Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу згідно договору про надання послуг, в обґрунтування якого вказав, що він є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим 20.10.2016 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 19.06.2017 між ним та відповідачем був укладений договір про надання послуг з продажу квартири, яка належала останній, за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.14 вказаного договору він, як виконавець за договором, був зобов'язаний проводити пошук покупців та розповсюджувати інформації про продажу вказаної квартири, інформувати замовника про динаміку цін на ринку нерухомості, консультувати замовника відносно переліку документів, які необхідні для продажу житлового приміщення, підпису попереднього договору та договору купівлі-продажу між замовником та покупцем об'єкту, сприяти замовнику в отриманні необхідних документів. У свою чергу відповідач згідно із п.18 договору після підписання згоди між покупцем об'єкту та замовником сплачує виконавцю грошову суму за виконання послуг у розмірі 20000 грн. В свою чергу всі пункти договору ним були виконані, ним у розумні строки був знайдений покупець квартири, який був згодний з ціною. Але відповідач не оплатила послуги згідно умов договору, свою відмову остання ніяк не пояснила та перестала виходити на контакт. Після чого він разом з дружиною [PERSON] були вимушені виїхати до місця проживання відповідача, яка на його прохання врегулювати дане питання мирним шляхом відповіла, що грошей в неї немає, та вона нічого оплачувати йому не буде. Також, відповідно до п.23 вказаного договору в разі порушення строків оплати послуг виконавцю замовник повинен сплатити виконавцю пеню у розмірі 5% від суми боргу за кожний день прострочення, а в разі порушення строків оплати послуг виконавцю більш ніж на 30 днів, замовник зобов'язаний сплатити виконавцю штраф у розмірі 100% від суми оплати за надані послуги, а саме: 20000 грн. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором про надання послуг від 19.06.2017 у сумі 20000 грн, пеню у розмірі 20000 грн, понесені ним витрати за надання йому юридичних послуг у розмірі 6000 грн та сплату судового збору у розмірі 640 грн, а всього 46640 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Окрім поданої позовної заяви та відповіді на відзив інших заяв по суті справи не надали. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, письмово сповістила суд про розгляд справи у її відсутність, надавши до суду відзив на позовну заяву (від 15.01.2018, а.с.69), згідно яких вимоги позивача не визнає у повному обсязі. Обгрунтовуючи свою позицію, вказала, що між нею та позивачем дійсно 19.06.2017 був укладений договір про надання послуг з продажу її квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Проте, твердження позивача про виконання ним вказаних послуг не відповідає дійсності. Покупців її квартири знайшов не [PERSON], вони прийшли на огляд квартири самі, оскільки вона розміщувала на дошках оголошень об'яви про продаж квартири, покупці подзвонили за її номером телефону, вказаним в об'яві, оглянули квартиру та, вона з ними дійшли згоди щодо умов купівлі-продажу. Ніяких письмових документів щодо посередництва [PERSON] у купівлі-продажу квартири ані вона, ані покупці не підписували. Також між нею та покупцями не укладався договір про завдаток. Сам факт укладення договору про надання послуг між нею та [PERSON] не свідчить про надання [PERSON] послуг за цим договором, та не є доказом надання цих послуг. [PERSON] не надав суду жодних доказів того, що ним зобов'язання за договором було виконано належним чином та відповідно до умов договору. Тому просить суд позовні вимоги залишити без задоволення. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя, обґрунтовуючи її обставинами, викладеними у запереченні відповідача. У відповіді на відзив позивач [PERSON], не погоджуючись з відповідачем, зазначив, що ним у розумні строки були знайдені покупці квартири - подружжя [PERSON] та [PERSON], котрі у подальшому й придбали квартиру відповідача. Потів він дізнався, що їх прізвище [PERSON]. Ним розміщувалися об'яви про продаж квартири на сайті із вказівкою номеру телефону, який належить йому та його дружині. Коли покупці зателефонували з проханням показати квартиру, він домовився з відповідачем про час та день для показу. Після чого у зазначений час він з покупцями прибув до об'єкту. Відповідач показала покупцям квартиру, та у його присутності вони досягли усної домовленості про купівлю-продаж квартири, оговорили деталі та форму оплати. Покупці сказали, що вони через місяць отримують гроші та будуть готові до купівлі. На його пропозицію оформити завдаток покупці запевнили, що цього не має необхідності робити, так як вони гарантують свій намір. При оформленні завдатку він не був присутній, відповідач навмисно цей факт від нього скрила, чим порушила умови договору (п.15). Підтвердженням факту, що квартиру придбали саме ті покупці, котрих він знайшов, є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, де вказані власники цього майна. Твердження відповідача, що вона самостійно знайшла покупців не відповідає дійсності, оскільки відповідач жодного разу не виказала наміру розірвати договір, тобто його роботою вона була задоволена, покупці були знайдені у дуже маленькі строки. Відповідач не надала жодного доказу того, що договірні обов'язки були припинені або були не виконані виконавцем. Заслухавши сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого за станом на 20.10.2016, позивач [PERSON] з 20.10.2016 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.9). 19.07.2017 між сторонами був укладений договір про надання послуг з продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], (далі за текстом договір) за яким [PERSON] замовляє у ПП [PERSON] послуги по проведенню пошуку покупців та розповсюдженню інформації про квартиру з метою її продажу, що підтверджується вказаним договором (а.с.6). Згідно за п.14 вказаного договору виконавець здійснює пошук покупців на об'єкт, інформує замовника про динаміку цін на ринку нерухомості, консультує замовника відносно переліку документів, необхідних для продажу, підписання попереднього договору та основного договору купівлі-продажу між замовником та покупцем об'єкту, сприяє замовнику в отриманні необхідних документів. Відповідно до п.15 договору після оформлення завдатку між покупцем об'єкту та замовником (у присутності виконавця), виконавець надає послуги по підготовці довідок та документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу об'єкту за наявності відповідної заявки від замовника на ім'я виконавця за винагороду 20000 грн. За приписами п.16 договору замовник не заперечує проти продажу об'єкта за ціною, яка призначена виконавцем, і гарантує різницю понад вказану у розмірі 20000 грн сплатити виконавцю у якості преміальної нагороди. Відповідно до п.17 договору вартість послуг за договором становить не менше ніж 5000 грн. Згідно за п.18 договору після підписання угоди про задаток між покупцем об'єкту та замовником, останній сплачує виконавцю частину вартості послуг або повністю у розмірі до 20000 грн. Пунктом 19 договору передбачено, що замовник сплачує послуги виконавцю у день підписання угоди про задаток між замовником і покупцем. Відповідно до п.23 договору у випадку порушення строків сплати за послуги виконавцю замовник сплачує пеню у розмірі 5% за кожен день прострочення від суми простроченого платежу. У випадку прострочення строків оплати послуг виконавця більш ніж на 30 днів замовник платить штраф у розмірі 100% від вартості наданих послуг. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого за станом на 17.11.2017, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2017 [PERSON] та [PERSON]. Заявлені позивачем свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні, скориставшись своїм правом, передбачений ст.63 Конституції України, від дачі свідчень щодо обставин купівлі ними квартири у відповідача, відмовилися. Із наданого позивачем розрахунку щодо ціни позову вбачається, що сума боргу за договором про надання послуг складається із пені у розмірі 10000 грн, штрафу у розмірі 20000 грн відповідно до п.23 договору, вартості зазначених послуг у розмірі 5000 грн відповідно до п.17 договору та інші затрати (послуги адвоката, оплата пошлини та інше), а всього 11500 грн (а.с.39). При цьому зазначена пеня у розмірі 10000 грн розрахована наступним чином: 5000 х 5% х 40 = 10000, де 5000 грн - вартість послуг за договором відповідно до п.17, 5% - розмір пені відповідно до п.23 договору, 40 - кількість календарних днів з моменту невиконання послуг договору за період з 19.08.2017 (дата оформлення приватним нотаріусом продажу квартири) по 27.09.2017 (дата подання позову до суду) (а.с.38). Допитана у суді в якості свідка дружина позивача [PERSON] суду пояснила, що вона офіційно ніде не працює, допомагає своєму чоловікові [PERSON] у роботі їх агенства нерухомості квадратний метр. 19.06.2017 сторони уклали договір про надання ріелторських послуг щодо продажу квартири відповідача, розташованої за адресою: [ADDRESS], Вона зробила фото квартири для реклами і разом з чоловіком розклеювала об'яви та протягом тижня виставляли рекламу про продаж квартири з її характеристиками на їх офіційному сайті. Скільки було витрачено на рекламу, вона не може порахувати, оскільки оплата відбувається щомісячно з урахуванням інших реклам як по об'єктам продажу, так і з оренди. За телефоном з реклами до них звернулася [PERSON], з якою вони домовилися зустрітися. Зі слів її чоловіка їй відомо, що [PERSON] наприкінці липня 2017 року показував подружжю [PERSON] квартиру відповідача, з якою був обумовлений цей показ. Покупці казали, що це те, що вони шукали. Особисто вона спілкувалася з покупцями за телефоном і контролювала ситуацію. Відповідач завірила їх, що вона чесна жінка, вчителька, що угода буде здійснена за їх участі. Завдаток за їх участі не оформлювався, покупці розтягли час, казали, що трохи почекають, щоб зібрати кошти, а потім обманним шляхом досягли угоди з продавцем. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплати виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 902 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно за ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язань відповідно до ст.610 ЦК України є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Отже, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір про надання послуги з продажу квартири за плату. Позивач стверджує, що на виконання п.14 договору саме ним було відшукано покупця квартири замовника, що спростовується і не визнається відповідачем. Згідно за ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стверджуючи про виконання всіх пунктів договору, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження цих обставин, а саме: які конкретно послуги і коли саме надавалися відповідачці позивачем на виконання договору про надання послуг, що є суттєвими та важливими для вирішення спору з огляду на те, що відповідач заперечує проти позову. Свідчення дружини позивача щодо огляду потенційними покупцями квартири відповідача ґрунтуються на повідомленнях інших осіб та, як і її пояснення щодо обставин розповсюдження інформації про продаж квартири, не підтверджені будь-якими іншими доказами, зокрема, актом прийому-передачі наданих послуг щодо здійснення пошуку покупців, перегляду об'єкту нерухомості, сприяння замовнику в отриманні необхідних документів тощо. А тому не взяті судом до уваги як допустимий доказ обставин, на доведення яких вони надані. Згідно положень ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановленому договором. Вартість послуг за укладеним між сторонами договором відповідно до п.17 становить не менше ніж 5000 грн. З огляду на умови укладеного між сторонами договору визначальним у здійсненні оплати за надані послуги є оформлення завдатку між покупцем квартири та замовником. Так, відповідно до п.19 договору замовник сплачує послуги виконавцю у день підписання угоди про завдаток. Отже відсутність угоди про завдаток виключає у відповідача обов'язок щодо оплати послуг за договором, залишаючи йому право здійснити це в інший спосіб у разі його добровільної згоди. Оскільки судом встановлено, що угода про завдаток відповідно до умов договору, яка є вагомим доказом здійснення наданих послуг, не укладалася, підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення як суми боргу, так і пені, не має. До того ж наданий позивачем розрахунок не співпадає з сумами заявлених вимог. Так, розмір пені у сумі 10000 грн (тоді, як заявлено 20000 грн), який розрахований за період з дня укладення договору купівлі-продажу квартири до дня звернення з даним позовом до суду, ніяк не ґрунтується на умовах укладеного між сторонами договору. Адже відповідно до п.23 договору нарахування неустойки здійснюється у випадку порушення строків сплати за послуги, які з огляду на п.19 договору пов'язані з датою підписання договору про завдаток, а не з днем укладення договору купівлі-продажу квартири. Також, незрозумілим є зазначення у розрахунку позивача штрафу у 20000 грн з посиланням на п.23 договору, яким передбачено, що у разі прострочення строків оплати послуг більше ніж на 30 днів, замовник платить штраф у розмірі 100% від вартості наданих послуг. Тоді, як встановлено вище, вартість послуг складає не менше ніж 5000 грн. Інші витрати за винятком витрат на правову допомогу та сплату судового збору на суму 4860 грн (11500 - 6000 - 640) взагалі позивачем ніяк не обґрунтовані і не доведені. Отже, оцінюючи наявні у справі доказі у їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів про виконання ним умов договору та про порушення відповідачем своїх зобов'язань, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову і стягнення коштів відсутні. З огляду на ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволенню позовних вимог, а інші судові витрати у разі відмови у позові - на позивача, понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 640 грн та оплати за надання юридичних послуг у сумі 6000 грн відшкодуванню не підлягають. На підставі ст.ст.526, 610, 629, 901-903 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed