Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей, - доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , призначивши опікуном дітей її, позивача, яка являється рідною сестрою цих дітей. Позовнівимоги обґрунтовані наявністю обставин передбачених п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, а саме, тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та здобуття ними повної загальної середньої освіти. Що виявилося у тому, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] з липня 2019 року проживають біля позивача, та перебувають на його повному утриманні. При цьому відповідач на пропозиції приймати участь у житті дітей, їх матеріальному утриманні та навчанні не реагує, не приділяє дітям належної уваги, не бере участі у батьківських зборах в школі, не піклується про них та стан їх здоров`я, а отримувану нею на дітей соціальну допомогу продовжує витрачати на власні потреби та для придбання алкоголю, придбавши з цих коштів дітям за рік лише самі мобільні телефони. За таких обставин, за думку позивача, відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, нехтують ними, тому позивач і ставиться питання про позбавлення відповідача батьківських прав та призначення її опікуном дітей. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні. Після оголошення перерви у судовому засіданні з 15.10.2020р. до 28.10.2020р., позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою (вх. № 4537 від 15.10.2020р.), в якій просить закінчити розгляд даної справи по суті в її відсутність. Дитина щодо якої ставиться питання про позбавлення батьківських прав - [PERSON] , у присутності педагога [PERSON] , висловила думку, що не проти позбавлення батьківських прав її матері [PERSON] та призначення сестри (позивача по справі) [PERSON] опікуном над нею і братом. Оскільки, вони більше року проживають в останньої, яка бере участь в їх вихованні та утриманні. За останній рік мати до них приїжджала, приблизно чотири рази, привозила цукерки та купила їм по телефону. Вважає, цього не достатньо, та що остання відноситься до них безвідповідально, не цікавиться їх життям, навчанням. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Мороз У.В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, як такого, що відповідає найвищим інтересам дітей. Після оголошення перерви у судовому засіданні з 15.10.2020р. до 28.10.2020р., представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Мороз У.В. звернулась до суду з заявою (вх. № 4536 від 15.10.2020р.), в якій просить закінчити розгляд даної справи по суті в її відсутність. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являлась, звернувшись на адресу суду з заявою (вх. № 1898 від 28.04.2020р.), в якій просить провести розгляд справи по суті в її відсутність. Пославшись в ній, що позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , сина - [PERSON] визнає повністю та не заперечує проти призначення над ними опікуном [PERSON] . Викладена в заяві позиція добровільна. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлені факти: - відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (відповідачем по справі) батьківських обов`язків (свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , видані повторно 12.11.2019 року, довідка № 431, видана 03.09.2019р. Доброжанівською сільською радою Врадіївського району на ім`я начальника служби у справах дітей Врадіївської райдержадміністрації, показання позивача в якості свідка); - [INFO] батько неповнолітніх дітей [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 08.08.2012 року, показання позивача в якості свідка); - позивач [PERSON] є рідною сестрою неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20.05.1996 року, довідка № 396, видана 04.11.2019р. Доброжанівською сільською радою Врадіївського району, Миколаївської області, показання позивача в якості свідка); - неповнолітня [PERSON] з 04.07.2019 року, та неповнолітній [PERSON] з 03.09.2019 р. , в зв`язку з невиконанням матір`ю батьківських обов`язків, виявили бажання проживати біля рідної сестри (позивача по справі) [PERSON] , біля якої продовжують проживати, без реєстрації, в с. Новопавлівка, і станом на день розгляду справи в суді. Вони ж знаходяться на повному матеріальному утриманні та вихованні сестри, яка створила необхідні умови для їх проживання, розвитку та навчання, сприяє в отриманні дітьми освіти, в т. ч. шляхом відвідування ними шкільного навчального закладу Новопавлівської ЗОШ. Позивач систематично відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв`язок з класним керівником та адміністрацією школи, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителів, завжди тримає під контролем їх навчання та дисципліну (показання позивача [PERSON] в якості свідка, показання свідка [PERSON] , довідка №431 від 03.09.2019р., довідка №396 від 04.11.2019р., характеристика з місця навчання [PERSON] , характеристика з місця навчання [PERSON] , акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.11.2019р ); - за період проживання неповнолітніх дітей біля позивача (рік), відповідач [PERSON] не приділяла дітям належної уваги, не піклувалася про їх фізичний розвиток та стан їх здоров`я, не займалася їх вихованням. Вона ж, як мати дітей, не цікавиться їх життям, навчанням, матеріально їх не забезпечує, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не відвідує батьківські збори в школі. На протязі року, що діти поживають біля позивача, відповідач лише чотири рази провідувала дітей, провівши з ними щоразу лише півгодини, та придбавши для них по телефону, вартістю біля 1000 грн. кожен, цукерок (показання позивача [PERSON] в якості свідка, показання свідка [PERSON] , характеристика з місця навчання [PERSON] , характеристика з місця навчання [PERSON] ); - відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , по місцю проживання характеризується негативно, як особа, яка безвідповідально відноситься до своїх материнських обов`язків, та як особа, щодо якої до сільської ради неодноразово надходили скарги з цього приводу від доньки [PERSON] .. Вона ж не працює, інвалідом не є, в період часу до 31.01.2020 року перебувала на обліку в УСЗН Врадіївської райдержадміністрації, як малозабезпечена сім`я та одинока мати, в зв`язку з чим отримувала державні соціальні допомоги, сукупний розмір яких за 6 місяців склав 18226,77 грн.. Також у травні 2020 року відповідач притягувалася до відповідальності за ст. 184 КУпАП (ухилення від виконання батьківських обов`язків) (довідка № 930, видана 11.11.2019р. Доброжанівською сільською радою Врадіївського району, Миколаївської області, висновок органу опіки та піклування №376/16-01 від 03.07.2020р., довідки УСЗН № 1891 від 19.10.2020р.); - позивач [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] , склад її сім`ї - співмешканець [PERSON] , доньки - [PERSON] та [PERSON] .. Також з нею за однією адресою, без реєстрації проживають сестра [PERSON] та брат [PERSON] .. Сім`я проживає у будинку, який складається з двох кімнат, кухні, коридору та веранди. У кімнатах чисто, з меблів та побутової техніки є все необхідне. Сім`я забезпечена продуктами харчування та паливом (пічне опалення). Перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує всі необхідні соціальні виплати. Співмешканець [PERSON] працює різноробочим в ПП «Веселий Роздол», без офіційного працевлаштування. В господарстві утримується корова, свині, птиця та кролі. Умови проживання відповідають соціальним та санітарним нормам (акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.11.2019р., довідка № 931, видана 11.11.2019р. Доброжанівською сільською радою Врадіївського району показання позивача в якості свідка); - висновком органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації рекомендовано позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] (висновок органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації № 376/16-01 від 03.07.2020р.); - 19.08.2020р. органом опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації складено висновок про доцільність призначення опікуном над неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] їх рідної сестри (позивача) [PERSON] , з посиланням на подання останньою пакету всіх необхідних документів передбачених п. 40 постанови КМУ від 24.09.2008 р. №866 «Про діяльність органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для такого призначення (висновок органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації № 436/16-01 від 19.08.2020р.); Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини з приводу позбавлення батьківських прав особи, яка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та призначення опікуна над неповнолітніми дітьми. При прийнятті рішення, суд керується: Згідно ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 262 Сімейного кодексу України, сестра, брат, мачуха, вітчим мають право на самозахист своїх малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки. Частинами 1, 4, 5 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до приписів п. 16 постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007р., ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Пунктом 15 вказаної вище Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Тому, у світлі установлених судом обставин справи, з огляду на тривалий час перебування сім`ї у полі зору органу опіки та піклування та сільської ради, тривалість розгляду справи в суді, протягом якого відповідач не проявила інтерес до справи, а також відсутність позитивних зрушень у поведінці з боку матері до цього часу, що призвело до тривалого проживання дітей поза родиною, суд вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і нехтує ними, а тому змінити її поведінку на кращу сторону на цей час неможливо. Як наслідок, позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно її дітей є пропорційною мірю за таких обставин і буде відповідати інтересам дітей, так як судом достовірно установлено порушення їх прав з боку їх матері, позаяк, згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789- ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 ЦК України. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. З огляду на вищевикладене, встановивши наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей, та позбавлення дітей батьківського піклування, враховуючи позицію органу опіки та піклування, думку дитини [PERSON] , суд приходить до висновку щодо можливості призначення [PERSON] опікуном [PERSON] та [PERSON] , що відповідатиме найкращим інтересам цих дітей.

Outcome: approved