Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме мано за набувальною давністю. 20 серпня 2018 року подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що від народження проживав зі своєю сім'єю в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. У 1998 році в порядку приватизації Глобинською міською радою йому та його матері - [PERSON] видано свідоцтво про права власності на вказану квартиру, що становить собою ? частину житлового будинку №7. У другій половині будинку, тобто квартирі №1, ніхто не проживав, окремого входу в квартиру не існує. З 2003 року вони з родиною розпочали ремонт другої частини будинку, так як у ній завелися гризуни, зруйнувалася стеля та підлога, обсипалася штукатурка, що ставило під загрозу знищення їх власної квартири. З вказаного часу вони сім'єю провели частковий ремонт квартири №1, відкрито та безперервно користуються та володіють нею. Власників квартири №1 не існує, право власності на цю квартиру ні за ким не зареєстровано. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним за набувальною давністю право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Глобинської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи та третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно паспорту серії [NUMBER], виданого Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області 27 лютого 2002 року, [PERSON] народився [INFO] року в м. Глобине Полтавської області, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 6-7). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 серпня 1998 року Глобинською міською радою, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира [ADDRESS] ( а.с.8,9). Як вбачається із довідки Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради №143 від 05.02.2018, за даними архівного обліку станом на 08.12.2012 року інформація про власників квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована ( а.с. 10). Відповідно до Витягу з протоколу засідання виконкому Глобинської міської ради від 20 квітня 2016 року №162 [PERSON] надано дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS], наданої йому рішенням виконкому Глобинської міської ради №116 від 24.03.2006 року (а.с.113). Згідно довідки МГФ з ОГП «Муніципальна міліція» працівниками проведено перевірку та встановлено, що [PERSON] володіє та користується будинком [ADDRESS] заявником проведено ремонт вказаного будинку, правила благоустрою та утримання території м. Глобине та сіл Глобинської міської ради дотримуються ( а.с. 92). Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] останні з дитинства проживають неподалік від [PERSON], який проживає у будинку по [ADDRESS]. Спочатку [PERSON] проживав в квартирі №2, а коли друга половина почала руйнуватися, так як там ніхто не жив, а власників немає, то останній, повернувшись із армії у 2003-2004 році, почав робити там ремонт і проживати в обох половинах будинку (а.с. 79-84). Згідно рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради від 15 серпня 2018 року №220 змінено поштову адресу в житловому будинку [PERSON] в [ADDRESS] на нову поштову адресу: [ADDRESS] ( а.с 112). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №135617884 від 27 серпня 2018 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 122) Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати,зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та доведено позивачем, його добросовісне, відкрите, безперервне володіння об'єктом нерухомого майна - квартирою [ADDRESS] з 2003 року, отже більше 10 років. Також встановлено, що право власності на зазначену квартиру ні за ким не зареєстровано. На підставі викладеного та

Outcome: approved