Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А. А також, просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 11 лютого 1994 року та після смерті [PERSON] померлого 06 травня 2014 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 ЦПК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а у спадкодавця відсутня реєстрація права власності на нерухоме майно, на яке прозивач просить визнати право власності у порядку спадкування. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] та після його смерті залишився проживати в спадковому будинку. Підтвердив факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] проживав разом із своїм сином [PERSON] в будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А. Підтвердив факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 11.11.1968 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі за № 1/4863, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.06.2016 року за № 831. Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.02.2017 року за № 151, відповідно адресного реєстру м. Ізмаїла обєкт нерухомості житловий будинок з надвірними спорудами власником якого є [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 11.11.1968 року посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за № 1/4863, має самостійний адресний номер: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, 56-А (колишня адреса: м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, 52-А). Також, згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23.03.2017 року за № 403, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, 56-А, побудований у 1968 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України обєкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Станом на 20.03.2017 року обєкти самочинного будівництва не виявлено. Внаслідок чого, обєкт нерухомості, розташований по вул. Тимирязєва, 56 А в м. Ізмаїлі Одеської області є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництва та не підлягає до здачі в експлуатацію. Відповідно до акту про смерть від 14.02.1994 року за № 189, виданого Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] помер 11 лютого 1994 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено листом наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області від 13.09.2016 року за № 1577/01-16, згідно якого після померлого 14 лютого 1994 року [PERSON] будь які заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавались. Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки наданої начальником Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області від 27.09.2016 року за № 5119/13819, [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], б. 56-А. Також, факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні. З урахуванням вищевказаного, [PERSON] вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 378566 від 07.05.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 06 травня 2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-а, який він фактично прийняв після смерті [PERSON], але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 18.05.2012 року за № 1890, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] належні йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходяться в місті Ізмаїлі Одеської області по вул. Тимирязєва, б. 56 - а заповів [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 02 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого 06.05.2014 року що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 02.09.2014 року за № 124, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за необхідне встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 11 лютого 1994 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 11 лютого 1994 року та після смерті [PERSON], померлого 06 травня 2014 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тимирязєва, б. 56-А. На підставі викладеного,

Outcome: approved