Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою про стягнення суми попередньої оплати замовлення до відповідача ФОП [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він уклав з відповідачем договір поставки № 24/05 від 24 травня 2013 року за умовами якого позивач як покупець зобов'язався оплатити товар, а відповідач як постачальник зобов'язався поставити товар впродовж 20 робочих днів з моменту отримання передоплати. Позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином сплативши передоплату в розмірі 67000 гривень. Відповідач свої обов'язки не виконав до теперішнього часу не зважаючи на те, що хоча згідно умов договору остання дата виконання договору 21 червня 2013 року. Позивач 28.05.2015 року надіслав відповідачу вимогу поставити товар, але товар так і не було поставлено. 10.06.2015 року позивач надіслав відповідачу вимогу повернути суму попередньої оплати. На сьогодні товар досі не переданий позивачу та сума попередньої оплати не повернута. Позивач просить суд стягнути з відповідача 67000 гривень попередньої оплати за товар. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача обґрунтувавши невиконання своїх обовязків своєчасно виникненням обставин непереборної сили, а саме проведенням бойових дій в місті Донецьк. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні по справі докази, їх належність та допустимість, вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони 24.05.2013 року уклали договір поставки № 24/05 за яким відповідач зобов'язався передати у власність позивача продукцію, а позивач прийняти та оплатити її. Договором передбачено, що товар має бути поставлений протягом 20 днів з дня отримання відповідачем передоплати в розмірі 66728 гривень. (а.с. 6-8). Позивачем 24.05.2013 року внесено передоплату в розмірі 67000 гривень, що підтверджується товарним чеком відповідача, а отже остання дата виконання договору 21.06.2013 року (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~статті 530\~цього Кодексу. Частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. 28.05.2015 позивач направив відповідачу вимогу про поставку товару по договору, а 10.06.2015 року було направлено вимогу повернути суму передоплати, але дотепер товар не поставлено та передоплата не повернута (а.с. 10-13). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача в яких він обґрунтовує не виконання договору обставинами не переборної сили оскільки ним не надані суду будь-які докази на підтвердження тих обставин на які він посилається. Те що м. Донецьк знаходиться в зоні АТО не є непереборною силою для відповідача, так як він не навів доводів, що замовлення виготовлено, а доставка є лише додатковою вимогою угоди, і позивач міг би його отримати і в іншому місці. Суд, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішуючи справу згідно із законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного ст.ст. 526, 530, 663, 693 ЦК України,

Outcome: approved