Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства, посилаючись на те, що з 2017 року по 2018 рік позивач та відповідач [PERSON] мали відносини та в даний період проживали разом однією сім`єю. Від даних стосунків у них народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, на момент народження дитини, сторони проживали окремо, а дитина народилася в Республіці Польща, про що було внесено відомості в акт про народження дитини, де батьком було записано відповідача [PERSON] . Однак, біологічним батьком дитини є позивач [PERSON] , а тому, просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Так, засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 Сімейного кодексу України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма ст. 7 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.10.2018 р., - вирішено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30.08.2017 р., про що складено актовий запис № 1446 відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від даного шлюбу у сторін дітей не було. [INFO] народився син [PERSON] , про що 07.05.2019 р. Підкарпатським воєводством Управління запису актів громадянського стану Жешув було складено акт про народження 1863011/00/AU/2019/ [NUMBER] , згідно відомостей якого батьком дитини записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України від 10.05.2019 р. № 61326/19-536-1468-56, виданої Генеральним консульством України в Любліні , підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований громадянином України. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом з`ясовано, що дитина [PERSON] народився після розірвання шлюбу, до розірвання шлюбу сторони не перебували більше року в шлюбних відносинах, що не заперечується сторонами. Відповідач [PERSON] стверджує, що позивач являється біологічним батьком дитини. Даний факт підтверджується експертним висновком про біологічне батьківство № MG19-81107 від 22.11.2019 р., за результатами якого біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] не може бути виключене. Вірогідність батьківства: 99.9999%. За таких обставин, враховуючи те, що дитина народилася після розірвання шлюбу, з моменту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] до народження дитини, і останні не підтримували ніяких відносин, а також, визнання позову матір`ю дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved