Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: - житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2; - земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] - земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] померла її бабця - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] - земельної ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] Дане спадкове майно прийняв син померлої - [PERSON] так як проживав разом з померлою на час її смерті. [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2; - земельної ділянки площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] - земельної ділянки площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги як дочка спадкодавця. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що [PERSON] за життя не встиг виготовити правовстановлюючі документ на спадкове майно, яке залишилось після смерті його мами [PERSON] та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] у віці 85 років в с.Залісся Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис №04. Ще за життя померлій належали: - житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2, що підтверджується погосподарською книгою; - земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2016 року №29-1912-0.9-1018/2-16; - земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2016 року №29-1912-0.9-1018/2-16. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкував її син, як спадкоємець першої черги - [PERSON], оскільки проживав на час смерті з померлою, що підтверджується довідкою від 28.11.2016 року №294. Родинні відносини між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.10.1953 року згідно якого [PERSON] є мамою [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В зв'язку з наведеним та у відповідності до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] як син спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом. [INFO] у віці 62 років в м.Монастириська Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 02.06.2016 року, актовий запис №05. Ще за життя померлому належали: - житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. під літерою «А», сарай «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «ПГ», ворота хв. №1, огорожа №2, що підтверджується встановленими в судовому засіданні обставинами справи щодо спадкових прав на майно після смерті [PERSON]; - земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2016 року №29-1912-0.9-1018/2-16 та встановленими в судовому засіданні обставинами справи щодо спадкових прав на майно після смерті [PERSON]; - земельна ділянка площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2016 року №29-1912-0.9-1018/2-16 та встановленими в судовому засіданні обставинами справи щодо спадкових прав на майно після смерті [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкувала його дочка, як спадкоємець першої черги - [PERSON], оскільки проживала на час смерті з померлим, що підтверджується довідкою від 28.11.2016 року №295. Родинні відносини між померлим [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.10.1978 року згідно якого [PERSON] є батьком [PERSON], свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 12.10.1996 року згідно якого позивач [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON], згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] який помер [INFO], як спадкоємець за законом першої черги. Суд також при встановленні права позивача [PERSON] на спадщину після смерті [PERSON] враховує заяву [PERSON], подану 24.11.2016 року в нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті [PERSON] та заяву [PERSON] подану до виконавчого комітету Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про відмову від свого права на частку в спадковому майні, яке належало [PERSON] на користь [PERSON], які б мали право на частку в спадковому майні після смерті [PERSON] За ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, а тому суд приймає дані відмови заявників [PERSON] та [PERSON], як такі, що подані в строки передбачені ЦПК України. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського нотаріального округу [PERSON] від 06.12.2016 року №458, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], був побудований в 1986 році. З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, позивач [PERSON] має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на житловий будинок з надвірними будівлями згідно закону в нотаріальній конторі. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за законом має право на спадкове майно. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються: житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки. В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на вищезазначене спадкове майно. Приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що у разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп. Згідно пенсійного посвідчення [NUMBER] виданого 12.08.2016 року з терміном дії по 30.06.2017 року, позивачу [PERSON] призначено пенсію по інвалідності 2 групи загальне захворювання, а тому судовий збір у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України повинен бути стягнутий з відповідача. На підставі викладеного

Outcome: approved