був аванс за жовтень 2019 року . Таким чином, вже протягом 11 місяців він не отримує заробітної плати. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 83 700,80 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також просить стягнути з відповідача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, водночас представник позивача просив здійснювати розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подавалось. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції енергодільниці по 6-му розряду ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України з 29.08.2017 року по 22.09.2020 року (а.с.7- 9). Відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як вбачається з довідки № 647 від 01.10.2020 року заборгованість по заробітній платі ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України перед [PERSON] за період з жовтня місяця 2019 року по вересень місяць 2020 року складає 83 700, 80 грн. (а.с.7). Таким чином, оскільки позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з жовтня місяця 2019 року по вересень місяць 2020 року у розмірі 83 700, 80 грн., то суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 83 700, 80 грн. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Так, зокрема позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 7 000,00грн. В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи договір про надання професійної правничої допомоги №45/08 від 20.08.2020 року, акт прийому-передачі послуг від 12.10.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №64/08 від 22.08.2020 р. (а.с. 17-20). Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 2 000,00 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати, у зв`язку з чим судовий збір з відповідача у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню у дохід держави відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial