Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує на те, що 25.03.2014 року між ним та [PERSON] відповідачем по справі, було укладено договір позики грошових коштів на суму 1465 дол. США (одна тисяча чотириста шістдесят пять) доларів США, на день написання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ (21,64 грн. за 1 долар) складало 31702, 60 грн. (тридцять одна тисяча сімсот дві гривні 60 коп.). Вказані грошові кошти отримані відповідачкою, про що зазначено нею у розписці від 25.03.2014 р., яка є підтвердженням укладання договору. За договором, позичальник зобовязалась повернути грошові кошти протягом 12 місяців по 125 доларів щомісячно. За весь час, після отримання грошей, відповідач [PERSON] повернула лише частину боргу в сумі 200 грн., тобто не виконала своїх зобовязань по поверненню позики, в звязку з чим, станом на 25.03.2015 р. [PERSON] заборгувала позивачу 31502, 60 грн. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 31502, 60 грн. (тридцять одна тисяча пятсот дві гривні 60 коп.); індекс інфляції за час прострочки сплати боргу на суму 5200,45 грн. (пять тисяч двісті гривень 45 коп.); 3% річних за час прострочення сплати боргу на суму 230,44 (двісті тридцять гривень 44 коп.) В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні факт складення та особистого підписання нею 25.03.2014 р. розписки на суму 1465 дол. США підтвердила. Пояснила суду, що вказані грошові кошти фактично від [PERSON] не отримувала. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Позов підтверджується розпискою від 25.03.2015 р. (а.с.5), оригінал якої був вивчений та оголошений в судовому засіданні, згідно з якою [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові коштів на суму 1465 дол. США (одна тисяча чотириста шістдесят пять) доларів США та зобовязалась повернути вказану суму протягом 12 місяців по 125 доларів щомісячно. У відповідності з ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Виходячи з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми. На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісячно. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 cт. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що 25.03.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 1465 дол. США (одна тисяча чотириста шістдесят пять) доларів США. Вказані грошові кошти були отримані відповідачкою [PERSON], про що зазначено нею у розписці від 25.03.2014 р., а тому її доводи стосовно того, що [PERSON] фактично не надавав їй кошти, не приймаються до уваги судом. За договором, позичальник зобовязалась повернути грошові кошти протягом 12 місяців по 125 доларів щомісячно, але повернула лише 200 грн. Тому, з [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення сума боргу в розмірі 31502, 60 грн. (тридцять одна тисяча пятсот дві гривні 60 коп.). Не підлягає задоволенню вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідача індексу інфляції, оскільки [PERSON] отримала борг в іноземній валюті (доларах США), тоді як індекс інфляції в Україні встановлюється для національної валюти (гривні). На підставі викладеного,

Outcome: partial