Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, вказавши наступне, що [INFO] року померла [PERSON], мати позивача, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. За своє життя померла залишила заповіт на все належне їй майно у рівних частках своїм дітям, позивачу та відповідачу. Після смерті матері позивач прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України так як разом з матір'ю проживали та зареєстровані за однією адресою в спадковому будинку. Відповідач після смерті матері звернулася у передбачений законом строк до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. В житловому будинку [ADDRESS] проживає лише позивач, який сплачує всі платежі по утриманню спадкового будинку та його утримує, зазначений будинок є єдиним житлом позивача, натомість відповідач має своє окреме житло в якому на теперішній час проживає, в спадковому будинку жодного разу не мешкала. Внаслідок втрати правового документу на будинок сторони до теперішнього часу не можуть через нотаріальну контори отримати свідоцтво на права власності за заповітом. Відповідач на теперішній час звернулася до позивача з заявою про виплату їй компенсації за належну їй 12 частку у житловому будинку [ADDRESS] у розмірі 43000 гривень. Поділити спірний будинок технічно та відповідно до санітарних норм на особу, відповідно до частки кожного є не можливим. Таким чином, позивач просить задовольнити його позовну заяву. У судове засідання позивач не з'явився, однак на надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився, але на адресу суду надала заяву, згідно якої проти позову не заперечує, просить суд справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи - - Запорізька державна нотаріальна контора Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, просять суд розглядати справу без їх участі. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Суд, оцінивши і дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть виданого Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області від 12.04.2010 року актовий запис № 32 серія 1-ЖС № 169306 вбачається, що [INFO] року померла [PERSON]. Позивач є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] актовий запис № 11 виданий Балабинською селищною радою Запорізького району 30.06.1978 року. Відповідач є донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] актовий запис № 11 виданий Балабинською селищною радою Запорізького району 01.02.1952. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого Балабинською селищною радою Запорізького району 04.07.1973 року серія [NUMBER] актовий запис № 28 відповідачем змінене прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] належного їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за р. № 1-1267 виданого Карташовою Т.М., державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 18.09.1997 року. 02.12.1997 року [PERSON] склала заповіт на все належне їй майно у рівних частках на своїх дітей, позивача та відповідача який посвідчений Самсикою Н.М. секретарем виконавчого комітету Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області за р. № 184, який є чинним та незміненим до теперішнього часу. Згідно спадкової справи № 348/2010 рік вбачається, що відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], відповідач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що на земельній ділянці розташовані: літ. А - житловий будинок, літ. а - прибудова, кр - ганок до а, літ. Р - душ, літ. П - сарай, літ. Т - вбиральня, літ. С - сарай, літ. В - літня кухня, пг - погріб під Б, літ. З - сарай, літ. Е - вбиральня, № 1, 2, 9 - паркан, № 3 - водопровід, № 10 - басейн, № 8 - ворота розташованого на земельній ділянці 973 кв.м. Судом встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] її спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] поділяють позивач та відповідач по 12 частки на кожного, але свідоцтво про право на спадщину за заповітом до теперішнього часу не отримали. Позивач та відповідач є спадкоємцями за заповітом відповідно до ст. ст. 1233 ЦК України. Інших спадкоємців не має. Згідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ст. 1233 ЦК України, вказано, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що відповідач звернулася до позивача з заявою щодо виплати їй 43000 гривень, 11.03.2014 року позивач сплатив відповідачу зазначену суму в якості компенсації 12 частки спадкового майна. Відповідно до ст. 365 ЦК України право на частку майна може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною та не може бути виділена в натурі; спільне володіння та користування майном є неможливим. Відповідно до ст. 358 ЦК України у разі неможливості спільного користування майном, один з співвласників має право вимагати від інших співвласників матеріальну компенсацію за свою частку в майні в спільній власності. Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності» при визначенні грошової компенсації, суд повинен виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Отже, суд вважає можливим припинення права власності на належну відповідачу 12 частку спадкового майна у вигляді житлового будинку [ADDRESS] шляхом отримання нею від позивача грошової компенсації та визнання права власності за позивачем на житловий будинок, оскільки компенсація здійснена за спільною згодою. Внаслідок чого, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом у вигляді житлового будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved