Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1987 року. В липні 2010 року через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги один до одного вони з дружиною припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу їх не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначаючи на тому, що їх сім`я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Сторони, будучи повідомленими про час і місце судового розгляду у спосіб, визначений процесуальним законом, до судового засідання не з`явилися. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачкою право на подання відзиву на позов не використано, про причини неявки суд не повідомлено. З огляду на повторну неявку відповідача у судове засідання суд у відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України судовий розгляд здійснює у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 355 (арк.спр.3). Як свідчать викладені в позовній заяві доводи, не спростовані відповідачкою, копію позовної заяви якою отримано, але відзив на позов суду не надано, не проживають сторони разом з 2010року. Про те, що сторони разом не проживають, свідчать і різні адреси їх проживання. Неповнолітніх дітей сторони не мають, спору майнового характеру також. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За частиною третьою статті 56 цього кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини, припинені сторонами в 2010році, не відновлені і, як вказують матеріали справи, відновити їх жодна із сторін не прагне, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу між подружжям є неможливим. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. \~ \~ \~ \~Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Встановлені судом обставини та небажання сторін відновлювати сімейні стосунки дають суду підстави для висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, з огляду на що їх шлюб підлягає розірванню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу чи свідчили про те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі чоловіка і дружини та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права або права їх дитини, судом не встановлено. Спору майнового характеру між сторонами не існує. З огляду на це шлюб між сторонами підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved