Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. [INFO] року помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.06.2014 року за № 303/02-31, якою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на вищезазначену квартиру. Після звернення позивача до Реєстраційної службі Запорізького міського управління юстиції Запорізької області з вимогою про реєстрацію права власності на зазначену квартиру, спеціалісти вказаної установи повідомили про те, що державна реєстрація права власності на вказане вище майно є не можливою у зв'язку зі смертю [PERSON], а тому питання оформлення чи визнання права власності можливе лише у судовому порядку. Таким чином, [PERSON] не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є 1/4 частка квартири [ADDRESS], оскільки батько позивача - [PERSON] за час свого життя не зареєстрував право власності на житло. З огляду на вищевикладене, просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Калашнікова В.Ф. в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 7277. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 травня 1979 року, [PERSON] є батьком [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER], виданого 22.12.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя. [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. З відповідей, наданих Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, на запит суду, вбачається, що право власності на вказану квартиру на момент смерті за [PERSON] не зареєстровано, ? частини вказаної квартири належать [PERSON] Згідно спадкової справи № 6/2014, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], із заявою про прийняття спадщини, звернулась [PERSON] За матеріалами спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори, окрім [PERSON], ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося. У зв'язку із ненаданням правовстановлюючих документів на квартиру нотаріусом було повідомлено [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в процесі розгляду справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входить 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується дослідженими судом письмовими доказами. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Отже, позивач прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки в належний строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе в порядку спадкування за законом визнати право власності за [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved