Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про визнання незаконним наказу про дисциплінарне стягнення та його скасування, стягнення заборгованості та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що пропрацював на підприємстві - Відповідача по професії машиністом тепловозу в період з 11.05.1999 року по 09.01.2014 року. 14.09.2013 року під час його робочої зміни сталася аварія, про причини аварії [PERSON] вказав у своєму письмовому поясненні керівництву ПАТ « ЦГЗК» 16.09.2013 року. З 16.09.2013 року керівництвом управління залізничного транспорту його було відсторонено від роботи, з 16.09.2013 року за вказівкою керівництва його було поставлено на виконання робіт з ліквідації аварії. 04.11.2013 року начальником цеху технологічного залізничного транспорту Глеюватського карєру його було повідомлено про наказ, щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення та надано лист ознайомлення з наказом ПАТ « ЦГЗК» від 30.10.2013 року про оголошення йому догани., відсторонення від позовної та маневрової роботи, зняття з нього виробничої премії та направлення його на позапланове складання іспитів. Окрім цього керівництвом було запропоновано написати заяву про звільнення його з підприємства за власним бажанням. Перебуваючи під постійним тиском керівництва 09.01.2014 року [PERSON] за наказом № 12 від 09.01.2014 року було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Після звільнення, в березні 2014 року позивач звернувся із письмовою заявою до ПАТ « ЦГЗК» про видачу копії наказу № 1722 від 30.10.2013 року, але 02.04.2014 року отримав відмову у видачі копії наказу. Вважає вищевказаний наказ незаконним. Окрім того внаслідок незаконного переведення його на нижче оплачувану роботу та внаслідок несплати йому щомісячної виробничої премії він втратив частину прибутків, а саме внаслідок незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності ПАТ « ЦГЗК» не виплатило йому грошові кошти в сумі 4214 грн. 53 коп. ( 522,75 грн. сума недоплати у вересні + сума недоплати у жовтні 2013 року 703,37 грн. + сума недоплати в листопаді 2013 року - 1163 грн. 51 коп., сума недоплати в грудні 2013 року 666 грн. 43 коп.) Також, вважає , що внаслідок неправомірних дій керівництва ПАТ « ЦГЗК» йому було завдано моральної шкоди , оскільки він зазнав моральних страждань внаслідок звільнення змушений був докладати зусиль для захисту своїх прав та гідності, організації свого життя. Крім того, залишився без частини коштів необхідних для існування., тому вважає що йому завдано моральної шкоди яку він оцінює в розмірі 10000 грн., яку він просить стягнути з ПАТ « ЦГЗК». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. Представник відповідача ПАТ «ЦГЗК» позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки позивачем порушено трьох місячний строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, без поважних на те причин. До того ж, комісією із службового розслідування встановлено, що аварія сталася внаслідок непрофесійних дій [PERSON] Дії адміністрації були цілком правомірними, крім того, мали місце усілякі поступки працівнику, щодо надання йому можливості підвищити рівень своїх знань з питань безпеки руху залізничного транспорту, але [PERSON] ніяких дій щодо поліпшення рівня своїх знань протягом тривалого часу не приймав. До того ж, ПАТ «ЦГЗК» ніяких інших наказів або розпоряджень щодо зменшення [PERSON] виробничої премії за період з вересня 2013 року по січень 2014 року не видавав. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у позовних вимогах слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] пропрацював на підприємстві ПАТ « ЦГЗК» машиністом тепловозу в період з 11.05.1999 року по 09.01.2014 року.( а.с.5-6). 14.09.2013 року під час його робочої зміни сталася аварія. Згідно наказу ПАТ «ЦГЗК» № 1420 від 16.09.2013р., призначено комісію з службового розслідування порушення у поїзній роботі» (а.с.70) . 30.10.2013 р. на ПАТ «ЦГЗК» видано наказ № 1722 «Про дисциплінарне стягнення та матеріальну відповідальність». Підставою для видання зазначеного наказу став акт службового розслідування випадку аварії в поїзній та маневровій роботі від 26 вересня 2013 року затверджений генеральним директором 01.10.2013 року (а.с.61). Причиною аварії стало зокрема, невиконання локомотивною бригадою, а саме [PERSON] необхідних операцій для повного випробування автогальмів потягу. В результаті зазначеного порушення, тепловоз Серії 2ТМ10М № 3461 «АБ» під керуванням машиніста тепловоза служби рухомого складу ЦТЗ, виїхав за упор залізничного тупика, через те, що останній не перевірив відкриття кінцевих кранів гальмівної магістралі у думпкара при тепловозі, і у тепловоза, не перевірив час заповнення гальмівної системи стисненим повітрям, не виконував перевірку гальм на ефективність, не тримав гальмівні пристрої постійно готовими до дії, не знизив швидкість руху поїзду при несприятливих погодних умовах для забезпечення безпеки руху(а.с. 65). 01.11.2013р. Позивач був ознайомлений з наказом № 1722 від 30.10.2013р., підпис про ознайомлення ставити відмовився, про що був складений акт. (а.с. 69 ). Позивач був ознайомлений із зазначеним наказом 04.11.2013р. та свій підпис про ознайомлення знову ставити відмовився, про що був складений акт. (а.с. 67). Листом ПАТ «ЦГЗК» № 2335/18 від 02.04.2014 року, [PERSON] було відмовлено у видачі копії наказу (а.с. 7). 10.07.2014 року позивач витребував в ПАТ «ЦГЗК» довідку № 1019 про прибутки в період з серпня 2013 року по січень 2014 року (а.с. 9). В серпні 2014 року позивач повторно звернувся до ПАТ «ЦГЗК» з письмовою заявою про надання мені копії наказу № 1722 від 30.10.2013 року. Але листом ПАТ «ЦГЗК» № 6107/18 від 01.09.2014 року, повторно було відмовлено у видачі копії наказу (а.с.8). Відповідно\~;до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, під час якого власник або уповноважений ним орган, згідно зі статтею 149 КЗпП України, повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Суд вважає доведеним факт порушення позивачем трудової дисципліни та наявності підстав для застосування у звязку з цим відносно нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що підтверджується: актом службового розслідування випадку аварії в поїзній та маневровій роботі від 26 вересня 2013 року затверджений генеральним директором 01.10.2013 року (а.с.61); показами свідків [PERSON], [PERSON]; [PERSON], які підтвердили висновки викладені в акті. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем дотримано порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Так, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Акт службового розслідування випадку аварії в поїзній та маневровій роботі від 26 вересня 2013 року затверджений генеральним директором 01.10.2013 року (а.с.61), а наказ видано 30.10.2013 р. на ПАТ «ЦГЗК» видано наказ № 1722 «Про дисциплінарне стягнення та матеріальну відповідальність». На думку суду, акт службового розслідування є необхідною передумовою для застосування дисциплінарного стягнення. Так, щодо доводів позивача, що його не було ознайомлено з наказами суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивач сам зазначає (а.с.1, зворотня сторона 1 абз.) про повідомлення його про дисциплінарне стягнення. До того ж, 01.11.2013р. та 04.11.2013р. було складено акти про відмови від підпису в листі ознайомлення (а.с. 69;67). Вказана обставина, підтверджується також, показами свідка [PERSON] наданими в судовому засіданні. Щодо доводів, позивача, щодо нього було застосовано декілька видів дисциплінарного стягнення, а саме: оголошено догано, відсторонення від поїзної та маневрової роботи; знято виробничу премію та направлено на позапланове складання іспитів. Проте, згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Таким чином, до позивача застосовано лише один вид дисциплінарного стягнення, а саме догана. Інші заходи, зокрема, як позбавляння премії є заходами впливу, а не стягненням. З приводу того, що [PERSON] було відсторонено від управління залізничного транспорту, поставлено на виконання робіт з ліквідації аварії (в тому числі змушений був виконувати стропувальні та такелажні роботи), то цей факт в судовому засіданні підтвердження не знайшов, оскільки свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт участі в ліквідації наслідків аварії, проте зазначили, що в цих робах він брав участь, як особа за якою закріплено рухомий склад і він не виконував робіт повязаних з особливим допуском до їх проведення. Суд вважає, що визначені ст.ст.\~147,\~148,\~149 КЗпП України\~вид, строк та порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення було дотримано, факт порушення ним трудової дисципліни доведений. Посилання відповідача, щодо пропущення строку звернення до суду за захистом порушеного права суд вважає слушним, проте відмовляє в позовних вимогах за відсутністю порушень трудових прав позивача. При відмові в позові за основною позовною вимогою, про скасування наказу на роботі, можливо стягнути моральну шкоду, яка є похідною вимогою. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~\~ завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що\~\~ позов є необґрунтований й задоволенню не підлягає. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно\~Закону України «Про судовий збір», тому останній згідно ч.4\~ст. 88 ЦПК України\~підлягає компенсації за рахунок держави. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст.147,148,149,150 Кодексу законів про працю України, та,

Outcome: dismissed