Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Північно - Кримський КХП» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та стягнення компенсації за порушення строків виплати заробітної плати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що працював в ТОВ «Північно - Кримський КХП» на посаді головного інженера з 01.12.2011 року. З 23 вересня 2013 року його було звільнено з підприємства за власним бажанням. Протягом тривалого часу на підприємстві не виплачувалася заробітна плата. Позивач [PERSON] вказує, що розрахунок з ним при звільненні не був проведений по теперішній час у встановлений законом строк, та заборгованість по заробітній платі складає - 35304, 97 грн., яку відповідач у добровільному порядку відмовляється йому виплатити. У зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позов та просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку. У судове засідання позивач [PERSON] на з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, та просив суд їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суду не повідомив, заяв на адресу суду від нього не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами матеріали справи, приходить до висновку про те що позовні вимоги слід задовольнити частково.Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з наступного Встановлено судом, що позивач по справі [PERSON] згідно наказу № 50-к від 01.07.2011 року був прийнятий на роботу до ТОВ «Північно - Кримський КХП» на посаду механіка ділянки № 1 в с. Почетне з посадовим окладом 2000 грн., що підтверджується копією відповідного наказу (а.с. 5), але згодом переведений на посаду головного інженера (наказ № 93/1-к від 01.12.2011 р.), а потім на посаду генерального директора (наказ № 53-к від 05.09.12 р.), та копією трудової книжки, виданої на ім'я позивача (а.с.3). 07.03.2013 року позивач звільнився за власним бажанням з посади генерального директора за ст. 38 КЗпП України, а 17.04.2013 року позивач був прийнятий знову на посаду генерального директора в ТОВ «Північно - Кримський КХП» (наказ № 19-к від 17.04.2013 р.), але 07.08.2013 року був переведений на посаду головного інженера (наказ № 46-к від 06.08.2013 р.) (а.с. 3). 23.09.2013 року позивача було звільнено з підприємства за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією відповідного наказу № 56-к від 23.09.2013 року (а.с.4) та копією трудової книжки, виданої на ім'я позивача (а.с.3). Як вбачається із облікової картки, виданої на ім'я позивача по справі щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу, ТОВ «Північно - Кримський КХП» вносила страхові внески щодо позивача у звітному періоду за 2012 р. усього на суму 47504,76 грн., а у звітному періоді за 2013 р. усього на суму 34733,43 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 116 КЗпП України встановлює строки розрахунку при звільненні, а саме при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. КЗпП України регулює питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні. Так, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених вище норм закріплений у постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 03 липня 2013 року, який дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР, зокрема ст. 21 встановлює, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 24 цього ж закону передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про можливість частково задоволенню заявлених позивачем позовних вимог. Так, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на свою користь заборгованість щодо невиплаченої заробітної плати у розмірі 64752,08 грн. з урахуванням податків та обов,язкових платежів, підлягають задоволенню, виходячи із наступного: відповідно форми облікової картки індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу, а саме на позивача по справі - [PERSON] у звітному періоді 2012 року були внесені суми заробітку для нарахування пенсії з червня 2012 року у сумі 4160,16 грн. з липня у сумі 3407,79 грн., з серпня у сумі 4308,33 грн., з вересня у сумі 4550 грн., з жовтня у сумі 4592,37 грн., з листопада у сумі 4500 грн., з грудня у сумі 4500 грн., а у звітному періоді у 2013 році з січня у сумі 4285,71 грн., з лютого у сумі 4500 грн., з березня у сумі 3322,49 грн., з квітня у сумі 2031,43 грн., з травня у сумі 4500 грн., з червня у сумі 4751,75 грн., з липня у сумі 4561,33 грн., з серпня у сумі 3759,52 грн. та з вересня 3021,20 грн. При виплаті позивачу суми заборгованості по зарплаті,слід відрахувати податки та обов,язкові платежі з суми 64752,08 гривень,а залишок слід виплатити позивачу як саме заборгованість по зарплаті. Вимоги позивача щодо стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку обґрунтовані, підкріплені законодавчими актами та підлягають задоволенню з урахуванням довідки Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу, а саме позивача по справі. При розрахунку суд користується вимогами вказаними у п. 8 порядку обчислення заробітної плати, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року із змінами внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1398 від 30.07.1999 р., що передбачає нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 12933,71 грн., з урахування податків та обов,язкових платежів, виходячи із наступного: загальна сума страхових внесків за два останніх місяця складає: (за місяць серпень 3759,52 + за місяць вересень 3021,20 = 6780,72 грн. на кількість відпрацьованих днів (у серпні 31 + у вересні 23 дн. = 54 дн.) = 125,57 грн. За період часу з моменту звільнення та на час ухвалення рішення, тобто з 23.09.2013 р. по 17.02.2014 року кількість днів становить (5 дн. за вересень +23 дн. за жовтень +21 дн. листопад +22 дн. за грудень 2013 р. та +21 дн. за січень і +11 дн. за лютий 2014 р. = 103 дн.) / 125.57 грн.) = 12933,71 грн,з урахуванням податків та обов,язкових платежів,тобто при виплаті цієї суми слід відрахувати з неї податки та обов.язкові платежі, а залишок виплатити позивачу. Стаття 34 Закону України «Про оплату праці», передбачає компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Щодо вимог позивача про стягнення компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, не підлягають задоволенню, оскільки заявлені вимоги не конкретизовані, та не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial