Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, згідно якого з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив: стягнути з ТОВ Агрофірма «Сади України» суму збитків, заподіяних внаслідок ДТП в розмірі 40279,48 грн, а також стягнути з ТОВ Агрофірма «Сади України» грошові кошти за отримання висновку експертного авто-товарознавчого дослідження в сумі 2034,75 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.10.2017 на автошляху Мерефянське шосе, 13-В в м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів ЗІЛ 5301, державний номер [NUMBER] та автомобіля Mersedes Benz, державний номер [NUMBER] , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль Mersedes Benz, державний номер [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження, в результаті вищевказаного ДТП, належить на праві власності [PERSON] Автомобілем ЗІЛ 5301, державний номер [NUMBER] , за участю якого відбулося ДТП керував [PERSON] . Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталася 12.10.2017. [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.10.2017, знаходився в трудових відносинах з ТОВ Агрофірма «Сади України», а транспортний засіб ЗІЛ 5301, за участю якого відбулося ДТП, державний номер [NUMBER] належить вказаному підприємству на праві власності. Відповідальність ТОВ Агрофірма «Сади України» була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором страхування від 24.05.2017. 23.11.2017 Позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за висновком експертного авто-товарознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу. 27.12.2017 позивачем було отримано висновок експертного авто-товарознавчого дослідження №23846, виконаного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Mersedes Benz, державний номер [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП становить 72864,08 грн. Позивач оплатив вартість робіт з виконання висновку в розмірі 2034,75 грн, що підтверджується квитанцією № 7 від 30.11.2017. 16.02.2018 за результатами звернення позивача до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», страховою компанією було відшкодовано позивачу 32584,60 грн на відновлення автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням від 16 лютого 2018 року №12255 та заявою на видачу готівки №0ОJU38163 від 23 лютого 2018 року. Посилаючись на положення ч.1 ст.1166, ч.1 ст. 1172, ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, - позивач зазначив, що ТОВ Агрофірма «Сади України», як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ЗІЛ реєстраційний номер [NUMBER] повинен відшкодувати [PERSON] витрати, які останній мусить зробити для відновлення первинного стану свого автомобіля Mersedes Benz, державний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт. Посилаючись на ч.1 ст. 1194 ЦК України, позивач зазначив, що загальний розмір майнової шкоди складає 72864,08 гривень , страхове відшкодування здійснено у розмірі 32 584, 60 гривень. Отже, відповідач повинен сплатити позивачу грошові кошти на відновлення автомобіля у розмірі 40279,48 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідача 2034,75 грн за отримання висновку експертного авто-товарознавчого дослідження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.02.2018 відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача адвокат Карасава О.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки сума майнової шкоди занадто завищена, суми страхового відшкодування достатньо для покриття спричиненої шкоди. Ухвалою судді від 26.02.2018 відкрито провадження у справі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник третьої особи ПрАТ СК «ПЗУ Україна», в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного висновку. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 (справа №646/7786/17) встановлено, що 12.10.2017 [PERSON] , керуючи автомобілем ЗІЛ 5301 державний номер [NUMBER] по Мерефянському шосе, 13 В, у м. Харкові не впевнився в безпечності руху та допустив наїзд на автомобіль Mersedes Benz, державний номер [NUMBER] , чим порушив п.10.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою суду від 20.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість працівника відповідача встановлено постановою суду від 20.11.2017, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідальність ТОВ Агрофірма «Сади України» була застрахована в страховій компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/6655188 від 12.06.2017. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль Mersedes Benz, державний номер [NUMBER] власником якого є [PERSON] . 23.11.2017 [PERSON] було подано заяву на отримання висновку автотоварознавчого дослідження №23846 до Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса з метою визначення матеріального збитку завданого позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди 12.10.2017. За результатами проведення експертного авто-товарознавчого дослідження експертами Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса було складено висновок №23846. Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №23846 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Mersedes Benz Sprinter 316 CDI реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП (12.10.2017) становить 72864,08 грн. Відповідно до квитанції №7 від 30 листопада 2017 року позивач оплатив вартість робіт за експертне дослідження в сумі 2034,75 грн. Також, після ДТП позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхової суми у зв`язку з вказаною ДТП та пошкодженням його автомобіля. На замовлення страхової компанії суб`єктом оцінювальної діяльності ФОП [PERSON] було складено висновок №171012-3551501 по визначенню вартості матеріального збитку, який був завданий власнику автомобіля Mersedes Benz Sprinter 316CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , в результаті пошкодження в ДТП 12 жовтня 2017 року. Згідно висновку суб`єкта оцінювальної діяльності ФОП [PERSON] вказав, що вартість відновлювального ремонту: 91060,18 грн, значення коефіцієнта фізичного зносу 0,70. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу: 36482,97 грн. З урахуванням результатів звіту Страховиком було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 32584,60 грн, де: 36483,97 грн - вартість матеріального збитку згідно звіту №171012-3551501; 3898,37 грн - сума ПДВ на ЗЧ. 16 лютого 2018 року за результатами звернення позивача до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страховою компанією було відшкодовано 32584,60 грн на відновлення автомобіля, розрахованого відповідно до чинного законодавства з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу,що підтверджується платіжним дорученням №12255 від 16 лютого 2018 року та заявою на видачу готівки №0ОJU38163 від 23 лютого 2018 року. У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У пункті 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» протягом 10 робочих днів, 19 жовтня 2017 року, направило осіб, для визначення розміру шкоди, що підтверджується протоколом технічного огляду. В подальшому, позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 32584,60 грн, розрахованого відповідно до чинного законодавства з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що відповідає вимогам пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи - ТОВ Агрофірма «Сади України» (особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом) на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Аналогічний висновок зроблено в Постанові Верховного суду від 09 січня 2019 року у справі №761/23874/15-ц. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до. місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Тобто вказані норми матеріального права містять пряму вказівку на те, що розмір витрат, пов`язаний з відновлювальним ремонтом розраховується у порядку встановленому законодавством. Обов`язок відшкодувати збитки в розмірі різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, належить, особі винній у завданні шкоди. У випадку ДТП, що сталося 12.10.2017 з вини працівника ТОВ «Агрофірма «Сади України», у Страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного суду України бід 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли: деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації, Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Страховиком у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було здійснене страхове відшкодування позивачу, яке обмежене сумою страхової виплати на відновлення з урахуванням зносу, а не сумою ліміту відповідальності, без урахування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, оскільки в даному разі у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування. Відповідно до висновку Верховного суду України викладеного у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, щодо наявності підстав для стягнення з товариства, працівник якого є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без, урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вимога до ТОВ Агрофірма «Сади України» про стягнення грошових коштів в розмірі 40279,48 грн є різницею між вартістю матеріального збитку (фактичним розміром шкоди) (72864,08 грн) і страховим відшкодуванням (32584,60 грн) Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що виплата страхового відшкодування у розмірі для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди недостатньо, позивач просить стягнути з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, різницю між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, різниця між завданим розміром шкоди спричиненої позивачу і страховим відшкодуванням, складає 40279,48 грн (72864,08 - 32584,60), та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що ТОВ «Агрофірма «Сади України», працівник якого є винуватцем ДТП, як власник транспортного засобу є відповідальним за шкоду, що сталась в результаті дорожньо-транспортної пригоди 12.10.2017, а тому з нього підлягає стягненню відшкодування завданих матеріальних збитків, якими є різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати), розмір яких є обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, не спростований належними та допустимими доказами в порядку ст. 76-77 ЦПК України в сумі 40279,48 грн. Також з нього підлягають стягненню додаткові витрати позивача на отримання висновку експертного авто-товарознавчого дослідження в сумі 2034,75 грн. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач в судовому засіданні відповідно до ст.81 ЦПК України довів ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в повному обсязі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 748,99 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved