Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить: - Визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0, 59 га., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства та знаходиться за адресою: [ADDRESS] і до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 03 квітня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Милорадівської сільської ради народних депутатів від 29 листопада 1999 року; - Встановити факт родинних відносин як сина та матері між [PERSON], [INFO], уродженцем с. Матійки, Котелевського району Полтавської області та [PERSON], яка померла [INFO] року. Обґрунтовуючи свій позов тим, що він став спадкоємцем за заповітом на майно [PERSON]. В теперішній час він бажає оформити спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року. Але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру, та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11). Крім цього при зверненні до нотаріуса, та при вирішенні питання отримання свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, було встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON] мати [PERSON] помилково записана як [PERSON]. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, про час та місце розгляд у справи повідомлений належним чином. [PERSON] надав до суду заяву від 29.08.2016 року, в якій просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 64) . Представник позивача - адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру та угоди (а.с. 39-40) у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляд у справи повідомлена належним чином. У попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримувала повністю. Відповідач Милорадівська сільська рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Милорадівська сільська рада Котелевського району Полтавської області надала до суду листа від 22.08.2016 року, в якому просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі (а.с. 38 ). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області у відкрите судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, але надав заяву від 17.08.2016 року, в якій просить суд провести розгляд справи без їхньої участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 34). Третя особа - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Лапочка Р.О. у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала до суду заяву від 19.08.2016 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 35-37). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-67), приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], видане Центральним відділом ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції від 04 грудня 2015 року (а.с. 10). [PERSON] при зверненні до нотаріуса, та при вирішенні питання отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно померлої, було встановлено, що в свідоцтві про його народження мати [PERSON] помилково записана як [PERSON]. Однак, у відповідності до паспортних даних померлої, витягу з по господарської книги, свідоцтва про народження померлої, та свідоцтва про смерть померлої, вона є [PERSON]. У попередньому судовому засіданні [PERSON] пояснив що вказані розбіжності в свідоцтві про його народження перешкоджають йому реалізувати відповідне право на спадщину після смерті матері як спадкоємця, а він не має документів, які б посвідчували факт родинних відносин, як сина та матері, що має для нього юридичне значення. Крім цього чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів, тому змушений встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Виходячи із змісту вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При розгляді та винесенні рішення по даній цивільній справі суд, також керувався правовою позицією викладеною в постанові №7 пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Пункт 2 ч. 2 якої чітко передбачає, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість того, що померла [INFO] року [PERSON] дійсно є матір'ю заявника [PERSON], і протиставлюваних, зворотних доказів суду не надано, даний факт також узгоджується із дослідженими в суді документами наданими заявником, зокрема світлокопією свідоцтва про народження (а.с. 9), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 63-), світлокопією погосподарської книги (а.с. 22), копією паспорта [PERSON] (а.с. 21), копією військового квитка [PERSON] (а.с. 65), світлокопіями фотографій де зображені заявник та його мати [PERSON] (а.с. 66-67). Крім цього, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], дружина заявника, [PERSON] сусідка покійної [PERSON], [PERSON] двоюрідний брат заявника кожен окремо пояснили суду, що [PERSON] дійсно є рідною матір'ю [PERSON]. Таким чином, системно проаналізувавши все вище викладене в сукупності, з урахуванням зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів та їх належною оцінкою, суд приходить до переконання, що виникнення права на спадкування у заявника [PERSON], залежить від доведення певного юридичного факту, а саме факту що [PERSON] яка померла [INFO] року є його матір'ю, а тому є всі законні підстави у суду для задоволення заяви, про встановлення факту що [PERSON], яка померла [INFO] року є матір'ю [PERSON]. Згідно довідки, виданої Милорадівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 17 березня 2016 року за № 129, померла [PERSON] на час відкриття спадщини була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS]. При цьому на час відкриття спадщини з [PERSON] постійно ніхто не проживав (а..с 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 27 травня 2004 року, посвідченого секретарем Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 96, у якому [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкове майно складається із земельної ділянки у розмірі 0, 59 га., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства та знаходиться за адресою: [ADDRESS] і до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 03 квітня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Милорадівської сільської ради народних депутатів від 29 листопада 1999 року (а.с. 12). При цьому, з вказаного державного акту ( а.с. 12) вбачається, що земельна ділянка була надана [PERSON] з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, тоді як на сьогодні це суперечить п. г ч.3 ст. 22 ЗК України, де вказано що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства надаються несільськогосподарським підприємствам, установам чи організаціям, а не громадянам України (фізичним особам). В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на сьогодні) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства. Крім цього , виходячи з положень ст. 5 ЗУ « Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства, тоді як з прийняттям ЗК України від 25.01.2001 року, який набрав чинності 01.01. 2002 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 677/02-14 від 29.06.2016 року, до нотаріуса звернувся [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO], проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру, та рекомендовано звернутися до суду (а..с 11). Це знайшло своє підтвердження у листі Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, відповідно якого до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка [PERSON] не занесена, кадастровий номер не визначався. ( а.с. 14-15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] померла, а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивач [PERSON] позбавлений можливості як спадкоємець за заповітом на майно померлої матері отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до змісту повідомлення приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу № 976/01-16 від 17.08.2016 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 31/2016 на майно [PERSON], померлої [INFO] року. В спадковій справі знаходиться заява про прийняття спадщини за заповітом від 27.05. 2004 року, посвідченого секретарем Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, що надійшла 17 березня 2016 року від [PERSON], сина померлої; Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. (а.с.37). Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту родинних відносин, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочка Р.О., відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає за необхідне встановити факт що [PERSON] яка померла [INFO] року є матір'ю [PERSON]. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом на майно померлої матері [PERSON], дійсно має законне право на земельну ділянку площею 0, 59 га., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до копії посвідчення Серії [NUMBER] від 07.10.1997 року [PERSON] являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії а отже звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved