Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]. та просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 лютого 2006 року рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? чистини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21 липня 2021 року. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан позивача змінився. На його утриманні знаходиться його теперішня сім'я до якої входять [PERSON] та [PERSON] Дружина позивача не працює, а єдині кошти які вона отримує, це аліменти на утримання дочки. Крім цього, дружина позивача хворіє дисциркуляторною енцефалопатією ІІ ст. декомпенсації і на її лікування йдуть значні фінансові витрати. Також на утриманні позивача знаходяться його батьки, [PERSON], який з 2007 року перебуває на лікування в кардіології та [PERSON], яка часто перебуває на стаціонарному лікуванні. Крім цього, позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON], що в загальній сумі становить 50% від усіх прибутків, які він отримує. Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] до 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги змінив, звернувшись до суду із письмовою заявою в якій просить зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним, до 1/6 частини від всіх доходів або 60 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому в судовому засіданні позивач в усній формі вдруге уточнив змінені позовні вимоги, просивши суд зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним, до 1/6 частини від всіх його доходів. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач є батьком дитини та зобовґязаний утримувати свою дитину. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого обрала його прізвище «Зідрашко». Сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 07 лютого 2006 року з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? чистини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. З довідки № 1077 виданої по місцю роботи позивача вбачається, що останній працює на посаді старшого дорожнього диспетчера в Господарській службі Одеської залізниці та за період роботи з січня 2014 року по червень 2014 року йому було нараховано 43 694, 96 грн., утримано 26 259, 27 грн. та до видачі він отримав 17 435, 69 грн. Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, відповідачка за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року ніяких доходів не отримувала. Як вбачається з виписок історії хвороби батька позивача, останній знаходився на лікуванні в кардіологічному відділенні в періоди з 21 квітня 2007 року по 30 квітня 2007 року та з 23 січня 2012 року по 03 лютого 2012 року. Тобто з дня останнього лікування минуло вже майже три роки. Згідно довідки № 1079 виданої Головним управлінням пенсійного фонду УПФУ у Фрунзівському районі, батько позивача отримує пенсію за віком при повному стажі в сумі 1049 гривень. Мати позивача згідно довідки МСЕК № 066273 є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності в сумі 1058, 20 гривень. Зазначена обставина підтверджується довідкою № 1078 виданою Головним управлінням пенсійного фонду УПФУ у Фрунзівському районі. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». [PERSON]М не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами той факт, що починаючи з часу ухвалення рішення суду від 07 лютого 2006 року змінилось його матеріальне становище. Навпаки, як було встановлено судом та зазначено вище [PERSON] працевлаштувався на роботу та має регулярний заробіток, що вказує на правильне стягнення з нього аліментів у частці від заробітку. За таких обставин суд не вбачає правових підстав для зменшення розміру аліментів. Зважаючи на викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із сторін пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, за вимогою про зменшення аліментів судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути на користь держави з позивача. На підставі ст. ст. 180, 192 СК України,

Outcome: dismissed