Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа Соснівський відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що на виконанні у державного виконавця Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Поліщука М.Б. перебуває виконавче провадження № 65773285 з примусового виконання виконавчого напису № 9591, виданого 23.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» боргу в сумі 5891 грн. У вересні 2021 року з його заробітної плати та пенсії почали відраховувати кошти на погашення боргу. Заборгованість по тілу кредиту, відсотках та пені він не визнає. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 за якими було передбачено перелік документів що подаються для одержання виконавчого напису втратив чинність. Нотаріусом не надано документів, що були передбачені даним пунктом. Нотаріусом не було встановлено обсяг його зобов`язання та не міг прийти до висновку про його безспірність. Вважає виконавчий напис вчинений з порушенням закону, а саме нотаріус при його вчиненні не перевірив чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, стягнення якої провадиться у безспірному порядку передбачений в постанові. Крім того, нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису. Також нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.02.2021 року № 959, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» боргу в сумі 5891 грн. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.11.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. 30.11.2021 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог позивача та просили зменшити розмір судових витрат та витрат на правову допомогу. Також до суду від відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. Відповідно до ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю суддя проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Як зазначено вище, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.11.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Тобто, врегулювання спору за участю судді є неможливим, так як сторони в судове засідання не викликались для дачі пояснень. Клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача чи відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 11.06.2021 року державним виконавцем Соснівського відділу ДВС Поліщука М.Б. відкрито виконавче провадження № 65773285 з примусового виконання виконавчого напису № 9591, виданого 23.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» боргу в сумі 5891 грн. Як вбачається з виконавчого напису, підставою для його вчинення став договір позики від 18.08.208 рок, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» №0965454868. З матеріалів справи вбачається, що вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні в державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується наявним в матеріалах справи постановами приватного виконавця. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості перед стягувачем за договором. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач зазначає, що він не погоджується з сумою тіла кредиту, пені та комісії. Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.07.2018 року № 486/388/16-ц, сам по собі факт додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів передбачених Порядком № 26/5, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, якщо судом буде встановлено, що на момент вчинення нотаріусом цього напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем у тому розмірі, як зазначено у виконавчому написі. З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд вважає, що постільки боржник заперечує існування заборгованості перед позивачем, тому даний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню , а тому позовні вимоги підлягають до задоволення Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Статтею 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі до першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідності вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, постільки є інвалідом 2 групи, тому судові витрати покладаються на відповідача. До стягнення з відповідача підлягає сума судового збору 454 грн та 227 грн за заяву про забезпечення позову. Позивачем заявлено вимогу про стягнення понесених ним судових витрат за надання правової допомоги в сумі 1800 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Адвокатом надано акт виконаних робіт на суму 1800 гривень, договір про надання правової допомоги та квитанцію про сплату коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved