Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 р., який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.01.2016 р. Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 06.11.2017 р. зі [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, до повноліття дітей, щомісячно. [INFO] їх донька [PERSON] досягла повноліття, внаслідок чого було припинено стягнення аліментів на її утримання. В даний час з відповідача утримуються аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку на утримання сина [PERSON] , тому вона вважає, що майновий стан відповідача поліпшився. Крім того, аліментів в розмірі 1/6 частини доходу відповідача, які нараховуються на утримання сина, не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі викладеного, позивач просить стягувати на її користь зі [PERSON] аліменти на утримання та у власність неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 18.11.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 р., який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.01.2016 р. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 06.11.2017 р. з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, до повноліття дітей щомісячно. Вказаний виконавчий лист був пред`явлений на примусове виконання до Деснянськог РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві (виконавче провадження № 5525547 від 05.12.2017 року). 17 жовтня 2020 року донька сторін [PERSON] досягла повноліття і стягнення аліментів на її утримання припинено. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимогст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181 СК України). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-УІІІ 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 р., був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно були внесені зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, після досягнення повноліття старшою донькою сторін [PERSON] розмір аліментів на утримання молодшого сина, [PERSON] , становить 1/6 частину від заробітку батька. Відтак, вказана норма ст.183 СК України є підставою для звернення до суду одного з батьків, з яким проживає неповнолітня дитина, з позовом про визначення розміру аліментів на неповнолітню дитину після досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд вважає, що після доповнення згідно з Законом України від 17.05.2017 р. статті 183 СК України частиною п`ятою, відповідно до якої передбачено право того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, можна стверджувати про встановлення розміру аліментів, який визначається у частці від заробітку (доходу), у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину, як мінімального, що безспірно стягується судом у наказному провадженні. Тобто, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням зазначених обставин та приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої дитини, а саме те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про визначення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та визначає до стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Також, аналіз положень ст. 191 і ст.ст.183, 192 СК України дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що «присудження аліментів» і «зміна розміру аліментів» - це є різні поняття, якщо у першому випадку йдеться про вирішення вперше спору про стягнення аліментів, то у другому випадку про зміну порядку, розміру вже стягуваних аліментів. Отже, для вирішення вперше спору про стягнення аліментів з метою захисту інтересів дитини спеціальною нормою закону (ч. 1 ст. 191 СК України) передбачено стягнення аліментів за рішенням суду з дня пред`явлення позову. А для судових рішень у спорах про зміну розміру аліментів законом передбачений загальний порядок, тобто змінений розмір аліментів стягується з дня набрання судовим рішенням законної сили (ст. 273, ст. 384 ЦПК України). Саме з цих підстав у абзаці 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення збільшеного розміру аліментів з дня подання позову, задоволенню не підлягають. Судовий наказ Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року підлягає відкликанню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 183, 191, 192 СК України,

Outcome: partial