Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше 30% встановленого законодавством України прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до повноліття дитини. Свої вимоги позивач [PERSON] обгрунтувала тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює офіційно на Комбікормовому заводі МХП «Миронівський хлібопродукт», а відтак отримує регулярний дохід, є фінансово спроможним, інших утриманців не має. Вона самостійно не спроможна утримувати дитину. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, в своїй заяві, що направила на адресу суду вказала, що позов підтримує в обсязі заявлених нею вимог, просила його задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, в заяві, що направив до суду вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі не заперечує щодо їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами дійшов до наступного висновку. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що у шлюбі, який був укладений між сторонами, народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження дитини, є відповідач (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5)). Також із зібраних у справі доказів судом з'ясовано, що відповідач працює на Комбікормовому заводі МХП «Миронівський хлібопродукт». Сторонами спору було визнано ту обставину, що їх спільна дитина проживає біля матері, а також те що матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання сина відповідач не надає, а відтак у розумінні правил ст.61 ЦПК України такі обставини доказуванню не підлягає. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, приходить до висновку, що [PERSON] спроможний виплачувати аліменти на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу), що становить 1/4, але не менше 30 % встановленого законодавцем прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який був запропонований позивачем та на який погодився відповідач. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до положень ст.367 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір , від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 80, 180, 181,182, 183 СК України,

Outcome: approved