Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує наступним. 21 квітня 2001 р. позивач одружився з відповідачкою [PERSON]. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що 21.04.2001 р. складено відповідний актовий запис № 152 про укладення шлюбу та видано свідоцтво про шлюб. Дублікат свідоцтва про шлюб від 23.07.2014 р. серія 1-ФМ № 118557. 22 вересня 2003 р. у шлюбі народився син [PERSON]. Народження сина зареєстроване відділом реєстрації актів громадянської стану Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області, про що 20.06.2003 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 1058 та підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ФМ № 163213, виданим 29.09.2003 р. [PERSON] вказує, що нa протязі останніх 6 (шести) місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Позивач в своїх службових обовязків не завжди приділяє увагу сім'ї настільки, наскільки це необхідно. Останнім часом у подружжя склалися неприязні стосунки. З цих підстав між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан і кожен раз спричиняє сторонам та дитині душевні страждання. Крім того, розуміючи сутність проблем, які виникають у сім'ї, та можуть виникнути у майбутньому у дитини, подружжя не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Таким чином позивач та відповідачка фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. На сьогоднішній день позивач був змушений з цієї причини переїхати проживати окремо. Між сторонами також припинено сумісне проживання, внаслідок чого, за глибоким переконанням позивача у атмосфері дискомфорту, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та інтересам сина [PERSON]. На сьогоднішній день спільний неповнолітній син [PERSON] проживає з матірю (відповідачкою). Після розірвання шлюбу позивач має намір продовжувати утримувати сина та спільно з Відповідачкою його виховувати, оскільки теперішній його матеріальний стан дозволяє йому забезпечити сина усім необхідним, а у подальшому утримання будуть ділити з матірю сина порівну. Протягом останніх місяців позивач намагався зберегти сім'ю, але в силу певних обставин які виникли не без його участі переконався, що в сімейних інтересах буде правильним розірвати шлюб. Позивач з відповідачкою дійшли згоди, що їх неповнолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю [PERSON], і враховуючи це позивач не заперечую проти залишення спільного сумісного майна їм у користування. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами у цьому позові не ставиться. У звязку з наведеним позивач просить, розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що 21.04.2001 р. складено відповідний актовий запне № 152 про укладення шлюбу та видано свідоцтво про шлюб. Дублікат свідоцтва про шлюб від 23.07.2014 р. серія І-ФМ № 118557. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У судове засідання представник позивача [PERSON] подав на адресу суду клопотання в якому просить розглянути справу без участі сторін, позивач заявлену позовну заяву підтримує, згідно нотаріально посвідченої заяви відповідача така позов визнає повністю і не заперечує проти задоволення такого, просить розглядати справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФМ № 118557 виданого повторно 23 липня 2014 року, громадяни України [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Артус) [PERSON] 21 квітня 2001 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 21 квітня 2001 року складено відповідний актовий запис № 152. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження Серії І-ФМ № 163213, 22.09.2003 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Згідно нотаріально посвідченої заяви за №1631 від 23.03.2017 року [PERSON], повністю підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу, зобовязується повністю утримувати дитину [PERSON] до досягнення ним повноліття, сплачувати аліменти щомісяця, брати участь у його вихованні та сприяти його розвитку. Не заперечує проти проживання дитини разом з матірю за її місцем проживання, жодних майнових або фінансових спорів , що стосуються спільно нажитого майна та коштів немає. Згідно нотаріально завіреної заяви за № 430 від 22.03.2017 року [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, зобовязується повністю утримувати дитину [PERSON] до досягнення ним повноліття, отримувати допомогу від [PERSON] на утримання дитини, активно займатись вихованням дитини та сприяти розвитку дитини. Повідомляє що жодних майнових або фінансових спорів, що стосуються спільно набутого за час шлюбу немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає заявлений позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved