Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру №1 в житловому будинку № 7 по вул. Чоботарській в м. Харкові за набувальною давністю посилаючись на те, що позивачу належать квартири №3 та №6 в житловому будинку пов ул. Чоботарській, 7 в м. Харкові. Біля житлового будинку знаходиться невелика будівля літ. Б-1, яку позивач з 2005 року почав використовувати для власних потреб, для проживання та зберігання власних речей, постійно підтримував її у нормальному стані, зробив косметичний ремонт. На початку 2016 року з метою отримання документів на зазначене приміщення позивач звернувся до житлово-експлуатаційної організації де йому було повідомлено, що це приміщення є квартирою №1 в житловому будинку №7 по вул. Чоботарській. Вважає що набув право власності на спірну квартиру за набувальною давністю. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду пояснення, просиві справу розглянути без участі свого представника, просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.06.2004 позивачу належить квартира №3 в житловому будинку по вул. Чоботарській, 7 в м. Харкові. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.02.2006 позивачу належить квартира №6 в житловому будинку п овул. Чоботарській, 7 в м. Харкові. Згідно з довідкою КП «Жилкомсервіс» в квартирі №1 п вул. Чоботарській, 7 ніхто не зареєстрований, особовий рахунок закритий, квартира знаходиться у користуванні [PERSON] з 2005 року. Свідки надали до суду нотаріально засвідчені заяви, відповідно до яких [PERSON] мешкає приблизно з 2002-2004 року. З часу заселення до будинку він почав використовувати прибудову до будинку для своїх потреб, всі сусіди знали що він використовую зазначену прибудову та вважали що вона належить йому на праві власності. Ніхто з сусідів проти використання [PERSON] прибудови не заперечував. Вони не знали що зазначена прибудова є квартирою, дізналися лише після того, як їм про це розповів [PERSON] та показав довідку КП «Жилкомсервіс». [PERSON] квартира [ADDRESS] використовується з 2004-2005 року. Квартира перебувала у напівзруйнованому стані, [PERSON] її відновив та привів у придатний для використання стан. Його постійно бачили його у зазначеній квартирі, він переносив туди свої речі, постійно підтримує квартиру у задовільному стані. Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач володіє квартирою №1 по вул. Чоботарській, 7 з 2005 року, тобто понад 10 років. Позивач був упевнений у правомірності заволодінням майном, оскільки у 2005 році почав використовувати спірну квартиру як свою власну, навіть не знаючи що це приміщення є квартирою. Про відкритість володіння свідчить довідка дільниці №27 КП «Жилкомсервіс», відповідно до якої вони обізнані про той факт, що позивач використовує зазначену квартиру з 2005 року, також цей факт підтвердили свідки. Відповідно до ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, позиція позивача є доведеною та підлягає задоволенню, оскільки він більше 10 років відкрито, безперервно володіє квартирою №1 по вул. Чоботарській, 7, а тому в силу ст. 344 Цивільного кодексу України набув на неї право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved