Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що земельна ділянка розміром 0,0300 га, яка знаходиться в [ADDRESS] належить йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.01.2006 року. Стверджує, що дану земельну ділянку він отримав згідно рішення Мостиської міської ради Львівської області за №72 від 07.10.2005 року. На спірній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, яка належить йому (позивачу [PERSON]) на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.09.2004 року. Вказує, що рішенням Мостиської міської ради за №4 від 22.04.2005 року «Про затвердження матеріалів погодження по вибору земельної ділянки під реконструкцію нежитлового приміщення в індивідуальний житловий будинок в [ADDRESS] йому (позивачу [PERSON]) вирішено затвердити матеріали погодження по вибору земельної ділянки під реконструкцію нежитлового приміщення в індивідуальний житловий будинок площею 0,0300 га.; - дати дозвіл на виготовлення будівельного паспорту та проекту відведення земельної ділянки під реконструкцію нежитлового приміщення в індивідуальний житловий будинок за вищевказаною адресою; - зобов'язати будівельний паспорт та проект відведення земельної ділянки під реконструкцію нежитлового приміщення в індивідуальний житловий будинок у [ADDRESS] подати на затвердження сесії Мостиської районної ради. Зазначає, що рішенням Мостиської міської ради від 01.06.2005 року за №19 «Про затвердження будівельного паспорту під реконструкцію нежитлового приміщення в індивідуальний житловий будинок в [ADDRESS] йому (позивачу [PERSON]) вирішено затвердити будівельний паспорт під реконструкцію вказаного нежитлового приміщення під індивідуальний житловий будинок. Даний будівельний паспорт розроблений та затверджений у відповідності до ДБН-92 та належить до третього класу будівлі. Покликається на те, що в грудні місяці 2012 року йому стало відомо, що відповідачка [PERSON] має у власності земельну ділянку. У відповідь на його (позивача [PERSON]) запит в Мостиську міську раду він отримав лист проте, що відповідачці [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0024 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража в [ADDRESS] яка належить останній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №583735 від 09.09.2009 року. Даний державний акт був виданий на підставі рішення Мостиської міської ради за №91 від 25.02.2009 року. Стверджує, що державний акт про право власності на земельну ділянку він отримав 16.01.2006 року, тоді як відповідачка [PERSON] отримала державний акт про право власності на земельну ділянку під будівництво індивідуального гаража лише 09.09.2009 року. Вказує, що його (позивача [PERSON]) право власника земельної ділянки по [ADDRESS] порушено тим, що управління Держземагенства у Мостиському районі та Мостиська районна рада видали спірний державний акт [PERSON] всупереч ДБН-92, в частині протипожежних вимог. Для будівель третього класу, до яких відноситься майбутня будівля житлового будинку, відстань в метрах між будівлями при степені вогнестійкості приміщень має бути від 8 до 12 метрів. Гараж відповідачки [PERSON] повинен будуватися в межах з його (позивача [PERSON]) земельною ділянкою. Жодних дозволів на побудову індивідуального гаражу, який буде суміжний з його земельною ділянкою він не надавав, жодних підписів на будь-яких документах не ставив. З огляду на наведене, просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення Мостиської міської ради від 25.02.2009 року за №91 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS] [PERSON].»; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 0024 га серії ЯЖ №583735 від 09.09.2009 року виданий [PERSON] на підставі рішення Мостиської міської ради від 25.02.2009 року № 91 26 сесії 5 скликання. Даючи пояснення в судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилався на обставини зазначені в позовній заяві та зазначив, що він є власником земельної ділянки розміром 0,0300 га, яка знаходиться в [ADDRESS] та належить йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 568263 від 16.01.2006 року. Вказаний державний акт був виданий на підставі рішення Мостиської міської ради Львівської області за №72 від 07.10.2005 року. Вказує, що в грудні місяці 2012 року з повідомлення Мостиської міської ради від 24.12.2012 р. на його звернення, йому стало відомо, що відповідачка [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 0,0024 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража в [ADDRESS]. Окрім цього наголосив, що з відповідачкою [PERSON] не знайомий та не погоджував з останньою меж наданої їй земельної ділянки. Оглянувши в судовому засіданні Акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки відповідачки [PERSON] від 2008 року, який міститься в технічній документації зазначив, що такого не підписував, що підтверджується не схожістю даного підпису з його підписом як в долученій до справи копії паспорта, так і в дорученні представнику на ведення справи у суді. Просив суд даний позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені її довірителем [PERSON] позовні вимоги та зазначила, що останній є власником земельної ділянки розміром 0,0300 га, яка знаходиться в [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 568263 від 16.01.2006 року. На даній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, яка належить її довірителю [PERSON] на праві власності. Рішенням Мостиської міської ради від 01.06.2005 року за №19 був затверджений будівельний паспорт під реконструкцію нежитлового приміщення в індивідуальний житловий будинок в [ADDRESS]. Даний будівельний паспорт розроблений та затверджений у відповідності до ДБН 360-92. В грудня місяці 2012 року її довірителю [PERSON] стало відомо, що [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 0,0024 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража в [ADDRESS] Вказану земельну ділянку отримала на підставі спірного рішення, а також державного акту. Покликається на те, що в будівельному паспорті на забудову земельної ділянки виділеної [PERSON] не зазначено індивідуальний житловий будинок її довірителя. Зазначена у будівельному паспорті [PERSON] відстань від гаражу останньої до будівлі [PERSON] (10м.) не відповідає дійсності, співставивши розміри земельної ділянки [PERSON], ширина якої становить 16,67 м, а ширина запроектованого будинку становить 12,50 м, плюс відстань від будинку до межі земельної ділянки з іншого боку. Зазначає і те, що неправомірно головним інженером проекту була позначена відстань у 10м. від гаражу [PERSON] до нежитлової будівлі [PERSON], яка підлягає реконструкції, оскільки на момент виготовлення будівельного паспорта [PERSON] в 2009 році, у [PERSON] ще у 2005 році був затверджений будівельний паспорт на реконструкцію нежитлового приміщення на індивідуальний житловий будинок розміром 14м на 12,50м. Таким чином, саме ці розміри мали б враховуватись інженером при виготовленні будівельного паспорта відповідачки [PERSON] Також вказувала, що жодних дозволів її довіритель [PERSON] на побудову індивідуального гаражу, котрий мав би бути суміжний із його земельною ділянкою, не надавав та не підписував будь-якої документації з погодження меж суміжних землекористувачів. Просила суд позов задоволити та визнати незаконним і скасувати рішення Мостиської міської ради від 25.02.2009 року за №91 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS] [PERSON].», а також визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0024 га серії ЯЖ №583735 від 09.09.2009 року виданий [PERSON] на підставі рішення Мостиської міської ради від 25.02.2009 року № 91 26 сесії 5 скликання. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, вважаючи такий безпідставним. Вказала, що згідно рішення за №91 від 25.02.2009 року їй було затверджено проект відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS]. В подальшому, на підставі вищевказаного рішення вона виготовила державний акт на земельну ділянку серії ЯЖ №583735 від 09.09.2009 року площею 0,0024 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража в [ADDRESS]. Покликається на те, що технічну документацію щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаража погоджено з дотриманням вимог законодавства, а тому при прийнятті оскаржуваного рішення Мостиська міська рада діяла в межах наданих їй повноважень. Просили суд в задоволенні даного позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що Мостиською міською радою порушень закону при виділенні земельної ділянки [PERSON] допущено не було. Вся необхідна документація останньою була підготовлена належним чином, з дотриманням всіх вимог і подана на затвердження в міську раду. Земельна ділянка [PERSON] знаходиться в межу з земельною ділянкою [PERSON] і не порушує його право власності на суміжне землекористування, а отже підстав для визнання акту на право власності на вказану земельну ділянку недійсним немає. Крім того, твердження [PERSON] про те, що в акті погодження меж землекористування з [PERSON] стоїть не його підпис, нічим окрім його показів не підтверджено. Не обґрунтовані твердження [PERSON] і про те, що його право власності на надану йому земельну ділянку під реконструкцію нежитлового приміщення в індивідуальний житловий будинок в [ADDRESS] порушено наданням суміжної земельної ділянки [PERSON], всупереч ДБН 360-92 в частині протипожежних норм, так як виготовлена на реконструкцію документація на ім'я [PERSON] не відповідає вимогам закону. Оскільки станом на сьогодні реконструкція не проведена і навіть не розпочата, то неможливо встановити чи будуть враховані застереження винесені відповідними службами, невідомо як саме буде проведено реконструкцію і чи будуть при цьому будівельні роботи проведені відповідно до проекту і т.п., а тому стверджувати що наданням суміжної ділянки [PERSON] вже порушується право власності позивача на земельну ділянку під реконструкцію не відповідає дійсності. Твердження [PERSON] в позовній заяві про те, що перш ніж виносити рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки [PERSON] Мостиська міська рада повинна була провести заміри можливості побудови там гаража є такими, що суперечить законодавству про місцеве самоврядування, так як такі, що виходить за межі його повноважень. Покликається і на те, що в позовній заяві [PERSON] просить суд поновити йому строк для оскарження рішення міської ради на підставі якого його довірительці був виданий державний акт, так як нібито про його видачу [PERSON] він дізнався тільки 24.12.2012 року, а тому пропустив його з поважних причин. Однак вказує, що дане твердження позивача [PERSON] не знайшло свого підтвердження і спростовується показами допитаних в суді свідків [PERSON] та [PERSON], які вказали, що [PERSON] всі обставини щодо видачі [PERSON] державного акту були відомі ще у 2010 році, коли його довірителька [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звертались в Мостиський районний суд з позовом про визнання не чинним державного акту виданого позивачу. Просив суд в задоволенні даного позову відмовити. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що відповідно до ст.121 ЗК України громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності, зокрема для будівництва індивідуальних гаражів - в розмірі не більше 0,01 га. Покликається на те, що відповідачка [PERSON] на законних підставах звернулась до Мостиської міської ради з проханням про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, отримала дозвіл на виготовлення будівельного паспорта, виготовила його в проектній організації та подала на затвердження сесії міської ради. Вказує, що зважаючи на той факт, що будівельний паспорт був виготовлений та погоджений в установленому порядку головним архітектором Мостиського району, Мостиська міська рада наддала відповідачці [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS], який був затверджений рішенням сесії Мостиської міської ради №91 від 25.02.2009 року. Щодо тверджень позивача [PERSON], який у позовній заяві вказав, що «міська рада повинна була провести заміри можливості побудови гаража» то з даного приводу представник міської ради зазначив, що в компетенцію Мостиської міської ради згідно Закону України «Про місцеве самоврядування» не входять такі повноваження, а законність дотримання державних будівельних норм чи встановлення і узгодження меж знаходяться у відповідних документаціях, які виготовляються спеціалізованими ліцензованими організаціями, що здійснюють свою діяльність в галузях архітектури чи земельних відносин. Просив суд в задоволенні даного позову відмовити. Представник відповідача Управління Держземагенства в Мостиському районі Львівської області Кулій М.В. в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] видавався на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаражу. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки пройшов державну експертизу землевпорядної організації. Висновок експертизи позитивний. Зауважень та пропозицій до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не було. Покликався на те, що на момент виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачці [PERSON] і на даний час земельна ділянка позивача [PERSON] є вільні від забудови. Просив суд в задоволенні даного позову відмовити. Представник третьої особи - Мостиського районного відділу Головного управління ДСНС України у Львівській області Драбчук М.В. в судовому засіданні підтвердив необхідність дотримання ДБН в частині протипожежних вимог (встановлених законодавством відстаней між будівлями) при будівництві гаража [PERSON] по відношенню до документації [PERSON] Відстань між вказаними приміщеннями в технічній документації [PERSON] зазначена 10м., коли в дійсності є 3,6м., що є суттєвим порушенням при виготовленні проекту будівництва гаражу. Просить суд дану цивільну справу в подальшому слухати у відсутності їхнього представника. Заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Судом встановлено, що сторони по справі ([PERSON] та [PERSON].) є суміжними землекористувачами. Рішенням Мостиської міської ради №72 від 07 жовтня 2005 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0300 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] 16.01.2006 року Мостиський районний відділ земельних ресурсів на підставі вищевказаного рішення видав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №568263. Згідно рішення Мостиської міської ради №91 від 25 лютого 2009 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0024 га для будівництва та обслуговування гаража, по [ADDRESS]. 16.01.2006 року остання на підставі спірного рішення отримала державний акт серія ЯЖ №583735 на право власності на вказану земельну ділянку. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані тим, що переданням у власність відповідачці [PERSON] земельної ділянки порушені права позивача як сусіднього землекористувача, а рішення міської ради про передачу їй земельної ділянки ухвалено з порушенням норм закону, суд перевіряє ці доводи позивача [PERSON] та приходить до наступного. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що в минулому був керівником організації, що виготовляла технічну документацію [PERSON] та виникла потреба в погодженні такої з суміжними землекористувачами. Також в 2005-2006р.р. виготовлялась і технічна документація позивачу [PERSON] Останнього він ніколи не бачив та оформленням вказаної документації займався зять [PERSON] - [PERSON] Не може однозначно ствердити чи технічна документація [PERSON] підписана [PERSON], оскільки таку передав [PERSON] та останній наступного дня із всіма підписами повернув йому вказані документи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що жодного відношення до земельної ділянки [PERSON] не має. Проживає він окремо від такого та зазначив, що лише одного разу [PERSON] попросив його вивезти сміття, однак громадяни [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є сусідами, при спробі вивезти сміття виганяли його з подвір'я, виражались в його сторону нецензурними словами. Проте, що у [PERSON] є акт на право власності на земельну ділянку під забудову гаража йому нічого не відомо. Письмового доручення на вчинення певних дій від [PERSON] він немає і ніколи немав та не підписував від його імені жодних документів. Свідки [PERSON] та [PERSON], котрі є сусідами із сторонами по справі, в судовому засіданні зазначили, що позивача [PERSON] вони ніколи не бачили, а всім займався його зять [PERSON] Окрім того зазначили, що їм було відомо, що у відповідачки [PERSON] є державний акт про право власності на земельну ділянку під будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS], як було і відомо позивачу та його представнику, оскільки ще у 2010 році вони (свідки) та [PERSON] зверталися до [PERSON] із позовом про скасування його державного акту на землю. Враховуючи підстави та предмет позову, встановивши характер спірних правовідносин сторін, суд надає правову оцінку обставинам по справі,

Outcome: approved