Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики у розмірі 45 000,00 гривень та 300,00 доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 травня 2020 року між позивачем та відповідачем була досягнута згода про те, що позивач передає в борг відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти до 31 червня 2020 року, про що свідчить відповідна розписка. Згодом, 12 травня 2020 року позивач дав у борг відповідачу ще 12 000,00 гривень, про що свідчить письмова розписка згідно якої відповідач зобов`язався повернути вказані кошти до 31 червня 2020 року. Пізніше, 31 липня 2020 року позивач надав відповідачу у борг ще 3000,00 гривень та 300,00 доларів США, а відповідач зобов`язався їх повернути до 31 серпня 2020 року. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, тому позивач змушений звернутися до суду. Зазначає, що відповідачем змінено прізвище [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені. Посилаючи на норми статей 525,526,545,612, 625, 1049,1050 ЦК України та судову практику Верховного Суду, просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 45 000,00 гривень та 300,00 доларів США. В судове засідання позивач не з`явився, до суду надіслав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Поштова кореспонденція двічі повернулася до суду без вручення з відміткою «адресат не проживає». Про дату, час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За вказаних обставин суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, зазначає наступне. Встановлено, що 20 травня 2020 року [PERSON] отримав у [PERSON] у борг 30 000,00 гривень та зобов`язується повернути до 31 червня 2020 року, що підтверджено розпискою (а.с.13). 25 травня 2020 року [PERSON] отримав у [PERSON] у борг 12 000,00 гривень та зобов`язується повернути до 31 червня 2020 року, що підтверджено розпискою (а.с.14). 31 липня 2020 року [PERSON] отримав у [PERSON] у борг 300,00 доларів США та 3000,00 гривень та зобов`язується повернути до 31 серпня 2020 року, що підтверджено розпискою (а.с.15). Станом на час звернення до суду та розгляду справи в суді відповідач не виконала свої зобов`язання. Також встановлено, що 23 листопада 2018 року змінив прізвище з [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища від 23.11.2018 та довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру від 24.09.2019 (а.с.11,12). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та згідно ст.ст. 527-530 ЦК України належними сторонами і у визначений зобов`язанням строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не впливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таким чином, видані відповідачем [PERSON] розписки від 20.05.2020, 25.05.2020 та 31.07.2020 у розумінні Цивільного кодексу України є договором позики. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення боргу визначений сторонами в розписці визначено до 31 червня 2020 року та 31 серпня 2020 року (а.с.13-15). Доводи позивача, що на час звернення до суду борг не повернуто, відповідачем не спростовані. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524, та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, висловлених у справах N 6-2829цс16 від 22 березня 2017 року, N 6-284цс17 від 01.03.2017 року, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до розписки від 31 липня 2020 року (а.с.15), позика визначена у доларах США та у гривні. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національним банком України станом на 05.08.2021 встановлено: 26.9094 гривень за 1 долар США (а.с. 56). Отже, станом на час розгляду справи борг у розмірі 300 доларів США складає 8072,82 гривні ( 300 доларів США х 26.9094 = 8 072,82). Враховуючи обставини справи та правові норми, а також те, що відповідач у судове засідання не з`явився та не спростував доводів позивача, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, що є підставою для їх задоволення. Крім того, при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень (а.с.4), який відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved