Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що після розірвання шлюбу, з 2002року, відповідач не надає допомоги на утримання сина [PERSON], не цікавиться ним, не приймає жодної участі у його вихованні. Вважає, що така поведінка відповідача свідчить про ухилення його від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини і є підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог. Надали суду письмові заперечення та усні пояснення, згідно яких відповідач вважає, що він не виконував належно своїх батьківських обов'язків, так як позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] та його вихованні. Представник третьої особи - служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та висновок служби про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON]. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 13.02.2001р. відділом РАГС Тернопільської міської ради, [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Також у цих же батьків (сторін по даній справі) є повнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 13.11.1995р. відділом ЗАГСУ Тернопільського міськвиконкому. 16.10.2002р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого 16.10.2002р. відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції. 12.10.2006р. позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 12.10.2006р. відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Із довідки виданої 12.03.2014р. ТзОВ «Коменерго-Тернопіль 2» вбачається, що [PERSON], [INFO]., проживає разом із матір'ю (позивачем) [PERSON] та її чоловіком [PERSON]. Із постанови державного виконавця першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 15.03.2013р. про повернення виконавчого документа стягувачеві судом встановлено, що на виконанні в даному органі ДВС перебував виконавчий лист №2-7606 виданий 16.10.2002р. Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] 1995р.н. та сина [PERSON] 2000р.н. в розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 07.10.2002р. і до їх повноліття. Виконавчий лист повернений без виконання стягувачу згідно заяви стягувача [PERSON] від 18.01.2013р. Станом на 31.01.2013р. заборгованості по виплаті аліментів немає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (повнолітній син позивача та відповідача) повідомили суду, що відповідач не приділяв уваги вихованню свого сина [PERSON], не піклувався про його фізичний та духовний розвиток. Також, судом заслухано думку неповнолітнього [PERSON], який повідомив, що зі сторони відповідача не було до нього батьківського піклування, висловив своє бажання позбавити відповідача батьківських прав щодо нього, вважає своїм батьком лише [PERSON], який виховує його та піклується про нього з того часу скільки він пам'ятає. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] (подруги позивача) суд до уваги не бере, так як дані особи не могли в повній мірі бути обізнаними щодо обставин виконання чи не виконання відповідачем батьківських обов'язків щодо сина [PERSON]. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 02.07.2014 року за №638, [PERSON] не виконує батьківські обов'язки щодо виховання сина [PERSON], не створює умов для фізичного, духовного та морального розвитку [PERSON]. А тому, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO]. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позов з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. А згідно ч. 4 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] з часу розлучення, а саме з 2002 року свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання сина [PERSON], не виявляє до дитини батьківського піклування, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON]. Відсутність заборгованості по сплаті аліментів не може бути виправданням байдужості до фізичного та духовного розвитку, виховання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами чинення йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною. Із відповідними заявами до органу опіку та піклування, правоохоронних органів про чинення перешкод у вихованні дитини відповідач не звертався, позовів до суду про усунення перешкод не подавав. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд прийшов до переконання, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина [PERSON], у зв'язку з чим, враховуючи інтереси дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь позивача судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved