Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до першого відповідача [PERSON], другого відповідача [PERSON], та третього відповідача [PERSON], про тлумачення змісту заповіту, обґрунтовуючи свій позов тим, що 18.10.2014 року помер батько позивача [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [PERSON], вул. Леніа, буд. 137, Ужгородського району, Закарпатської області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. За життя батько позивача склав заповіт, який 15.03.2011 року був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Ужгородського міського нотаріального округу зареєстрованим № 203. Згідно вказаного заповіту померлий [PERSON] заповідав своєму синові [PERSON], [INFO], позивачу по справі належний йому житловий будинок з приналежною земельною ділянкою, який знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Ольбрахта, буд. 29 Закарпатської області та квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернувся до Ужгородської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки виявлено розбіжності у наявному майні померлого та описаному в заповіті майна, а саме в заповіті заповідач заповідає житловий будинок м. Ужгород. вул. Ольбрахта, 29, Закарпатської області, а в наявності є в померлого квартира в м. Ужгород, вул. Ольбрахта. [ADDRESS]. А також заповідач заповідає квартиру в [ADDRESS], а в наявності в померлого є магазин майстерня за адресою [ADDRESS]. Після смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями I черги спадкування крім позивача є: [PERSON] син померлого, [PERSON] дочка померлого та [PERSON]. Вказані особи є відповідачами по даній справі. Оскільки у випадку спадкування майна, що вказано в заповіті, за законом мають право на відповідну частку. З урахуванням викладеного та у відповідності до ст. 1233, 317, 1256, 213 ЦК України позивач просить задовольнити його позов та розтлумачити зміст заповіту померлого [PERSON] від 15.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], Ужгородського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 203, таким чином, що [PERSON] зробив розпорядження на випадок своєї смерті, заповівши синові [PERSON], [INFO] належну йому: -Квартиру № 2, в буд, № 29 по вул. Ольбрахта в м. Ужгород; -Земельну ділянку площею 0,0453 в м. Ужгород, вул. Ольбрахта буд. № 29; -Магазин майстерню побутової аудіо-відео техніки за адресою м. Ужгород, пр. Свободи, 40, прим. 4. Позивач та його повноважний і компетентний представник у судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Від представника позивача 09.06.2015 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, із зазначенням що позов він підтримує та просить його задовольнити. Перший, другий та третій відповідачі в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності із зазначенням, що позовні вимоги відповідачі визнають та не заперечують проти їх задоволення. Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2014 року помер батько позивача [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. За життя батько позивача - [PERSON], [INFO], склав заповіт, який 15.03.2011 року був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 203. Згідно вказаного заповіту померлий [PERSON] заповідав своєму синові [PERSON], [INFO], позивачу по справі, належний йому житловий будинок з приналежною земельною ділянкою, який знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Ольбрахта, буд. 29, Закарпатської області та належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернувся до Ужгородської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки виявлено розбіжності у наявному майні померлого та описаному в заповіті майна, а саме в заповіті заповідач заповідає житловий будинок м. Ужгород. вул. Ольбрахта, 29, Закарпатської області, а в наявності є в померлого квартира в м. Ужгород, вул. Ольбрахта. [ADDRESS]. А також заповідач заповідає квартиру в [ADDRESS], а в наявності в померлого є магазин майстерня за адресою [ADDRESS]. Після смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями I черги спадкування крім позивача є: [PERSON] син померлого, [PERSON] дочка померлого та [PERSON]. Вказані особи є відповідачами по даній справі. Оскільки у випадку спадкування майна, що вказано в заповіті, за законом мають право на відповідну частку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя належали на праві приватної власності наступні обєкти: -квартира [ADDRESS] (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.10.2004 № 5071204); -земельну ділянку, площею 0,0453 га в м. Ужгород, вул. Ольбрахта, 29 для садівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП № 701747); -магазин з майстернею побутової аудіо-відео техніки за адресою: м. Ужгород, пр. Свободи (пр. 40 річчя Жовтня), буд. 40, прим. 4 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.10.2007 № 16486154 1/1 частки). Згідно\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Кожна дієздатна особа має право розпорядитися належним їй майном на випадок смерті шляхом складання заповіту. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи відносно належного їй майна на випадок смерті, складений у встановленому законом порядку. Заповітом визнається лише особисте розпорядження заповідача. Згідно\~ст. 1236 ЦК України\~заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Склад спадщини визначається на момент відкриття спадщини, а тому не має значення, чи були у наявності зазначені у заповіті майнові права та обов'язки на момент складання заповіту. Згідно ч. 3\~ст. 209 ЦК України\~нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим\~статтею 203 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст. 1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 цього Кодексу. Так,\~ст. 213 ЦК України\~визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Слід зазначити, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі як сторони або треті особи. На цьому наголошено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». А тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги позивача про тлумачення заповіту. Задовольняючи позов, суд витрати із сплати судового збору покладає на позивача, оскільки позивач не просить стягнути їх з відповідачів.

Outcome: approved