overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, зобов'язання зняти її з реєстраційного обліку. В позовній заяві зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить йому на підставі договору дарування. Фактично в даній квартирі проживає [PERSON] Оскільки відповідач не має відношення до сім'ї позивача та відмовляється укласти з ним договір найму житла, підстави для реєстрації її місця проживання за адресою даної квартири відсутні. Тому позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явився, уповноваживши [PERSON] представляти його інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в засідання також не з'явилася, уповноваживши [PERSON] на представлення її інтересів в суді. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на наявність у відповідача права проживати в спірній квартирі. Тому в задоволенні позову просила відмовити за його безпідставністю. Представник відповідача Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є само собою достатньою підставою для зняття особи з реєстраційного обліку за адресою такого житла. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визначити розмір часток кожного власника у спільній сумісній власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], поділити дану квартиру в натурі між власниками, виділивши йому у власність частку майна та визначити порядок користування загальними приміщеннями. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності йому та відповідачам. Однак, спільне користування даною квартирою є неможливим через постійні сварки та непорозуміння, що виникають між ними, що позбавляє його можливості користуватись квартирою. В зв»язку з цим він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та надала до суду зустрічну позовну заяву, яку під час судового розгляду справи просила залишити без розгляду. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Судом було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 25 вересня 2002 року, реєстраційний номер № 7-02-211038 Центром приватизації державного житлового фонду Харківської міської ради. Згідно до довідки, виданої КП «Жилкомсервіс» 06.05.2014р., в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стаття 372 ЦК України передбачає, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд вважає [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частині спірної квартири. Що стосується інших позовних вимог [PERSON], то суд відмовляє в задоволенні цих вимог, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає розподілу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі чи інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив зобов*язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області виключити відомості про нього, як про батька з актового запису № 22 про народження [PERSON], що був зроблений 22.04.2004 року Безлюдівською селищною радою Харківської області у Книзі записів актів громадянського стану. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26.06.1982 року він уклав шлюб з [PERSON] [INFO] від даного шлюбу народилась дитина [PERSON]. 27.02.2012 року шлюб між ними було розірвано. Під час реєстрації народження дитини дані про батька записані з його згоди, однак на даний час не погоджується з тим, що він є батьком [PERSON], оскільки, коли дитині було приблизно 3 роки, в 2007-2008 році йому від [PERSON] йому стало відомо, що саме він є батьком дитини, оскільки підтримував з [PERSON] інтимні стосунки. Зазначене підтвердила і сама [PERSON] Просив внести зміни в актовий запис про народження дитини, виключивши з графи «батько» його прізвище, імґя та по-батькові, у зв*язку з чим і був змушений звернутись до суду з позовом. В судове засідання позивач не з*явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги і просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зґявились, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідач у судове засідання не з*явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні в справі документи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено , сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.06.1982 року до 27.02.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Відповідачка, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народила доньку [PERSON] Перебуваючи в шлюбі відповідачка зустрічалася з іншим чоловіком, який на думку позивача є біологічним батьком дитини. Згідно ст.136 СК України особа, що записана батьком має право оскаржувати своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. За таких обставин, суд вважає, що оскільки позов є обґрунтованим, а тому слід виключити відомості про його особу як батька дитини, з актового запису про народження. На підставі ч.1, ч.2 ст. 136 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсним договір позики за розпискою від 26.12.2008 року, як такий, що вчинений під впливом помилки та договір позики за розпискою від 28.02.2010 року, як такий, що вчинено під впливом обману. Позов мотивує тим, що від відповідача [PERSON] дізнався, що його знайомий [PERSON] надає гроші у позику під проценти, які в подальшому можна використовувати для здійснення підприємницької діяльності. Зважаючи на це, [PERSON] отримав у позику грошові кошти в сумі 55000 грн. у [PERSON], які необхідно було повернути до 26 травня 2009 року та сплатити проценти за користування. 26 грудня 2008 року [PERSON] склав розписку про отримання у [PERSON] грошових коштів в сумі 70000 грн., в які вже було попередньо включені відсотки за користування, які зобов'язувався повернути до 26 травня 2009 року. Отримавши дану розписку [PERSON] пояснив, що потрібно скласти аналогічну розписку від [PERSON] для забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань. Тобто, якщо [PERSON] не поверне ці кошти, то [PERSON] буде пред'являти вимоги до [PERSON] 26 грудня 2008 року [PERSON] склав відповідну розписку. В подальшому [PERSON] частково повернув кошти [PERSON], а саме в сумі 46500 грн. Після цього, строк повернення позики було продовжено на десять місяців та визначено остаточну дату повернення позики 26 березня 2010 року, про що [PERSON] та [PERSON] погодились скласти розписки від 28 лютого 2010 року. Після цього [PERSON], з його слів, знищив попередні розписки. Зазначає, що [PERSON] неодноразово звертався до нього у різній формі, у тому числі, і з погрозами вчинити фізичну розправу, якщо останній не сплатить грошові кошти в сумі 140000 грн., які нібито позичив у нього. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що позивач, підписуючи на прохання [PERSON] 26.12.2008 року договір позики, вважав, що укладає договір поруки за належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед [PERSON] В подальшому, як йому відомо, [PERSON] частково повернув кошти [PERSON], а саме в сумі 46500 грн. Після цього, строк повернення позики було продовжено на десять місяців та визначено остаточну дату повернення позики 26 березня 2010 року. У зв'язку з цим, [PERSON] запевнивши позивача та [PERSON], що попередні розписки про отримання у нього позики знищено, запропонував останнім скласти іншу розписку, на що вони погодились і склали розписки від 28 лютого 2010 року. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та надуманість. Просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання через оголошення в пресі і,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є співвласниками майнових паїв Селянської спілки «Маяк» з вимогами про визнання права власності на споруди силосних ям, щознаходяться по вулиці Горбата №1А у селі Серединці Зборівського району Тернопільської області . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що дане майно входило до пайового фонду спілки співвласників майна Селянської спілки «Маяк» і належало співвласникам. Споруди було передано, згідно рішення майнової комісії спілки співвласників і він сплатив співвласникам вартість майна. Відповідачі надали заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечують обставин, вказаних позивачем, кошти розподілені між співвласниками, відповідно до їх часток. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що рішеннями загальних зборів Селянської спілки від 28 жовтня 2001 року прийнято одноголосно рішення про виділення майна в натурі для відповідачів - членів Селянської спілки «Маяк», зокрема споруд двох силосних ям, щознаходяться у селі Серединці Зборівського району Тернопільської області. Дане майно входило до пайового фонду спілки співвласників майнових Селянської спілки «Маяк» і належить співвласникам відповідно до ст.ст.8,9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». В звязку з тим, що споруди перебували в занедбаному стані, були перетворені у самовільне сміттєзвалище, співвласникми було прийнято рішення про передачу цього майна позивачу з метою очищення ям та використання за призначенням. Позивач погодився з умовами їх домовленості та прийняв майно. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що майно передано позивачу уповноваженими представниками спілки саіввласників, позивач повністю виконав свої зобовязання перед співвласниками і вони не мають до нього будь яких претензій, до позивача майно перейшло правомірно, отже позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ПАТ «Брокбізнесбанк», [PERSON] про визнання поруки такою, що припинена . Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ПАТ «Кредобанк», ТзОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів банківських послуг, визнання поширеної інформації такою, що не відповідає дійсності, зобов`язання спростування наданої інформації, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 грудня 2014 року між ним та ПАТ «Кредобанк» відповідно до анкети від 29.12.2014 року та заяви-договору № 2625001580430/980 було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривні. Обслуговування вказаного рахунку відповідно до заяви відбувалося на умовах тарифного плану «Базовий». 06.01.2015 року та 12 січня 2015 року на зазначений рахунок у касі банку [PERSON] були внесені кошти у сумі 30\~000 грн. (по 15\~000 грн. двома платежами), що підтверджується квитанціями № 101580 та № 792754. Вказані грошові кошти були використані частково [PERSON] на власні потреби, після чого він карткою не користувався, а термін її дії закінчився у грудні 2015 року. Позивач зазначив, що будь-яких договорів чи додаткових угод до діючих договорів стосовно отримання споживчих кредитів чи кредитних коштів у будь якому вигляді з банком він не підписував. 15 січня 2018 року у зв`язку з необхідністю отримання власної кредитної історії на сайті, [PERSON] звернувся із запитом до ТзОВ «Українське бюро кредитних історій» щодо отримання інформації про свою кредитну історію, на що він отримав звіт у якому було зазначено, що він ніби то є боржником за кредитом на інші споживчі цілі перед ПАТ «Кредобанк» у розмірі 179,45 грн. та має прострочену заборгованість у розмірі 8 грн. 49 коп.. Після отримання вказаного звіту 16 січня 2018 року [PERSON] звернувся до відділення банку ПАТ «Кредобанк» з метою з`ясування обставин щодо надання банком до ТзОВ «Українське бюро кредитних історій» недостовірної інформації про нього, однак відповіді він не отримав. Його усна вимога негайно спростувати вказану інформацію не була розглянута та залишена без відповіді. Позивач посилався на те, що поширена ТзОВ «Українське бюро кредитних історій» інформація про те, що він має прострочену заборгованість перед ПАТ «Кредобанк», не відповідає дійсності, порушує його немайнові права, зокрема завдає суттєвої шкоди його діловій репутації, у зв`язку з тим, що його представлено боржником, який прострочив зобов`язання. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, при цьому наполягав на визнанні останніми таким, що втратили право користуватися житловим приміщенням в житловому будинку № 46/1 по вул. 30 років Жовтня в м. Котовськ Одеської області. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені у позовній заяві, та просив суд про задоволення позову. Відповідачі у судове засідання не зявилися, не надали цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи повідомлялися, чому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши представленні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 46/1 по вул. 30 років Жовтня в м. Котовськ Одеської області (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 976108). На житловій площі його будинку зареєстровані відповідачі по справі, (знайомі позивача) які фактично в веденні господарства участі не приймали, постійно були відсутній, за вказаною адресою реєстрації ніколи не мешкали. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд. Ст. 72 Житлового Кодексу України передбачає можливість визнання громадянина особою, яка втратила право користування житловою площею, у разі відсутності його без поважних підстав понад термінів, встановлених ст. 71 Житлового Кодексу України (тобто, 6-ти місяців). Саме це і було встановлено судом при розгляді позову. Крім того ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності і у разі, якщо ці перешкоди не поєднанні з позбавленням володіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про виділення долі володіння у спільно сумісній власності земельної ділянки та визнання права власності на частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скворцова,107. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В позовній заяві посилався на те, що йому на праві власності належить 23/32 часток зазначеної квартири, право власності на решту - 13/32 частин квартири на даний час ні за ким не оформлено. Відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON], відносно якого вона позбавлена батьківських прав, в зазначеному житловому приміщенні понад встановлені законом строки не проживають, своїх речей за вказаною адресою не зберігають. Тому позивач просив суд визнати [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, клопотань щодо відкладення судового розгляду з поважних причин суду не подавали. Треті особи - Виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради та Управління ДМС України у Полтавській області в судове засідання своїх представників не направили, також будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням. Позивач вказує, що будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 25.11.2013 року приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №2075. У вищевказаному будинку крім позивача зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі не проживають у вищевказаному будинку з 2014року проте до цього часу добровільно не знялися з реєстрації в ньому. Посилаючись на вищевикладене позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи видно, що житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на праві власності належить позивачу - [PERSON]., що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим 25.11.2013 року приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №2075. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вищевказаному будинку відповідно 15.01.2014року та 27.03.2014року проте з кінця 2014року фактично не проживають, що підтверджується довідкою Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області від 03.08.2017року. З наведеного видно, що відповідачі зареєстровані, але фактично не проживають у будинку за адресою [ADDRESS], з кінця 2014року. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі на протязі більш ніж півроку не проживають в будинку, який належить позивачу то позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно зі ст. 88 ЦПК з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved