Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 27.11.1998 року в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не нижче 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення за стягненням аліментів до повного повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25.07.1998року, у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], сторони по справі проживають окремо один від одного, син проживає разом з позивачем. Позивач зазначає, що відповідач працює, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не приймає участь у витратах, повязаних з вихованням та лікуванням дитини. За таких обставин, з посиланням на статтю 180 Сімейного кодексу України вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували з 25.07.1998 року у шлюбі, зареєстрованому Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 426, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2013 року(арк. справи 3). Згідно свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 095299 вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON], [INFO] (арк. справи 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутня домовленість відносно утримання неповнолітньої дитини [PERSON], за таких обставин враховуючи, що дитина проживає разом з позивачем, приймаючи до уваги положення статей 180 - 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved