Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з червня 2009 року по березень 2011 року вона спільно проживала з однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], вели спільне господарство та виховували дітей. З [PERSON] вона познайомилась ще в 1995 році, а з 1996 року по 2002 рік перебувала в шлюбі, а [INFO] в них народилась дитина [PERSON]. З 2002 по 2007 рік вони не підтримували сімейні стосунки. З червня 2009 року вони знову почали проживати разом та підтримувати фактичні шлюбні відносини. Реєстрацію шлюбу вирішили не здійснювати, оскільки вважали це зайвою формальністю, а відбути формальність у вигляді реєстрації фактичних шлюбних відносин завжди встигнуть. За час спільного проживання вели спільне господарство, влаштовували домашній побут, разом ділили доходи та видатки. У 2010 році за спільно зароблені кошти вони придбали автомобіль марки INFINITI FX 35, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], вартість якого 280 000 грн., спальний мебельний гарнітур (двохспальне ліжко, дві тумбочки, трьох дверна шафа), виготовлений з екзотичних порід дерева, вартістю 105 000 грн., мобільний телефон марки «Верту», в позолоченому корпусі - імеі [NUMBER], вартістю 23 000 грн., пральну машину «Індезіт», вартістю 7 000 грн., телевізор Самсунг, вартістю 20 000 грн., газову плиту «Альпарі» 4 500 грн., холодильник «Снайге», вартістю 8 000 грн., розкладний диван, вартістю 10 000 грн., ноутбук «DELL» №РР41С, вартістю 12 000 грн., нетбук «НР», вартістю 8 000 грн., золотий наручний годинник, вартістю 52 000 грн., золотий ланцюжок, вартістю 35 000 грн., дорожню сумку Версаче, вартістю 8 000 грн. Оскільки через відсутність реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не було враховано її права спільної сумісної вланості на спільно нажите майно, вона змушена звернутись до суду. Просить суд встановити юридичний факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2009 року по березень 2011 року; визнати об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки INFINITI FX 35, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], спальний мебельний гарнітур (двохспальне ліжко, дві тумбочки, трьох дверна шафа), виготовлений з екзотичних порід дерева, мобільний телефон марки «Верту», в позолоченому корпусі - імеі [NUMBER], пральну машину «Індезіт», телевізор Самсунг, газову плиту «Альпарі», холодильник «Снайге», розкладний диван, ноутбук «DELL» №РР41С, нетбук «НР», золотий наручний годинник, золотий ланцюжок, дорожню сумку Версаче; визнати за [PERSON], право власності на автомобіль марки INFINITI FX 35, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності на спальний мебельний гарнітур (двохспальне ліжко, дві тумбочки, трьох дверна шафа), виготовлений з екзотичних порід дерева, мобільний телефон марки «Верту», в позолоченому корпусі - імеі [NUMBER], пральну машину «Індезіт», телевізор Самсунг, газову плиту «Альпарі», холодильник «Снайге», розкладний диван, ноутбук «DELL» №РР41С, нетбук «НР», золотий наручний годинник, золотий ланцюжок, дорожню сумку Версаче. Через канцелярію суду від представника позивача поступила заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримують, просить позов задовольнити. Через канцелярію суду від відповідача поступили письмові пояснення, в яких він позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задовольнити повністю, просить суд розглядати справу за його відсутності. З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати справу у їх відсутності, на підставі ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Суд приходить до висновку, що сторони з червня 2009 року по березень 2011 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що стверджується та не заперечується самим відповідачем у справі. Крім того, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження доньки позивача та відповідача [PERSON], [INFO], видане 01.09.2001р. Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. В матеріалах справи містяться квитанції, товарні чеки, накладні, видаткові накладні, які свідчать про те, що майно, з приводу якого заявлені позовні вимоги, придбане за час спільного проживання позивача та відповідача однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що також стверджується письмовими поясненнями відповідача. Ст. 60 СК України регламентовано, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності (зазначений правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-148цс12). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю,якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з досліджених матеріалів справи, письмових пояснень позивача та відповідача, аналізу норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов є підставний та підлягає задоволенню Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи спір по суті, суд враховує і той факт, що згідно змісту письмових пояснень відповідача, долучених до матеріалів справи, останній визнає позов та просить задовольнити його у повному обсязі. Відтак, в силу ст. 60; 174 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки це відповідатиме вимогам чинного процесуального законодавства та інтересам сторін.

Outcome: approved