Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику в наслідок ушкодження здоров'я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 листопада 2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] зазначив, що починаючи з 27.08.1968 по 03.08.1998 та з 15.10.2007 по 09.11.2009 працював в умовах впливу шкідливих факторів в Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг». Загальний стаж роботи на підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів, складає 32 роки, що підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки виданої на ім'я Позивача та Актом Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання». У зв'язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, підпадаючи під дію пилу, в тому числі вільного двоокису кремнію, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічні професійні захворювання. За медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 02.06.2011, Позивачу встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). Легенева Недостатність першого-другого ступеня. J44 (надалі - ХОЗЛ). Причинами виникнення професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: Середній - 8,2 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3 (SiO2 від 2 до 10%); 18,0 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 (SiO2 до 2%); Максимальний - 36,5 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3 (SiO2 від 2 до 10%) У зв'язку із заподіянням шкоди, Позивач 28.02.2012 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності - 20% по ХОЗЛ - безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК виданою на ім'я Позивача. Таким чином, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв'язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. У зв'язку з чим, просить суд стягнути на його користь 36820,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Товкун А.В. подала до суду відзив на позов, в якому зазначили, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача та зазначила, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те що, відповідно до ч. 1 - 4 ст. 153, ст. 158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. В даному конкретному випадку, при укладенні трудового договору між Сторонами, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачу було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Тож Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Більше того, на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відповідно до вимог законодавства повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду з охорони праці. По-друге, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або вільно погоджується. Ніхто не може заборонити працівникові обирати професію або місце роботи, в тому числі в шкідливих умовах праці, за винятком випадків , прямо передбачених законодавством. Ст. 38 КЗпП України прямо передбачено право працівника у будь-який час розірвати трудовий договір, попередивши про це роботодавця письмово за два тижня, а тому - тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Крім того, представник Відповідача зазначила, що згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №073389 від 28.02.2012 року Позивачу з 20.02.2012 року первинно безстроково встановлено 20% втрати професійної працездатності. Однак, Акт №26 (П-4) відмовились підписувати всі члени комісії, крім голови комісії, про що був складений Акт №1 від 14.07.2011, в якому члени комісії виклали свою окрему думку і аргументи відмови. Вбачаємо, що Страховий експерт з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Тягнирядно В.О. - незгоден з тим, що за останнім місцем роботи Позивача в ВАТ «Стройіндустрія» на посаді механіка, при проведенні досліджень впливу шкідливих виробничих факторів і трудового процесу на даному робочому місці, не брали участь представники Фонду, а за основу в трактуванні про відсутність шкідливих умов праці на робочому місці механіка були взяті данні надані (протоколи, фотографія робочого дня, карта умов праці) керівництвом ВАТ «Стройіндустрія», однак інформація не була узгоджена з Фондом, тому таку інформацію не можна вважати об'єктивною. Завідуюча профілактичним відділенням МСЧ Гадань Н.А.- повідомила про те, що [PERSON] з 2006 року обов'язкові медичні огляди не проходив. Крім того стаття 14 ЗУ «Про охорону праці» вказує, що Працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. У зв'язку з чим, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається позивач та відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці виданої на ім'я [PERSON] та вкладишу до трудової книжки серії [NUMBER], останній з 27.08.1968 року прийнятий на роботу на підприємстві КМЗ «Криворіжсталь» СПЦ №2, з 16.03.1970 року по 12.07.1974 рік працював слюсарем з ремонту устаткування, ЦПВ з 01.04.1975 року по 16.01.1984 рік - працював механіком цеху, КМК «Криворіжсталь», ЦПВ з 16.01.1984 року по 08.10.1996 року на посаді механіка цеху, КДГМК «Криворіжсталь» ЦПВ з 08.10.1996 року по 06.07.1998 рік на посаді м механіка цеху, Управління підготовки виробництва з 06.07.1998 року по 03.08.1998 року на посаді механіка управління, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ЦПВ з 15.10.2007 року по 25.05.2009 рік на посаді заступника начальника ЦПВ з виробництва, ЦСГ та ПВ з 25.05.2009 року по 09.11.2009 рік на посаді заступника начальника цеху по металургійному виробництву. (а.с. 19 -30). Згідно Акту № 26 форми П-4 розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 14 липня 2011 року вбачається, що позивач працюючи до 09.11.2009 року заступником начальника ЦСГ та ПВ з металургійного виробництва підпадав під дію перевищення нормативних показників пилу. Згідно пункту 16 вказаного Акту [PERSON], працюючи 27.08.1968 року прийнятий на роботу на підприємстві КМЗ «Криворіжсталь» СПЦ №2, з 16.03.1970 року по 12.07.1974 рік працював слюсарем з ремонту устаткування, ЦПВ з 01.04.1975 року по 16.01.1984 рік - працював механіком цеху, КМК «Криворіжсталь», ЦПВ з 16.01.1984 року по 08.10.1996 року на посаді механіка цеху, КДГМК «Криворіжсталь» ЦПВ з 08.10.1996 року по 06.07.1998 рік на посаді м механіка цеху, Управління підготовки виробництва з 06.07.1998 року по 03.08.1998 року на посаді механіка управління, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ЦПВ з 15.10.2007 року по 25.05.2009 рік на посаді заступника начальника ЦПВ з виробництва, ЦСГ та ПВ з 25.05.2009 року по 09.11.2009 рік на посаді заступника начальника цеху по металургійному виробництву, протягом зазначеного стажу підпадав під дію пилу, що перебільшував ГДК через недосконалість робочого місця. Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній - 8,2 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3 (SiO2 від 2 до 10%); 18,0 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3 (SiO2 до 2%), максимальний - 36,5 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3 (SiO2 від 2 до 10%) (а.с.9 -12) Акт №26 форми П-4 розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 14 липня 2011 року відмовились підписувати всі члени комісії, крім голови комісії, про що був складений Акт №1 від 14.07.2011, в якому члени комісії виклали свою окрему думку і аргументи відмови. Вбачаємо, що Страховий експерт з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Тягнирядно В.О. - незгоден з тим, що за останнім місцем роботи Позивача в ВАТ «Стройіндустрія» на посаді механіка, при проведенні досліджень впливу шкідливих виробничих факторів і трудового процесу на даному робочому місці, не брали участь представники Фонду, а за основу в трактуванні про відсутність шкідливих умов праці на робочому місці механіка були взяті данні надані (протоколи, фотографія робочого дня, карта умов праці) керівництвом ВАТ «Стройіндустрія», однак інформація не була узгоджена з Фондом, тому таку інформацію не можна вважати об'єктивною. Завідуюча профілактичним відділенням МСЧ Гадань Н.А.- повідомила про те, що [PERSON] з 2006 року обов'язкові медичні огляди не проходив. (а.с.13-14) Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області було оскаржено у судовому порядку висновок про встановлення професійного захворювання від 02.06.2011 року та інформаційну довідку до неї, однак Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2013 року у задоволення позову було відмовлено та Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року вказане рішення залишено без змін. (а.с.15-18) Згідно з довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 10 ААА № 073389 від 28.02.2012 року позивачу [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20 %, з 20 лютого 2012 року безстроково. (а.с. 7-8). Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров'я, а саме: у Комунальному закладі «Криворізька міська лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради у періоди з 26.02.2014 року по 07.03.2014 рік, у Комунальному закладі «Криворізька міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради у період з 31.08.2010 року по 08.09.2010 рік, з 07.02.2011 року по 13.02.2011 рік. (а.с. 31-37). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності, в зв'язку з отриманим ушкодженням здоров'я на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Згідно зі ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд вважає безпідставними, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на відповідача в силу ст. 1172 ЦК України, та виходячи зі змісту ст. 153 КЗпП України. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися не лише на підставі норм КЗпП України, а й у відповідності до ст. 1172 ЦК України, яка в даному випадку є спеціальною нормою. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, яку їй повинен відшкодувати відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг». З матеріалів справи вбачається, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, він втратив працездатність в розмірі 20%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого каліцтва, позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у зв'язку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації саме за рахунок відповідача - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг». Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням роз'яснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, та з урахуванням встановлених обставин характеру спричиненої шкоди, віку позивача, встановлення третьої групи інвалідності, вжиття відповідачем заходів для невідкладного надання медичної допомоги позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи незворотність наслідків від отриманого каліцтва, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» 22000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial