Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визначити, що кожному із співвласників їй та відповідачу [PERSON] належить по 1/2 ідеальній частці. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 05 серпня 1999 року перебуває з відповідачем у шлюбі. За час перебування у шлюбі, ними набуте певне майно, серед якого квартира [ADDRESS], яка придбана ними в 2006 року за спільні кошти подружжя. Вартість квартири становила 28000 доларів США, що станом на 02 липня 2016 року за курсом НБУ еквівалентно 700000грн. Право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем [PERSON]. Зважаючи на те, що спірна квартира набута ними за час шлюбу, вважає її спільним майном подружжя та просить визнати за нею та відповідачем по 1/2 ідеальній частці спірної квартири. Позивач в судове засідання не з'явилася подала суду письмову заяву в якій позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 березня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. 10 серпня 2006 року, тобто під час шлюбу, за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 20 липня 2006 року приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 08 вересня 2016 року за №67596343. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. А відтак, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю її та відповідача [PERSON], є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.\~\~ Таким чином, враховуючи вище викладене, виходячи з рівності часток та враховуючи, що співвласників майна є двоє, суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача та визначення, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 ідеальній частці спірної квартири. Відповідно \~до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягає стягненню 6890грн. судового збору на користь позивача. На підставі ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, та

Outcome: approved