Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що вона є членом житлово-будівельного кооперативу № 10 «Луч» у місті Дніпродзержинську та займає двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 07 листопада 2013 року позивачка звернулася до реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру під [ADDRESS]. Але отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку із відсутністю усіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності з подальшою видачею Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на дану квартиру з подальшою реєстрацією права власності в органах державної реєстрації. У судове засідання позивач, представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, які є в матеріалах справи проти позову не заперечують та прохають розглянути справу без їх участі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є членом житлово-будівельного кооперативу № 10 «Луч» у місті Дніпродзержинську, створення якого затверджено рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від 05 березня 1968 року за № 180. У 1979 році позивачку прийняли до членів вказаного вище кооперативу на умовах членства та внесення пайових внесків, у зв'язку із обміном жилих приміщень між позивачкою, яка на той час була членом житлово-будівельного кооперативу «Рубін» у місті Дніпродзержинську та займала двокімнатну квартиру за [ADDRESS] та [PERSON], який на той час був членом житлово-будівельного кооперативу № 10 «Луч» та займав спірну квартиру. 12 вересня 1979 року позивачка, як член житлово-будівельного кооперативу № 10 «Луч», отримала обмінний ордер № 609 серії Л на двокімнатну квартиру за [ADDRESS], виданий виконавчим комітетом Дніпровської Ради народних депутатів. Після отримання ордеру на квартиру, позивачка та члени її сім'ї, а саме брат, [PERSON], вселилися у дане житлове приміщення. Через пів року, [PERSON] був виписаний, що підтверджується довідкою виданою головою житлово-будівельного кооперативу № 10 «Луч» [PERSON] Позивачка по теперішній час зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, підтримує її у належному стані, робить поточний ремонт, сплачує комунальні послуги та витрати по експлуатації і ремонту кооперативного будинку. Позивачка повністю сплатила пайовий внесок за вказану квартиру у сумі 3708 карб. 13 коп., що підтверджується довідкою № 46 від 09 серпня 2013 року, виданою головою житлово-будівельного кооперативу № 10 «Луч», [PERSON] Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР (який діяв на той час) право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документу на речі. Як роз'яснено в п.п. «б» п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами), при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Отже, позивачка після отримання обмінного ордера та повної сплати пайового внеску, у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, є власником об'єкту нерухомого майна. Але позивач не зареєструвала право власності на кооперативну квартиру в установленому законом порядку, у зв'язку з чим в неї відсутній правовстановлюючий документ на вказану квартиру. Тому позивачка 04 вересня 2013 року, звернулася до директора департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради із заявою про видачу свідоцтва про право власності на квартиру за [ADDRESS]. Однак отримала відповідь від 09 вересня 2013 року за № 5-11/ 1951 в якій вказано, що на підставі Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», створено Державну реєстраційну службу України, яка здійснює державну реєстрацію з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Тоді позивачка 07 листопада 2013 року звернулася до реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру під [ADDRESS]. Але отримала рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку із відсутністю усіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності з подальшою видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року за № 703 про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації прав з видачею Свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на об'єкт нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник подає органові державної реєстрації прав: документ, що посвідчує його особу; документ, що підтверджує виникнення права на нерухоме майно (у нашому випадку - ордер на квартиру); технічний паспорт; затверджений загальними зборами кооперативу список членів та/або асоційованих членів кооперативу; документ, що підтверджує викуп членом та/або асоційованим членом кооперативу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення. Надати на вимогу державного реєстратора список членів та/або асоційованих членів кооперативу, затверджений загальними зборами, позивачка не має можливості, оскільки на момент затвердження списку осіб, які вступили у члени житлово-будівельного кооперативу № 10 «Луч», була вказана [PERSON], яка першою отримала ордер на вселення до спірної квартири, що підтверджується архівним витягом від 04 вересня 2013 року за № Г-132-2013 з рішення виконкому Дніпродзержинської міської ради депутатів трудящих Дніпропетровської області від 05 березня 1968 року за № 180. У 1974-1975 роках [PERSON] здійснила обмін вказаної квартири з [PERSON], а потім у 1979 році [PERSON] вже обмінявся квартирою з [PERSON] (прізвище Позивачки по першому чоловіку). Документи підтверджуючі проведені обміни жилими приміщеннями надати до реєстраційної служби немає можливості, оскільки відповідно до листа архівного управління міста Дніпродзержинська від 22 жовтня 2013 року за № Г-158/1/02-18 «документи (заяви, доповідні записки, звіти, довідки, листи) про надання, розподіл і обмін житлової площі», зберігаються тільки 10 років після надання житлової площі, тому документи з цього питання були видалені фондоутворювачем до знищення у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved