Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільного сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що не заперечує проти сплати аліментів з часу ухвалення судового рішення, але проти стягнення аліментів за період між поданням позову та датою ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до повного задоволення, оскільки вимоги позивача є законними і ґрунтуються на доказах, які безпосередньо були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про народження дитини вбачається, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO].(а.с.4) З довідки від 18.10.2016 року № 442 виданої Розсохуватською сільською радою Катеринопільського району Черкаської області вбачається, що [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері [PERSON].(а.с.5) Факти надання добровільної грошової або іншої допомоги відповідачем судом не встановлені. Договір між батьками про сплату аліментів на дитину згідно ст. 189 СК України не укладався. Заява про добровільне відрахування аліментів згідно ст. 187 СК України відповідачем за місцем роботи не подавалась. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів виконання батьківського обов'язку, щодо утримання дітей відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є сплата аліментів за рішенням суду. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для їх повного задоволення, оскільки судом встановлено, що вимоги позивача є законними і обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалює стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 08.11.2016 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати від сплати яких позивача було звільнено згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України ,

Outcome: approved