Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу все належне їй майно. 10 серпня 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сидорчук А. Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 11 листопада 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майна, а саме на квартиру [ADDRESS] в зв`язку із відсутністю у [PERSON] свідоцтва про право власності на всю квартиру. Зазначив, що 1/3 частка даної квартири згідно із свідоцтвом про право власності належала спадкодавці, а інші 2/3 частки - її чоловіку [PERSON] . Після його смерті [PERSON] прийняла спадщину у виді 1/3 частик квартири як спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30 липня 2021 року закрито підготовче судове провадження, призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача Донецької міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 1410 від 16 лютого 1996 року, квартира [ADDRESS] належить: [PERSON] (1/3 частка), [PERSON] ( 1/3 частика), [PERSON] ( 1/3 частка). У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 жовтня 2002 року, виданого державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори Сусліною Н. В., спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво, складається, зокрема, із 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] належало 2/3 частки даної квартири. [PERSON] помер [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] , згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 серпня 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). 13 лютого 2001 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Казаковою Т. посвідчено заповіт [PERSON] , відповідно до якого остання заповіла все її майно [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За вимогами, визначеними в ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що позивач 11 листопада 2020 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сидорчук А. Л. із заявою про прийняття спадщини за заповітом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сидорчук А. Л., № 49/02-31 від 11 листопада 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру. В обґрунтування відмови нотаріусом зазначено, що [PERSON] не зверталась за видачею їй свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, тому [PERSON] вважається такою, що не оформила та не зареєструвала згідно із законодавством , яке діяло на той момент, своє право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно з п.п.4.14-4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За матеріалами справи позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку і тим, що не було підтверджено право власності спадкодавця на нерухоме майно. Разом з тим, з постанови нотаріуса вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте не оформила її. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на квартиру на ім`я спадкодавця, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за заповітом. У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved