Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 20 червня 2009 року він, [PERSON], [INFO] уклав шлюб з [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління Запорізької області 10 червня 2009 року зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за №18. Після реєстрації шлюбу дружині було надано прізвище [PERSON]. Під час подружнього життя в них народилися діти: [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління Запорізької області 29 вересня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за №148 та [PERSON], [INFO] про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Якимівського району Запорізької області 09 лютого 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 02. Він, [PERSON] та відповідач [PERSON] прожили у спільному шлюбі більше 5 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. На жаль, все вище вказане більше перших років спільного життя, останнім часом стосунки між ними поступово погіршувались що фактично призвело до припинення між ними сімейних відносин. З серпня 2014 року вони не проживають разом не ведуть спільного господарства та бюджету. Він, [PERSON], та відповідач не одноразово намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В результаті їх розмов він прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їх спільних дітей. З підстав наведених вище, збереження нашої сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Тому, у відповідності до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Тому норма вказаної вище статті надає йому право звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність дружини, тобто мене, або ж недосягнення нашою спільною дитиною одного року, - відсутні. Тому вважає за необхідне, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки наше подальше спільне життя як є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як його інтересам так і його дружини. Крім того, син [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю, дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з ним, а питання майна, набутого в період перебування нього та відповідача в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Таким чином позивач просить розірвати шлюб укладений 20 червня 2009 року між ним, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції Запорізької області по актовому запису №18 від 20 червня 2009 року. Відповідач по справі надала зустрічний позов про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ( зустрічна, в порядку ст.123, 31 ЦПК України), в якому зазначила, що дійсно 20 червня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАГС Якимівського РУЮ Запорізької області. Від шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, через що в сім'ї виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між нею та відповідачем остаточно припинились з серпня 2014 року, з зазначеного часу вони з відповідачем проживають окремо. Після розірвання шлюбних відносин вона разом із дітьми виїхала для проживання до своєї матері [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS]. Виїхала вона до матері у зв'язку з тим, що проживати разом із відповідачем не було можливості, а квартира, в якій вони проживали належить матері відповідача. Крім того, син [PERSON], [INFO] проживає разом з нею, дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з відповідачем за зустрічним позовом. Позивачка зустрічного позову проживає в будинку, який належить її матері, умови для проживання дитини є належними. Позивачка за зустрічним позовом просить прийняти цей зустрічний позов та розглянути його разом із позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON]. Визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з нею, тобто за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] надав письмову заяву, в якій зазначив, що він просить справу про розірвання шлюбу розглянути у його відсутність та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, також не заперечує проти задоволення заяви про залишення без розгляду позовної заяви про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. В судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] надала письмову заяву, в якій просить її зустрічний позов щодо визначення місця проживання дитини залишити без розгляду, позовну заяву щодо розірвання шлюбу розглянути без її участі та прийняти рішення згідно закону. Представник третьої особи по справі - Володимирівська сільська рада Якимівського району Запорізької області просить розглянути дану справу без участі представника сільської ради відповідно до діючого законодавства. В зв'язку з тим, що у справі наявні документи, які підтверджують те, що сторони подали до суду заяви, де просили розглянути справу за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовна заява первісного позову про розірвання шлюбу законна, обгрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав: підтверджуються матеріалами, які надані позивачем по справі, а саме: копіями паспортів позивачки та відповідача; копією свідоцтва про укладення шлюбу; копіями свідоцтв про народження, копією довідки про склад сім»ї; письмовими заявами сторін. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Отже, суд приходить до висновку про те, що причини, які виникли між сторонами та змусили їх звертатися до суду та наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї між [PERSON] та [PERSON] стали неможливими, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 207 ч. 1 п. 5 ЦПК України суд ухвалює про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення даного позову без розгляду, а також позивачу зустрічного позову роз'яснено його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду. Підстав для не прийняття заяви про залишення зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини без розгляду, судом не встановлено. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 109, 110, 112 СК України та

Outcome: approved