Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що його матері [PERSON], [INFO], належить 10/12 часток житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. 2/12 частки домоволодіння належали рідній сестрі матері - тітці позивача [PERSON], [INFO]. [PERSON] хворіла на тяжку психічну недугу, у 1993 році тітка була визнана хронічно психічно-хворою та була направлена до Липецького психоневрологічного інтернату, де померла [INFO] року. Після смерті тітки не збереглись документи що встановлюють факт зміни її прізвища з [PERSON] на [PERSON], а саме свідоцтва про шлюб. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.1992 року [PERSON] на належній їй 10/12 частин було виділено у користування житловий будинок літ.«А-1» з надвірними будівлями в цілому, що складає одиницю. А [PERSON] в свою чергу отримала компенсацію за 2/12 частини в сумі 2000 руб. Мати позивача померла в м. Харкові [INFO] року у віці 83 років, спадщину після матері позивач прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] Але одержати свідоцтво про право на спадок після матері за законом не має можливості, бо житловий будинок [ADDRESS] в Міськ.БТІ значиться, як самовільно реконструйований. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що померла в с. Липці Харківського району Харківської області [INFO] року [PERSON] [INFO] є рідною сестрою [PERSON], та рідною тіткою позивача та визнати за право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на літ.А-1 [ADDRESS], самовільно реконструйований у 2006 році. В судове засідання з'явився представник позивача, підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не заявився, надав через канцелярію суду заперечення на позовну заяву, згідно яких проти позову заперечував та просив розглянути справу за відсутності представника міської ради. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлена судом належним чином про причину неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом, [PERSON] [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадок за заповітом від 23 листопада 1991 року, виданого ХДНК № 2 р. № 1-5528, зареєстрованого в Харківському Міськ.БТІ 12.12.1991 р. за № 4282, належить 10/12 часток житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON]. 2/12 частки домоволодіння з надвірними спорудами [ADDRESS] належали рідній сестрі [PERSON], тітці позивача - [PERSON], [INFO] на підставі рішення народного суду Ленінського району м.Харкова від 04.10.1991 року (справа №2-381/91). [PERSON] хворіла на тяжку психічну недугу, довгий час лікувалася у Харківській психоневрологічній лікарні № 15, а у 1993 році була визнана хронічно психічно-хворою (тобто невиліковно) та була направлена до Липецького психоневрологічного інтернату, де померла [INFO] року, актовий запис про смерть № 11 та свідоцтво про смерть [NUMBER]. Іще за життя сестри, мати позивача [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова про виділ належної їй частини домоволодіння [ADDRESS] з метою сплатити сестрі за належну їй частку домоволодіння, щоб мати будинок у власності в цілому. 03 лютого 1992 року Ленінським районним судом м. Харкова було винесене рішення відповідно до ст.115 ЦК України в редакції 18 липня 1963 р., далі мовою оригіналу: - «Суд, решил: Выделить в собственность [PERSON] на принадлежащие ей 10/12 частей жилого дома [ADDRESS] жилой дом лит.А-1, пом.1-1; 1-2; 1-3; 1-4; 1-5; из надворных строений уборную лит. Д, ограждение 1-3, всего на сумму 2074 рубля, что в идеальной доле составляет единицу вместо 10/12 частей. Взыскать с [PERSON] в пользу [PERSON] через ее опекуна, [PERSON] деньги в сумме 2000 рублей за принадлежащие [PERSON] 2/12 части жилого дома [ADDRESS]...» Цим рішенням суд не визнав за [PERSON] право власності на 2/12 частки , на які за експертним висновком, не можна виділити в домоволодінні окремого приміщення, а тільки виділив їй у власність (в користування) будинок в цілому, що складає одиницю. Фактично [PERSON] викупила у своєї недієздатної сестри належну останній частку батьківського домоволодіння. Це рішення було зареєстроване в Міськ.БТІ 26.03.1992 року. Мати позивача [PERSON] та її померла у 1994 році сестра [PERSON] є дітьми одних батьків - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Мати народилася [INFO] року, вона уроджена [PERSON], її сестра уроджена [PERSON] народилася [INFO] року, обидві народилися в с.Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області. [PERSON] вступила в шлюб, та змінила прізвище на [PERSON], але свідоцтва про укладення шлюб не збереглось. Згідно з матеріалів справи у 2006 році за проханням матері позивача, на спільні гроші (позивач висилав матері гроші впродовж багатьох років своєї служби, а вона їх заощаджувала) позивач зробив ремонт та деяку реконструкцію спадкового будинку літ. А-1 [ADDRESS]. Житловий будинок мав 61% зносу, позивач відремонтував фундамент цеглою, обіслав будинок ззовні цеглою, замінив вікна на металопластикові, замінив покрівлю, в середині будинку демонтував пічне обладнання та піч (прим. 1-2) замінивши його газовим, трохи пересунув стіни в приміщеннях 1-3 та 1-4, провів часткову реконструкцію веранди (прим. І), пл. 7,2 кв.м., демонтував та переобладнав ґанок. Порівняно із 1990 роком (технічний паспорт Міськ.БТІ від 07 липня 1990 року) житлова площа будинку збільшилася на 1 м. 10 см., тобто на площу демонтованої печі в прим. 1-2. [PERSON], мати позивача померла в м. Харкові [INFO] року у віці 83 років, а/запис про смерть № 14751, свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 08.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Після її смерті у 2013 році позивач замовив у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вихід співробітника в батьківський житловий будинок [ADDRESS]. 17 жовтня 2013 року був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок після його ремонту та реконструкції, згідно з яким житлова площа порівняно із 1990 роком збільшилася на 1м. 10см. (на площу демонтованої печі в приміщенні 1-2). Загальна площа порівняно з 1990 роком зменшилась із 51,3 кв.м. до 50,8 кв.м. за рахунок реконструкції приміщення І. На замовлення позивача у п/п «[PERSON]», що має відповідне свідоцтво та кваліфікаційний сертифікат від 22.02.20ІЗроку, було виготовлено технічний висновок про стан будівельних конструкцій житлового будинку літ. А-1 з ґанком «а». Згідно цього висновку житловий будинок літ. А у 2006 році був реконструйований. Технічний стан будівельних конструкцій в цілому забезпечує надійну експлуатацію та життя та здоров'я мешканців. Технічні рішення, що були прийняті під час реконструкції відповідають діючим нормам та правилам державних стандартів, будівельних, санітарних та протипожежних норм. Вказаний ремонт та переобладнання зроблені мною самовільно, без узгодження та одержання дозволу органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи, підтверджується, що після смерті [PERSON] спадщину на належний їй житловий будинок [ADDRESS] прийняв лише позивач [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], як спадкоємець першої черги, є позивач [PERSON], але оформити спадщину у нотаріальній конторі не має змоги бо у будинку є самовільні реконструкції, які в органах БТІ не зареєстровані, що було наслідком звернення позивача до суду. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, виготовлену (створену) особою, набувається нею якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) речі із своїх матеріалів на підставі договору, являється власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно ст. 376 ЦК України п.1 Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, як що вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належним чином затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на положення про диспозитивність цивільного судочинства, закріплених в ст.ст. 10, 60 ЦПК України, належні докази, які б спростовували доводи позивача, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved