Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], Третя особа Адміністрація Південного району про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він зареєстрований в [INFO], загальною площею 43,8 кв.м., є користувачем двох кімнат, особливий рахунок №539800 був оформлений на [PERSON], яка померла 17.01.2016 року. В теперішній час позивач намагається переоформити особистий рахунок на себе, оскільки фактично виконує всі обовязки наймача двох кімнат. Відповідачка у вищевказаній квартирі не мешкає з 1991 року, не є членом його сімї, не сплачує комунальні послуги. Таким чином, порушує право позивача у вільному використанні квартири, яка є в користуванні позивача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, шлях повідомлення на веб-сайті, про поважні причини неявки суду не повідомила. Представник Третьої особи в судове засідання не зявився. Надав заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності. Свідок [PERSON] підтвердила факт не проживання відповідачки у вказаній квартирі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що позивач є зареєстрованим за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки №2/11594 від 10.05.2018 року у квартирі окрім позивача, зареєстрована [PERSON]. Відповідно до актів про не проживання №183 від 07.09.2018 року, №203 від 11.10.2018 року, №257 від 14.11.2018 року, №29 від 18.01.2019 року, №152 від 12.02.2019 року, відповідачка [PERSON] не проживає у квартирі з 2000 року. Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців. цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачка не мешкає у будинку з 2000 року, не сплачує за комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратила право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачки не існує. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved