Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом, яким просив суд скасувати постанову старшого державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 25.01.2014 року № ВП 41719240 в частині накладення арешту на майно [PERSON], яке передано в іпотеку [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 09 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики, за яким позикодавець надав, а позичальники прийняли солідарно грошові кошти у розмірі 286\~350 грн., що на момент укладання договору позики за згодою сторін складало еквівалент 34\~500 доларів США. В забезпечення договору позики 09.01.2014 року сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотеко давці передали в іпотеку іпотеко держателю спірну квартиру, договір посвідчений нотаріусом та накладено заборону на відчуження предмета іпотеки. Позивачу стало відомо про 21.01.2014 року старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 641/5395/13-ц, виданого 21.10.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 24890,26 грн. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження, накладено арешт на квартиру, яка є предметом іпотеки, що порушує права кредитора. У судове засідання зявилась представник позивача, яка позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, інші учасники справи у судове засідання не зявились, представником третьої особи ПАТ КБ «Приватбанк» подано письмові заперечення, якими вказано про те, що виведення вказаної квартири з-під арешту може зашкодити інтересам підприємства. Інші учасники у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомлений. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Згідно з ч.1,3 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 09 січня 2014 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] і [PERSON] з іншого уклали договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальників, а позичальники прийняли у солідарному порядку грошові кошти у розмірі 286\~350,00 грн. із затвердженим графіком їх повернення. В забезпечення договору позики сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого з метою забезпечення виконання зобовязання в іпотеку передано квартиру [ADDRESS]. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Вимоги ч.1 ст.1047 ЦК України щодо письмової форми правочину дотримано. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, іпотека регламентується законом. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст.12 Закону, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, існування арешту на предметі іпотеки порушує права іпотекодержателя та порушує принцип правової визначеності, а тому арешт підлягає скасуванню. Заперечення представника ПАТ КБ «Приватбанк» суд сприймає критично, оскільки по суті позовної заяви заперечення не були надані, скасування арешту, накладеного державним виконавцем на квартиру не звільняє боржника від виконання зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк» та, на думку суду, може бути погашено з інших джерел. Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved