Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати договір довічного утримання від 01 березня 2008 року, укладений між ним і [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори 01.03.2008 року за реєстраційним номером 1-1021, та зобов'язати відповідача повернути йому у власність 29/50 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належало 29/50 житлового будинку за вказаною адресою, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 січня 2008 року, виданого Богуславською районною державною конторою. 01 березня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір довічного утримання, згідно якого він передав у власність відповідачу 29/50 частин житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], а відповідач зобов'язувався довічно його утримувати, забезпечуючи харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і вартість цього матеріального забезпечення визначена у розмірі 200 гривень в місяць. У зв'язку з тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором, він змушений був звернутися до Богуславського районного суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, який своїм рішенням від 13 грудня 2010 року задовольнив його позов. Однак, рішенням Апеляційного суду Київської області №22ц-2165/11 від 19 травня 2011 року рішення Богуславського районного суду було скасоване і прийнято рішення про відмову у задоволенні позову. Після судового розгляду справи відповідач перераховував йому щомісячно 200 гривень, однак з грудня 2011 року перестав це робити і з умов договору частково виконував зобов'язання лише щодо його харчування, оскільки раз на день приносив каструлю супу, інші форми утримання не здійснював. Так само відповідач не здійснював індексацію розміру утримання. Посилаючись на положення ст.ст. 744, 749, 751, 755 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив суду, що ним після набрання чинності рішенням апеляційного суду Київської області, яким позов [PERSON] про розірвання договору довічного утримання було залишено без задоволення, з травня 2011 року було продовжено належне виконання своїх обов'язків за договором довічного утримання від 01 березня 2008 року. Зокрема, постійно здійснювався догляд за позивачем, здійснювалось його щоденне триразове харчування, забезпечувався придатним для носіння одягом та взуттям, надавались побутові послуги (прання білизни, ремонт побутової техніки, послуги перукарні), забезпечувався радіотелевізійним зв'язком, медикаментами. Окрім того, було здійснено поточний ремонт частини будинку, де мешкає позивач, а також щомісячно оплачувались комунальні послуги. Суд, заслухавши сторони і їх представників, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи за наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 березня 2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, згідно якого позивач передав у власність відповідачу 29/50 частин житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], а відповідач згідно пункту 5 договору зобов'язався довічно утримувати [PERSON] та забезпечувати останнього щоденним триразовим харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, надавати побутові послуги (прання білизни, ремонт побутової техніки, послуги перукарні), забезпечувати потреби у відпочинку, в тому числі прогулянки на свіжому повітрі, забезпечувати радіотелевізійним зв'язком, забезпечувати необхідними медикаментами. Вартість цього матеріального забезпечення визначена у розмірі 200 гривень в місяць. Вказаний договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори 01.03.2008 року за реєстраційним номером 1-1021 Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, прийнятих на себе за договором, незалежно від його вини. Правовими наслідками такого розірвання є те, що відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення, а усі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (ст. 756 ЦК України). Як на підставу позову, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором, а саме на те, що з грудня 2011 року відповідач перестав перераховувати щомісячно по 200 гривень, які перераховувались з травня 2011 року, та припинив виконувати свої зобов'язання по договору, окрім умови забезпечувати харчуванням, що полягало в тому, що раз на день відповідач приносив йому каструлю супу. Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджував, що всі умови договору щодо довічного утримання [PERSON] належним чином виконувались. У разі виникнення спору між сторонами, згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На обґрунтування позовних вимог позивач не надав суду жодного письмового доказу, який би підтверджував факт невиконання відповідачем умов договору довічного утримання. Зокрема, відсутні докази, які б підтверджували факт звернення позивача до компетентних органів з приводу порушення відповідачем його законних прав та інтересів, чи свободи пересування. Також позивач не надав доказів, які б свідчили про його особисті витрати на харчування, придбання одягу та взуття, послуги перукарні, радіотелевізійного зв'язку, на придбання медикаментів. Посилання позивача на показання свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які приходили до нього в гості і бачили умови, в яких він проживав, а також були свідками тих фактів, що він не забезпечувався харчуванням, одягом та іншим доглядом, не є достатніми для задоволення його позовних вимог. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили факти щоденної присутності в частині будинку позивача, а лише вказували, що періодично зустрічалися з [PERSON], який скаржився на [PERSON] з приводу неналежного виконання умов договору довічного утримання. Натомість, відповідач надав суду достатні об'єктивні та допустимі докази, які підтверджують факт виконання ним обов'язків згідно договору довічного утримання, зокрема забезпечення позивача щоденним триразовим харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, надання побутових послуг (прання білизни, ремонт побутової техніки, послуги перукарні), забезпечення радіотелевізійним зв'язком, медикаментами. Так, із поданих відповідачем копій квитанцій про нарахування платежів та оплату комунальних послуг по квартирі [ADDRESS], в якій мешкає позивач [PERSON], які надані за останні три роки, вбачається, що комунальні платежі за спожитий природній газ, електричну енергію, телекомунікаційні послуги, сплачувалися відповідачем [PERSON] регулярно і заборгованості не існує. Копіями товарних чеків із магазину «Фора» та ПП АТС «Україна», що подані відповідачем, підтверджується факт періодичного придбання продуктів харчування в 2011-2012 роках на суму 6547 гривень. Із показань свідка [PERSON] вбачається, що з 2013 року в її магазині в с. Мисайлівка, Богуславського району, Київської області відповідач [PERSON] постійно придбаває продукти харчування. Відповідачем в 2011 році було придбано медикаментів на суму 92 грн., в 2012 році на суму 326 гривень, в 2013 році на суму 64 грн., в 2014 році на суму 27 грн., що підтверджується наданими суду копіями товарних чеків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт проведення нею на замовлення [PERSON] поточного ремонту в частині будинку по [ADDRESS], в якій мешкає [PERSON] Відповідач надав суду товарні чеки, якими підтверджується факт придбання ним в 2013 році шпалер, тюлі, штор та інших витратних матеріалів. В судовому засіданні за клопотанням відповідача були допитані в якості свідків сусіди [PERSON], [PERSON], які мешкають по [ADDRESS], [PERSON], який мешкає по [ADDRESS], [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS]. Вказані свідки підтвердили факт забезпечення відповідачем позивача [PERSON] щоденним триразовим харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, прання білизни, забезпечення радіотелевізійним зв'язком. Факт забезпечення позивача послугами перукарні підтвердила свідок [PERSON], яка надавала такі послуги, а також допомагала своєму чоловікові [PERSON] забезпечувати позивача щоденним триразовим харчуванням, пранням білизни та одягу. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони періодично бувають за місцем проживання відповідача та бачили, що позивач забезпечується харчуванням, одягом, здійснюється прання білизни. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], проживаючого в [ADDRESS], складеним 02.04.2014 року комісією в складі депутатів Богуславської міської ради [PERSON], [PERSON] в присутності сусіда [PERSON], підтверджується факт забезпечення [PERSON] харчуванням та одягом, та зазначено, що його умови проживання задовільні, в будинку чисто, прибрано, зроблено косметичний ремонт. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що позивач не довів позовних вимог, оскільки не надав достатньо доказів, які б в сукупності підтверджували його позовні вимоги та спростовували докази надані відповідачем. Правовою підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Саме по собі небажання позивача продовжувати договірні відносини з відповідачем без правових підстав, визначених законом, не є підставою для розірвання договору. В той же час відповідач довів в судовому засіданні належне виконання ним своїх обов'язків згідно договору довічного утримання, а тому відсутні підстави для задоволення позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed