Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти. 17.08.2020 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів надійшла до провадження судді Григор`єва Б.П., та ухвалою суду від 18.08.2020 року було відкрито провадження по справі. На підставі розпорядження керівника апарату суду Губіної Н.В. від 07.09.2020 року № 62, у зв`язку зі звільненням судді Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року, вказані матеріали кримінального провадження № 641/6245/20 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.09.2020 року вищевказану цивільну справу було прийнято до провадження судді Онупко М.Ю. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що 20.09.2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 827. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Подальше спільне життя та збереження родини вважає неможливим, через різні інтереси, погляди на життя, ведення домашнього господарства, а також права та обов`язки подружжя. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Збереження сім`ї на теперішній час вже неможливо. Крім того, зазначила, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Позивач в свою чергу доглядає за дитиною та не має додаткових коштів на її утримання. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Згідно з ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с. 9). Згідно до повторно виданого свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 20 вересня 2014 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У\~ відповідності до\~ положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 113\~ СК України особа,\~ яка\~ змінила\~ своє прізвище\~ у зв`язку з\~\~ реєстрацією шлюбу,\~ має\~ право\~ після\~ розірвання\~\~ шлюбу\~ надалі іменуватися\~ цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. Судом\~ встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони\~ значний\~ проміжок\~ часу проживають\~ окремо\~ один\~ від\~ одного, спільне господарство не ведуть, вважають\~ неможливим збереження їх\~ родини, та\~ просять\~ розірвати\~ шлюб. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави учасниці, так і за кордоном. Статтею 182\~СК України\~передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує \~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір на одну дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні не надано. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби ), відповідачем також не надано. Враховуючи викладене, суд\~ приходить до\~ висновку, що подальше\~\~спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами\~ суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, також з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved