Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], а саме на: 1/8 частину автомобіля «Опель Омега», державний номерний знак [NUMBER], та на 1/8 частину будинку та земельної ділянки. що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що [INFO] померла її матір - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. 12.02.2013 року позивач звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак 12.08.2014 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] не надано правовстановлюючих документів на майно, що на праві власності належало спадкодавцю. Позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі її матір'ю - [PERSON] та батьком - відповідачем у справі [PERSON] придбано наступне рухоме та нерухоме майно: автомобіль «Опель Омега», державний номерний знак [NUMBER], а також будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Оскільки вказане майно придбано за час шлюбу, однак оформлене на ім'я відповідача [PERSON], одна друга частина такого майна належала матері позивача [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому, враховуючи, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти ([PERSON], [PERSON] та [PERSON].)та другий з подружжя ([PERSON].), позивач вважає, що в судовому порядку за нею має бути визнано право власності на 1/8 частину вказаного вище майна. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень зазначили про те, що єдиним майном, яке належало спадкодавцю [PERSON] та складає спадкову масу на час її смерті є грошові кошти - вклади у банківській установі. Будь-яке інше рухоме та нерухоме майно, яке б належало спадкодавцю [PERSON] на день її смерті, відсутнє, а тому позовні вимоги є безпідставними. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні визнав позов [PERSON] та звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], а саме на: 1/8 частину автомобіля «Опель Омега», державний номерний знак [NUMBER], та на 1/8 частину будинку та земельної ділянки. що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, просила розгляд справи проводити у її відсутність, проти задоволення позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] не заперечувала. Треті особи направили до суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представників. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 30.08.1968 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого 30.08.1968 року Бюро ЗАГС Комсомольського району м. Воркута (т. 2 а.с. 75). У період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (т. 2 а.с. 77, 82, 97) [INFO] померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 08.11.2012 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (т. 2 а.с. 6). 05.02.2013 року до Другої київської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] 12.02.2013 року до Другої київської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] 05.04.2013 року до Другої київської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] 24.04.2013 року до Другої київської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] 05.02.2013 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 81/2013 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], копія якої витребувана судом (т. 2 а.с. 2-218). Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Шершун Н.К. від 12.08.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку із ненаданням документів, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] на майно: будинку та земельної ділянки по [ADDRESS], а також автомобіль. Звертаючись до суду з даним позовом позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] просили визнати за ними право власності на майно в порядку спадкування за законом, що належало їх матері - [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачі за первісним та зустрічним позовами зазначають, що будинок та земельна ділянка по [ADDRESS], а також автомобіль «Опель Омега», державний номерний знак [NUMBER], набуто їх матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON] за час шлюбу, а тому [PERSON] на день її смерті належала одна друга частина вказаного вище рухомого та нерухомого майна. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщин Таким чином , зважаючи на те, що позивач разом із батьком проживав за однією адрес на час смерті останнього, то він є таким , що прийняв спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних д нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Шершун Н.К. від 12.08.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку із ненаданням документів, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] на майно: будинку та земельної ділянки по [ADDRESS], а також автомобіль. Відповідно до п.4.14 Глави 10 Розділу II вказаного вище Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Судом достовірно встановлено та підтверджується доказами, наявними в матеріалах цивільної справи, за договором купівлі-продажу, укладеним 15.12.1981 року, [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] (т. 3 а.с. 14 зворот, 15). З листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 057021-13362 від 28.11.2014 року, вбачається, що в департаменті земельних ресурсів зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.02.2005 року за номером [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] (т. 3 а.с. 30). Відповідно до листа УДАІ ГУМВС України в м. Києві № 10/24934 від 24.11.2014 року, автомобіль марки «Опель» модель «Омега», 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], згідно даних автоматизованої інформаційної системи управління обліковується за [PERSON] (т. 3 а.с. 11). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з огляду на те, що позивачі за первісним та за зустрічним позовами, як спадкоємці майна померлої [PERSON], не просять визначити частку померлої спадкодавці у праві спільної власності на майно, а будь-яке інше судове рішення про визначення частки померлої спадкодавці [PERSON] у спільному майні подружжя відсутнє, позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами є не доведеними, з огляду на що не підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, що документи, які б давали суду можливість встановити обставини щодо підстав набуття [PERSON] у власність земельної ділянки та автомобіля в матеріалах справи відсутні, доказів в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України позивачами за первісним та зустрічним позовами суду не надано, при цьому суд зазначає, що особам, які брали участь у справі роз'яснювались процесуальні права, передбачені ст.ст. 27, 31 ЦПК України, однак правом на звернення до суду з клопотанням про витребування саме вказаних доказів позивачі не скористались. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed