Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон та виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без згоди матері. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 08.11.2017 року. Від цього шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В теперішній час дитина проживає з матір`ю в м. Донецьк, там же навчається. Мати їх сина не бере участі у його оздоровленні, не піклується про її фізичний розвиток та не має коштів для направлення до оздоровчих центрів. В 2017 році відповідач надала останню нотаріально засвідчену заяву про дозвіл на виїзд їх сина за кордон, але він втратив чинність 01.11.2018 року. У подальшому відповідач відмовляється надати подібний дозвіл, мотивуючи це тим, що в неї відсутній час для вирішення цього питання. На даний час позивач допомагає матеріально і належним чином дбає про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний момент у їх сім`ї є рідні, друзі, які проживають в різних містах України (зокрема - бабуся та дідусь) і вони з дитиною хочуть їх безперешкодно відвідувати, а також відвідувати оздоровчі курорти України та інших країн. Також позивач хоче оздоровлювати сина в морських кліматичних зонах, які є надзвичайно сприятливими для дітей такого віку. Проте, з проведенням ООС на території України на КПВВ України його сину відмовляють у поверненні додому у зв`язку із відсутністю довіреності від матері дитини. На митницях при виїзду до Єгипту або Туреччини також вимагають дозвіл матері. З зазначених підстав просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України у м. Донецьк та за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя без згоди його батька та виготовити проїзний документ дитини для виїзду за кордон без згоди батька. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином на офіційному сайті судової влади, що вбачається з поданої нею заяви. Заявила про відкладення слухання справи для отримання копії позовної заяви та доданих до неї документів на її електронну адресу - [INFO], проте, в матеріалах справи на аркушах 37, 38 міститься підтвердження, того, що відповідач отримала копії позову та доданих документів на відповідну електронну адресу. Крім того, в матеріалах справи наявні заперечення на відповідну позовну заяву, у зв`язку з чим, суд визнає не поважною причиною неявки відповідача в судове засідання. У запереченні відповідач зазначає, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 08.11.2017 р. дитина - [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні докази відмови матері про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та звернення батька до матері з приводу надання нотаріального посвідченого клопотання про оформлення такої заяви. Крім того, відсутні докази що поїздка буде відбуватися в інтересах дитини, довідки про доходи позивача та не зазначено наміру виїзду з дитиною. Представник третьої особи до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, надав суду висновок органу опіки та піклування № 01-33/283 від 06.03.2019 року про рекомендацію надати дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] без згоди матері [PERSON] . З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, а тому, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. На підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Так, з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Прав перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно Правил. Оформлення паспорта здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати згоду на виїзд сина від відповідача, оскільки він проживає окремо від дитини, після припинення шлюбних відносин відповідач уникає спілкування з позивачем, та виїхати для оформлення довіреності на підконтрольну українській владі територію не бажає. Протилежного відповідачем не доведено. Суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини з м. Донецька надасть можливість спілкування з родичами, що буде здійснений в інтересах дитини, буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству, а також не позбавить дитину права та можливості спілкуватися з матір`ю. З урахуванням викладеного, для реалізації прав, свобод та інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо заперечень відповідача, суд зазначає, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 08.11.2017 р. не визначено того, що дитина - [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Щодо інших доводів, то вони спростовуються наданим позивачем доказами та висновком органу опіки та піклування № 01-33/283 від 06.03.2019 року про рекомендацію надати дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] без згоди матері [PERSON]

Outcome: approved