Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 27 листопада 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, не приділяє належної уваги утриманню та вихованню дитини. Відповідач має незадовільні умови проживання, які не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, помешкання потребує ремонту, скрізь дуже брудно, немає необхідних для проживання електропобутових приладів та меблів. Для виховання та розвитку дитини умови не створені. 10.06.2019 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] проживає разом з позивачем в [ADDRESS] , знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідач життям та здоров`ям доньки не цікавиться, матеріальну допомогу не надає та ніякої участі в її долі не приймає. Згідно психолого-педагогічної характеристики, наданої Добропільською ЗОШ І-ІІІ ст. №19, Оксана має високий та достатній рівень знань, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. [PERSON] не виконує батьківських обов`язків, ухиляється від виховання, утримання, розвитку, охорони здоров`я малолітньої доньки [PERSON] . На підставі вищевикладеного, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] та стягнути аліменти. Позивач через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем мешкання та шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області, однак доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Від представника третьої особи також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Судом встановлено, що 27 листопада 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.11). Як вбачається з побутової характеристики від 10.01.2019 року, наданої Світлівською сільською радою, [PERSON] проживає без реєстрації на території Світлівської сільської ради в [ADDRESS] разом зі співмешканцем [PERSON] . Має двох малолітніх дітей: [PERSON] , 2006 року народження, яка проживає в м. Добропілля разом з бабусею, де і навчається в школі, та [PERSON] , 2011 року народження, яку відібрано Службою у справах дітей в серпні 2018 року. Вихованням дітей не займається, батьківські обов`язки не виконує. За час відсутності дитини вдома вона жодного разу не виявила бажання відвідати доньку. Від співпраці з соціальними службами ухиляється. За час проживання на території Світлівської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. За характером егоїстична, груба, лінива, схильна до брехні. Ніде не працює, разом із співмешканцем зловживає спиртними напоями. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, складеної директором та класним керівником Добропільської «ЗОШ І-ІІІ ст. №19 м. Добропілля, [PERSON] , [INFO] , навчається в школі з шостого класу. Дівчинка має хороший фізичний і розумовий розвиток. Має високий і достатній рівень навчальних досягнень. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, уважна учениця. Має добре розвинуту пам`ять, здібності до предметів суспільно-гуманітарного циклу. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Брала активну участь у громадському житті школи та класу, а також у спортивному житті школи. Приймала участь у шкільній олімпіаді з хімії. За характером скромна, весела, товариська, розсудлива, самостійна, не піддається чужому впливу. Користується повагою серед вчителів. Має авторитет серед однокласників. Батько, [PERSON] , проживає разом з дитиною, приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться навчанням, тримає контакт з класним керівником, відносини між батьком та дитиною довірливі. [PERSON] любить та поважає батька. Мати, [PERSON] , разом з дитиною не проживає, вихованням доньки не займається, ніякої матеріальної допомоги не надає та участі в матеріальному утриманні не приймає (а.с. 16). Згідно виробничої характеристики ТОВ «Краснолиманське», [PERSON] працює гірником очисного забою 5 розряду з 06.03.2018 року по теперішній час. За час роботи зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працьовитий, уважний працівник. Наряди виконує вчасно та якісно. До інструментів і механізмів відноситься дбайливо. Чітко дотримується правил техніки безпеки. Трудову дисципліну не порушував. Легко знаходить спільну мову з співробітниками. Згідно висновку органу опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 01.02.2019 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Шостим Принципом Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного Суд України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до своєї доньки батьківського піклування, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2,3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, зважаючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, в тому числі, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав і стягнення аліментів на дитину. Судовий збір позивачем було сплачено за вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав. Судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів позивачем не сплачувався, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги, що під час звернення до суду судовий збір позивачем за позовну вимогу (стягнення аліментів) сплачено не було, суд відповідно до норми ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved