Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ майна, в якому зазначає, що вони з [PERSON] перебувають в шлюб з 20 вересня 2003 року. За час перебування у шлюбі, вони придбали: житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Першотравнева буд. 77 А, право власності на це домоволодіння зареєстроване за позивачем та відповідачем у рівних частинах по 1/2 частині; житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка, 22, право власності на який було зареєстровано за позивачем. Автомобіль «PEUGEOT - PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований на праві власності за відповідачкою. Крім цього, ними було придбано наступне майно: - холодильник « Арістон» вартістю 3 000,00 грн.; - 2 телевізори « Самсунг» вартістю 1600,00 та 1300,00 грн.; - набір меблів для спальної кімнати вартістю 2 700,00 грн.; - набір мяких меблів для кімнати вартістю 6 000,00 грн.; - набір меблів для дитячої кімнати вартістю 9 000,00 грн; - набір меблів для кухні вартістю 2 500,00 грн; - кухонний куток вартістю 1 600,00 грн.; - набір меблів для передньої кімнати вартістю 1 400,00 грн.; - пральна машинка «LG» вартістю 1 600,00 грн.; - посудомийна машина «ВЕКО» вартістю 2 400,00 грн.; - опалювальний котел « Житомир 20» вартістю 1 600,00 грн.; - комп'ютер вартістю 6 000,00 грн.; Також позивачем в порядку приватизації були набуті у власність дві земельні ділянки розміром 0,1500 гектара кадастровий номер 6323385501:03:002:0024 та розміром 0,2500 гектара кадастровий номер 6323385501:03:002:0023, що розташовані за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка, 22. Після припинення шлюбних відносин між ними, з відповідачкою була досягнута наступна домовленість про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - всі меблі та побутова техніка, що була ними придбана залишається відповідачці, також він переоформляє на відповідачку на підставі договору дарування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та дві земельні ділянки розміром 0,1500 гектара кадастровий номер 6323385501:03:002:0024 та розміром 0,2500 гектара кадастровий номер 6323385501:03:002:0023, що розташовані за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка 22, а відповідачка переоформляє на нього право власності на автомобіль «PEUGEOT - PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі такої домовленості, 24 жовтня 2014 року сторони нотаріально визначили, що оскільки домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка 22 хоча і зареєстроване на праві власності за позивачем, але набуте у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя і кожному з нас належить по 1/2 частині, після чого позивач на підставі договору дарування подарував відповідачці свою 1/2 частину вказаного домоволодіння, вартість якої становила 50 311,00 гривень. Також 24 жовтня 2014 року на підставі договорів дарування позивач подарував відповідачці належні йому особисто на праві власності дві земельні ділянки - розміром 0,1500 гектара кадастровий номер 6323385501:03:002:0024 вартістю 30 497, 25 гривень та розміром 0,2500 гектара кадастровий номер 6323385501:03:002:0023, вартістю 46 300,54 гривень що розташовані за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка 22. Всього за договорами дарування позивач подарував відповідачці майно на загальну суму 127 108,79 гривень, що підтверджується договорами дарування. Проте, після укладення договорів дарування, відповідачка відмовилася виконувати свою частину домовленості та переоформити на позивача право власності на автомобіль, а стала вимагати, щоб він подарував їй і свою 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Першотравнева буд. 77 А, оскільки це майно було подароване їм її батьком, і вже лише після цього, вона переоформить на мене право власності на автомобіль. Беручи до уваги, що відповідачка не виконує умови домовленості позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просить розподілити майно, що є їхньою з відповідачкою спільною сумісною власністю подружжя з урахуванням договорів дарування майна від 24 жовтня 2014 року та виділити йому із майна, що є спільною сумісною власністю подружжя автомобіль «PEUGEOT - PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 90657,88 грн. А [PERSON] виділити всі меблі та побутову техніку зазначену вище. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обємі та дав пояснення аналогічні зазначеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надали відповідні заперечення, а також пояснили, що відповідач не заперечує той факт, що дійсно з позивачем з 20 вересня 2003 року перебуває у шлюбі, за час перебування у якому з позивачем ними було придбане нерухоме та рухоме майно, зокрема побутові речі, меблі та автомобіль. Однак факти викладені, в позовній заяві щодо придбання за час подружнього життя рухомого майна (побутові речі та меблі) вартість яких на час поділу майна складає 40700 грн. є безпідставними та не доведеними, при такому поділі не буде рівності часток. За позовними вимогами позивач просить розподілити майно, що є їхньою спільною сумісною власністю подружжя з урахуванням договорів дарування майна від 24 жовтня 2014 року та виділити йому із майна що є спільною сумісною власністю подружжя автомобіль «PEUGEOT-PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 90657,88 грн. Визнати за ним право власності на автомобіль «PEUGEOT-PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач бажає виділити відповідачу майно на загальну суму 40700 грн. На думку позивача такий поділ майна можливий внаслідок досягнутої домовленості між ними про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме всі меблі та побутова техніка, що була нами придбана залишається відповідачу, так як позивач переоформляє на неї на підставі договору дарування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та дві земельні ділянки розміром 0,1500 га. кадастровий номер 6323385501:03:002:0024 та розміром 0,2500 га кадастровий номер 6323385501:03:002:0023, що розташовані за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка, 22, а відповідач переоформляє на позивача право власності на автомобіль «PEUGEOT-PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вказані доводи позивача про порядок поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя є безпідставними, та не підтверджені належними доказами. Представник відповідача та відповідач вважають, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах Сімейного кодексу України та порушують особисте право відповідача на отримання рівної частки в спільному сумісному майні, оскільки позивач безпідставно, без належних письмових доказів щодо дійсної вартості майна на час його поділу, вважає, що на користь відповідача має бути передане майно (меблі та побутові речі) вартістю 40700 грн., а на його користь автомобіль «PEUGEOT-PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 90657,88 грн., що майже в двіче більше, а відповідно не є рівними. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.10). Під час перебування у шлюбі сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, Красноградський район, с.Піщанка, вул.Першотравнева буд. 77А, право власності на це домоволодіння зареєстроване за позивачем та відповідачем у рівних частинах по 1/2 частині, однак даний будинок не являється предметом спору. Також сторонами було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: Харківська область, Красноградський район, с.Піщанка, вул.Шевченка, 22, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] Відповідно до копії договору дарування від 24.10.2014 року сторони визначили, що частки в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка, 22, в кожної із сторін є рівними, тобто [PERSON], та [PERSON] належать по ? частці кожному. [PERSON] передав в дар 1/2 частку в праві власності на вищезазначений будинок [PERSON] [PERSON] одержала право особистої приватної власності на весь вищезазначений житловий будинок (а.с. 12). Даний будинок також не є предметом спору. Згідно договорів дарування земельних ділянок від 24.10.2014 року [PERSON] подарував [PERSON] земельні ділянки - розміром 0,1500 гектара кадастровий номер 6323385501:03:002:0024 вартістю 30497,25 гривень та розміром 0,2500 гектара кадастровий номер 6323385501:03:002:0023, вартістю 46 300,54 гривень що розташовані за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка 22 (а.с. 13-14). Дані земельні ділянки також не є предметом спору. Відповідно до звіту (акту) про оцінку колісного транспортного засобу № 8-1 від 07.04.2015 року, яку замовив та оплатив [PERSON], вартість автомобіля «PEUGEOT-PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 90657,88 грн. (а.с. 15-19). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «PEUGEOT-PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 20). Оцінка спірного майна, а саме меблів та побутової техніки не проводилась. Вартість даного майна позивач зазначив приблизно, на момент їх купівлі. Зі слів позивача його сума становить 40700 грн. З даною вартістю товару відповідач не погодилась. Щодо домовленості між сторонами про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до якої всі меблі та побутова техніка, що була ними придбана залишається відповідачу, так як позивач переоформляє на неї на підставі договору дарування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та дві земельні ділянки розміром 0,1500 га. кадастровий номер 6323385501:03:002:0024 та розміром 0,2500 га кадастровий номер 6323385501:03:002:0023, що розташовані за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Шевченка, 22, а відповідач переоформляє на позивача право власності на автомобіль «PEUGEOT-PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], то вона не підтверджена належними доказами. Будь-яких письмових та належних доказів, в підтвердження даного факту в матеріалах справи не міститься, не надано таких і сторонами в судовому засіданні. В звязку з чим посилання позивача на даний факт при вирахуванні співмірності при поділі майна є безпідставними та не враховуються судом, оскільки всі ці обєкти не є предметом спору даного судового розгляду, т.я. стосовно цих обєктів сторони дійшли добровільної згоди. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки автомобіль є неподільним майном, у разі спору між подружжям питання про залишення цього майна одному з них і присудження грошової компенсації за частку в майні іншому розв'язується\~\~ з урахуванням правил шлюбно-сімейного законодавства. Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його часток у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе\~\~за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Пленум Верховного Суду України в пунктах 22,\~\~25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними\~\~відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишає майно в їх спільній частковій власності. Вимоги позову стосувалися визнання права власності на автомобіль «PEUGEOT-PARTNER» 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 90657,88 грн. за позивачем, а на меблі та побутову техніку вартістю 40700 грн. - за відповідачем. Під час розгляду справи жоден з подружжя не був згоден на сплату відповідної компенсації за його частку в спільному майні. Відповідно до звіту (акту) про оцінку транспортного засобу автомобіля його вартість в даний час становить 90657,88 грн. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати за сторонам ідеальні частки по 1/2 за кожним з подружжя на автомобіль без його реального поділу та залишенням даного майна в їх спільній частковій власності, в звязку з чим в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Поряд з цим, що стосується поділу іншого майна, яке позивач бажав виділити відповідачу замість компенсації в рахунок 1/2 частини автомобіля, а саме меблі та побутову техніку на загальну суму 40700грн., то в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Так, статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положенням ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В підтвердження своїх позовних вимог стосовно вартості меблів та побутової техніки, то позивач посилається на власний розрахунок, як пояснив його представник в судовому засіданні це вартість майна на день його придбання, яка його вартість на день подання позову їм не відомо, оскільки це не визначалось та відповідну експертизу з цього приводу вони не проводили. При цьому, жодного доказу в підтвердження вартості придбаних товарів в матеріалах справи не міститься, не надано таких доказів і позивачем і відповідачем в судовому засіданні. Враховуючи те, що вартість меблів та побутової техніки зазначена позивачем приблизно на день їх купівлі, сторони не домовились про вартість даного майна, що підлягає поділу, а оцінку вартості даного майна на час розгляду справи сторони не проводили, то суд вважає за необхідне в даній частині позову відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем не надано жодного доказу про вартість даного майна. При цьому, відмова в даній частині позову у задоволенні позову з вказаних підстав не перешкоджає позивачу звернутись повторно до суду, обравши у відповідності до ст.16 ЦК України належний спосіб захисту прав та інтересів, які вони вважають порушеними та доводити свої вимоги у відповідності до положення ст.ст.10, 60 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial