Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України, третя особа - директор Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України Сиченко Ірина Анатоліївна, про стягнення заробітної плати, проведення повного розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити дії. Згідно заявлених вимог позивач просить суд стягнути з Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] : недоотриману заробітну плату за вересень-грудень 2020 року; компенсацію за невикористані дні відпустки; вихідну допомогу при звільненні за ч.3 ст.38 КЗпП України, відповідно до ст.44 КЗпП України; середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, а також зобов`язати Гуртожиток-готель аспірантів Національної академії аграрних наук України видати на руки [PERSON] копію наказу про звільнення та трудову книжку. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 16 лютого 2015 року позивач була прийнята на посаду головного бухгалтера Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук Україна з оплатою праці згідно штатного розпису з випробувальним терміном та затверджена на посаді головного бухгалтера установи 17 квітня 2015 року у відповідності до наказу №27 від 17 квітня 2015 року. При прийняті на роботу у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» трудова книжка позивача була надана Установі, як роботодавцю, де і зберігається на час подання даного позову до суду. 10 червня 2020 року позивачу на загальних зборах трудового колективу був доведений наказ директора Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України №37 від 10 червня 2020 року «Про скорочення чисельності працівників в 2020 році». Пунктом 1 цього наказу визначено, що з 01 вересня 2020 року вводиться в дію новий штатний розпис по Установі з скасуванням структурного підрозділу Бухгалтерської служби та скороченням вакантної на даний час посади старшого касира, а у пункті 3 цього наказу вказано, що посада головного бухгалтера перейменовується на посаду спеціаліста-бухгалтера з виконанням обов`язків старшого касира в повному обсязі, про що попереджена головний бухгалтер. Позивач зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40, ст. 492 КЗпП України, якщо проводиться скорочення бухгалтерської служби, то скорочується і посада головного бухгалтера, але ніяк не перейменовується, а у разі, якщо до штатного розпису Установи вводиться нова посада спеціаліста-бухгалтера, вона пропонується особі, посада якої скорочується. Крім того, згідно з п. 6.2 ст. 6 Статуту Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 07 грудня 2010 року, Академія затверджує штатний розпис Гуртожитку, який відповідно до п. 6.6 ст. 6 вказаного Статуту самостійно розробляється директором Гуртожитку з урахуванням умов та фонду оплати праці та затверджується в НААН України. Натомість, на момент видання наказу не було ні подання на затвердження нового штатного розпису, ні затвердженого нового штатного розпису. Більш того, пунктом 2 вказаного наказу доручено головному бухгалтеру в термін до 20 червня 2020 року підготувати новий штатний розпис Установи. Позивач вважає, що відсутні будь-які законні підстави до введення в дію неіснуючого штатного розпису і попередження про це. Про неправомірність наказу директора Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України №37 від 10 червня 2020 року та порушення ним вищевказаних вимог законодавства позивачем проінформовано директора Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України Сиченко І.А. одразу після ознайомлення з наказом на зборах трудового колективу 10 червня 2020 року, проте, вона наполягала на правильності своїх дій та відмовилась надати копію цього наказу. Позивач була вимушена відмовитись від підпису про ознайомлення з наказом, який, на її думку, суперечить чинному законодавству. 18 червня 2020 року директор Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України Сиченко І.А. надала позивачу для виконання завірену копію вказаного наказу. 22 червня 2020 року позивачем було надіслане повідомлення Президенту НААН України Гадзало Я.М. , як керівнику бюджетної установи, котрій підпорядкований Гуртожиток-готель аспірантів НААН України, про вказані порушення. 29 вересня 2020 року директором Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України Сиченко І.А. позивачу надано новий штатний розпис Установи, який затверджений 28 вересня 2020 року та відповідно до якого з 01 вересня 2020 року скорочено посаду головного бухгалтера та введено замість неї посаду бухгалтера-спеціаліста з меншим посадовим окладом, чим суттєво змінено умови праці. Водночас позивача ознайомлено з наказом директора Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України Сиченко І.А. від 28 вересня 2020 року №76 Про введення в дію структури та штатного розпису з 01 вересня 2020 року, затвердженого 28 вересня 2020 року, згідно якого позивачу запропоновано перевестися на посаду спеціаліста-бухгалтера з меншим окладом з 01 вересня 2020 року та позивач була попереджена про можливе наступне звільнення, у разі незгоди із запропонованою пропозицією за п.1 ст.40 КЗпП України з 28 листопада 2020 року. Зазначає, що відповідачем порушено вимоги ст. 492 КЗпП України, оскільки про наступне вивільнення працівники попереджаються не пізніше ніж за 2 місяці, а не після того як штатні зміни вже відбулись. 30 вересня 2020 року позивачем було направлено чергове повідомлення Президенту НААН України Гадзало Я.М . Впродовж вересня - листопада 2020 року позивач продовжувала працювати на посаді головного бухгалтера Установи, сподіваючись на скасування наказу від 28 вересня 2020 року №76. За вказаний період позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, затверджена згідно з штатним розписом з 01 січня 2020 року, не враховуючи Постанову КМУ від 26 серпня 2020 року №750 «Про підвищення оплати праці працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери» з 01 вересня 2020 року. 27 листопада 2020 року у присутності працівників Установи, позивачу було вручено повідомлення від директора Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України, що згідно з наказом № 76 від 28 вересня 2020 року «Про введенню в дію структури та штатного розпису», позивач повинна бути звільнена 30 листопада 2020 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, в якому позивач відмовилась обіймати посаду спеціаліста-бухгалтера. 30 листопада 2020 року у присутності працівників Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України директором Установи було надано чергове повідомлення про неможливість звільнення мене з посади головного бухгалтера без згоди НААН України. А враховуючи відсутність отримання згоди від НААН України про скорочення посади головного бухгалтера, запропоновано надати згоду працювати на посаді спеціаліста-бухгалтера з відтермінуванням дати звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з письмовими поясненнями. Згоди на працю спеціалістом-бухгалтером з відтермінуванням дати звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України позивач не надала, так як це не передбачено вимогами КЗпП України, та в письмових поясненнях зазначила, що дає згоду на працю в Установі на посаді головного бухгалтера. 02 жовтня 2020 року директору Сиченко І.А. було надано лист про непогодження зміни структури Установи та скорочення посади головного бухгалтера. Враховуючи вказані обставини фактичного анулювання посади головного бухгалтера 28 грудня 2020 року, позивач була змушена написати повідомлення директору Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України та копію надіслати Президенту НААН України Гадзало Я.М . На вказане повідомлення була отримана відповідь №11-1/464 від 24 грудня 2020 року за підписом Президента НААН України Гадзало Я.М., адресована директору Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України Сиченко І.А., про непогодження НААН України зміни структури Гуртожитку-готелю аспірантів НААН України та виведення посади головного бухгалтера ще 02 жовтня 2020 року відповідно до листа №11-1/336. На думку позивача, роботодавець за власною ініціативою фактично розірвав з позивачем, як головним бухгалтером, трудові відносини, належним чином не звільнив з займаної посади та унеможливив подальше виконання посадових обов`язків за укладеним на момент прийняття на роботу трудовим договором та перебування на робочому місці. 30 грудня 2020 року позивачем була належним чином оформлена та подана письмова заява про звільнення її з займаної посади і з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України з вимогою видачі на руки копії наказу про звільнення та трудової книжки, однак позивач отримала відмову у звільненні. Позивач, враховуючи відсутність на дату подання даного позову до суду наказу про звільнення з інших підстав, факту передачі вказаного трудового спору на розгляд відповідному органу, згідно з ч.3 ст.235 КЗпП України, вважає себе звільненою з займаної посади у відповідності до поданої заяви з 30 грудня 2020 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. При звільненні на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України передбачена виплата вихідної допомоги, у розмірі, встановленому ст. 44 КЗпП України та виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 77 календарних днів, що також позивачу не було виплачено. В день звільнення - 30 грудня 2020 року, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, не видав на руки трудову книжку та наказ про звільнення, що, на думку позивача, є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. (т.1 а.с.93-96). 07 червня 2021 року позивач [PERSON] подала до суду письмові пояснення, які містять розрахунок та визначення сум, які позивач просить стягнути з відповідача. (т.1 а.с.110-114) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національну академію аграрних наук України. (т.3 а.с.188-189) Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 17 червня 2021 року до суду від представника відповідача Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України - Сиченко І.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що згідно статуту структуру і штатний розпис відповідача самостійно розробляє директор, але штатний розпис підлягає обов`язковому затвердженню НААН України. Також положеннями статуту визначено, що головний бухгалтер гуртожитку призначається на посаду та звільняється з неї директором гуртожитку за погодженням з Академією. 16 лютого 2015 року позивача було прийнято на роботу в установу на посаду виконуючого обов`язки головного бухгалтера та наказом від 17 квітня 2015 року її затверджено на посаді головного бухгалтера. У відзиві зазначено, що без затвердження НААН України новий штатний розпис гуртожитку не може набрати чинності. Згідно сталої практики проект штатного розпису подається на затвердження до НААН України, а після затвердження установа видає наказ про його затвердження. Крім того, нові штатні розписи розробляються за вказівкою НААН України, оформленою відповідним листом або наказом. Так листом від 02 січня 2020 року НААН України повідомило відповідача про необхідність подання на затвердження штатного розпису, який має бути введений в дію 01 січня 2020 року. Листом від 08 січня 2020 року відповідачем було подано до НААН України штатний розпис на 2020 рік, який затверджено 09 січня 2020 року. В установі до 21 липня 2020 року функціонувала каса у складі бухгалтерської служби, через яку оприбутковувались готівкові кошти, що були отримані від мешканців гуртожитку, касу вела старший касир. У зв`язку зі звільненням старшого касира 05 червня 2019 року, на різних осіб тимчасово покладалось виконання вказаних обов`язків. Наказом установи від 10 січня 2020 року, на підставі затвердженого 09 січня 2020 року штатного розпису установи, затверджено розміри місячних заробітних плат з 01 січня 2020 року. Цим штатним розписом, серед іншого, було передбачено вакансію за посадою старшого касира. З квітня 2020 року мешканці гуртожитку поступово почали переходити на оплату за користування кімнатами в безготівковій формі. У зв`язку з економічною доцільністю, наказом установи від 10 червня 2020 року №37 попереджено працівників про внесення змін в організацію виробництва і праці з 01 вересня 2020 року. Цим наказом, серед іншого, у зв`язку з ліквідацією бухгалтерської служби попереджено головного бухгалтера [PERSON] про реорганізацію бухгалтерії та перейменування її посади в спеціаліста-бухгалтера з оплатою за штатним розписом в 8034,00 грн з 01 вересня 2020 року, на період відсутності старшого касира покладено певні обов`язки на головного бухгалтера. Додатком до вказаного наказу було обґрунтування скорочення певних посад. Після проведення скорочення вакантних посад, у зв`язку з виведенням з штатного розпису посади старшого касира, згідно Постанови КМУ від 26 січня 2011 року №59 у штаті бухгалтерської служби не може рахуватись тільки один спеціаліст, тому посада головного бухгалтера не може рахуватися дійсною, оскільки виконання всіх функцій головного бухгалтера покладається окремим наказом на спеціаліста-бухгалтера. На вказану посаду пропонується призначити після її згоди [PERSON] . На даний час її посада рахується як головний бухгалтер. Відповідач відмовилась підписувати вказаний наказ, проте не оскаржувала його в установленому законом порядку. Таким чином, наказом №37 від 10 червня 2020 року планувалось розробити новий штатний розпис Установи зі скороченням посад старшого касира та головного бухгалтера і введення нової посади спеціаліста-бухгалтера. На підставі наказу №37 від 10 червня 2020 року установою було розроблено проект штатного розпису, що мав вводитись в дію з 01 вересня 2020 року, який листом від 25 червня 2020 року було подано до НААН України. Проте листом від 06 липня 2020 року академія повідомила установу, що згідно п.2 Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженого Постановою КМУ від 26 січня 2011 року №59, НААН України заперечує і не має підстав для надання дозволу на скорочення посади головного бухгалтера і затвердження представленого проекту штатного розпису. Не погоджуючись із обґрунтуванням у вказаному листі академії, Установою видано наказ від 15 липня 2020 року №54, яким у зв`язку з незатвердженням НААН України проекту штатного розпису, наказано скасувати та визнати такими, що не набрали чинності пункти 1, 3, 5, 6 наказу №37 від10 червня 2020 року. 20 липня 2020 року головний бухгалтер [PERSON] подала заяву, в якій повідомила, що вона не має права отримувати готівкові кошти, у зв`язку з чим не може виконувати обов`язки старшого касира. Наказом №55 від 20 липня 2020 року змінено порядок ведення касових операцій в установі. Таким чином з 21 липня 2020 року була припинена робота каси. Листом від 10 вересня 2020 року НААН України повідомила Установу про необхідність розроблення та подання на затвердження нового штатного розпису Установи, який має бути введений в дію з 01 вересня 2020 року. На виконання вказаного листа, керівництвом відповідача було розроблено проект нового штатного розпису, з урахуванням роз`яснень Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України та Міністерства соціальної політики України, та замість посади головного бухгалтера відображено посаду спеціаліста-бухгалтера, на якого будуть покладені функції бухгалтерської служби. Вказаним проектом передбачалось його введення в дію 01 вересня 2020 року та листом від 25 вересня 2020 року - подано до НААН України на затвердження. 28 вересня 2020 року було затверджено проект вказаного штатного розпису. На підставі цього, Установою прийнято наказ від 28 вересня 2020 року №76, який передбачав введення в дію з 01 вересня 2020 року нової структури та штатного розпису і скорочення вакантних посад та посади головного бухгалтера. Наказом від 28 вересня 2020 року №77 було встановлено місячні заробітні плати для працівників Установи, пунктом 6 якого визначено, що на період переходу в нові умови праці з 01 вересня 2020 року по 28 листопада 2020 року [PERSON] зберегти попередню місячну заробітну плату в розмірі 15473,00 грн за рахунок преміального фонду. При цьому, без погодження НААН України головний бухгалтер не може бути звільнений. Позивач повідомлена про майбутнє заплановане вивільнення з 28 вересня 2020 року. Одночасно їй було запропоновано переведення на посаду спеціаліст-бухгалтер. Позивач отримала вказане повідомлення 29 вересня 2020 року, однак не надала ані згоди ані відмови та попросила надати їй два місяці на роздуми і продовжила працювати на посаді головного бухгалтера. Заробітна плата нараховувалась та виплачувалась позивачеві згідно діючого штатного розпису, введеного в дію 01 січня 2020 року. 05 жовтня 2020 року Установою отримано листа НААН України від 02 жовтня 2020 року, згідно якого, на думку академії, штатний розпис Установи з 01 вересня 2020 року було затверджено зі сторони НААН України 28 вересня 2020 року не уповноваженою особою, у зв`язку з чим академія зобов`язала Установу в термін до 05 жовтня 2020 року повторно надати до академії новий штатний розпис, у тому числі скорочення посади головного бухгалтера та введення нової посади спеціаліста-бухгалтера. Тому Установою листом від 05 жовтня 2020 року повторно подано Академії на затвердження проект штатного розпису. Не отримавши від позивача згоди чи відмови у переведенні її на посаду спеціаліста-бухгалтера, установа не могла направити на адресу академії подання щодо надання згоди на звільнення головного бухгалтера. У зв`язку з цим 27 листопада 2020 року позивача було повторно повідомлено про заплановане вивільнення. Отримавши заяву [PERSON] про незгоду її переведення на посаду спеціаліста-бухгалтера, керівництво Установи невідкладно звернулось до НААН України з листом від 29 листопада 2020 року про надання погодження про звільнення головного бухгалтера на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. 30 листопада 2020 року [PERSON] було надане нове повідомлення про заплановане вивільнення. На вказане повідомлення позивачем була надана пояснювальна записка, відповідно до якої вона погодилась на роботу в установі на посаді головного бухгалтера до моменту вирішення питання згідно діючого законодавства. Тому Установою не було видано наказ про звільнення [PERSON] . З 07 грудня 2020 року по теперішній час, з невідомих установі обставин, [PERSON] припинила виходити на роботу. 28 грудня 2020 року на електронну адресу Установи надійшло повідомлення [PERSON] , що станом на 01 грудня 2020 року в установі відсутня посада головного бухгалтера, що нібито свідчить про те, що з ініціативи установи фактично розірвані трудові відносини з нею, як головним бухгалтером, що унеможливило подальше виконання нею посадових обов`язків за трудовим договором та перебування на робочому місці. Проте, всупереч вимогам законодавства їй не було видано трудової книжки, не було видано наказу про її звільнення та не проведено з нею розрахунків. 29 грудня 2020 року Установою було отримано лист НААН України від 24 грудня 2020 року про непогодження зміни структури установи та виведення посади головного бухгалтера і Академія не надала згоди на звільнення головного бухгалтера. 30 грудня 2020 року [PERSON] було подано заяву про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України з 30 грудня 2020 року у зв`язку з нібито невиконанням та порушенням Установою вимог законодавства про працю щодо неї. Вказана заява подана, враховуючи нібито відсутність у штатному розписі установи посади головного бухгалтера і як наслідок, неможливість виконувати [PERSON] трудові обов`язки. Листом від 30 грудня 2020 року [PERSON] була надана відповідь на вказану заяву, якою повідомлено про зміни структури та про непогодження її звільнення. Цим листом повідомлялось, що вона залишалась та продовжує залишатися на посаді головного бухгалтера. 30 грудня 2020 року видано наказ №107, яким скасовано та визнано таким, що не набрав чинності наказ №76 від 28 вересня 2020 року. Крім того, наказом №108 від 30 грудня 2020 року скасовано та визнано таким, що не набрав чинності наказ №77 від 28 вересня 2020 року. Листом від 06 січня 2020 року позивач просила ознайомити її з наказом про скасування наказу №76 від 28 вересня 2020 року та листом від 13 січня 2020 року відповідачем була надана відповідь та направлено копії наказів. Листом від 22 лютого 2020 року позивача повторно було повідомлено про те, що вона залишається працівником установи на посаді головного бухгалтера. 09 березня 2021 року затверджено новий штатний розпис, введений в дію з 01 січня 2021 року, за яким за посадою головного бухгалтера вказана [PERSON] . Враховуючи викладене, представник відповідача зазначає, що зі сторони керівництва Установи не було вчинено жодних неправомірних дій щодо [PERSON] , їй постійно виплачувалась заробітна плата з надбавкою та премією, після 30 листопада 2020 року [PERSON] залишалась працювати на посаді головного бухгалтера, про що її було належним чином письмово повідомлено та нею надано письмову згоду на продовження обіймання посади головного бухгалтера. Через відсутність фактичного звільнення позивача, не було видано наказу про звільнення та їй не було видано трудову книжку та не проводилось з нею розрахунку при звільненні, оскільки позивач продовжувала бути працівником установи. Трудовий договір з позивачем не розривався, оскільки при незгоді роботодавця розірвати трудовий договір за ч.3 ст.38 КЗпП України, останній може відмовити в розірванні трудового договору, про що й було повідомлено позивача. Законність вказаних дій позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалась. Отже твердження позивача про те, що з нею фактично з 01 грудня 2020 року були розірвані трудові відносини та створено ситуацію, коли вона не мала можливості продовжувати працювати на посаді головного бухгалтера, суперечать діям позивача, яка виходила на роботу по 04 грудня 2020 включно. У відзиві зазначено, що позивачем не доведено факту невиконання установою законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, як і факту, що трудові відносини з нею були фактично розірвані. Щодо вимог про стягнення сум недоотриманої заробітної плати за вересень-грудень 2020 року зазначено, що за цей період позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата в розмірі, передбаченому штатним розписом, що був введений в дію з 01 січня 2020 року, а оскільки позивач з 07 грудня 2020 року не виходила на роботу, то оплата праці за грудень 2020 року нараховувалась, виходячи з кількості відпрацьованих днів, а час простою з вини працівника не оплачується. Виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за дні невикористаної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється лише в разі звільнення працівника, що в даному випадку не відбулось. Також у відзиві зазначено про неналежність обраного позивачем способу захисту, оскільки позивач не зверталась до суду з позовом про розірвання трудового договору з підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України, та зобов`язання Установи внести в її трудову книжку відповідний запис про її звільнення з 30 грудня 2020 року. Також позивач не оскаржувала законність відмови у її звільненні. (т.1 а.с.141-174) 29 червня 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У відповіді наведені доводи щодо порушення відповідачем порядку і процедури скорочення штатної чисельності працівників установи. Зазначено, що пунктом 4 наказу №37 від 10 червня 2020 року, в порушення п.15 Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи в обов`язки головного бухгалтера поставлено ведення касової документації та нарахування квартирної плати по гуртожитку, прийняття і здачу готельної виручки. Також зазначено, що наказ про введення в дію штатного розпису в новій редакції можна видавати лише після спливу терміну, визначеного в наказі про скорочення штату працівників, та за умови, що всі працівники, які підлягають вивільненню за п.1 ст.40 КЗпП України - звільнені. Натомість наказ №37 від 10 червня 2020 року спочатку вводить в дію штатний розпис в новій редакції, а потім повідомляє про скорочення працівників. Також позивач вказує, що до теперішнього часу її не було ознайомлено з умовами колективного трудового договору. Наведені доводи щодо порушення відповідачем законодавства при введенні в дію штатного розпису від 28 вересня 2020 року. Наказ №76 затверджений 28 вересня 2020 року, а всі дії про скорочення посад, зменшення посадових окладів та попередження про звільнення фактично відбулись з 01 вересня 2020 року, що, на думку позивача, порушує вимоги ст.58 Конституції України. Також зазначає про порушення відповідачем законодавства при проведенні процедури звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вказує на підтвердження відповідачем фактів незаконного скорочення посади головного бухгалтера Установи та невиконання вимог законодавства про оплату праці. Щодо направлених на її адресу листів з 13 січня 2021 року зазначає, що таких листів не отримувала. Також вказує на своє право, визначене ч.3 ст.38 КЗпП України, на розірвання трудового договору у визначений нею строк за власним бажанням, що свідчить про розірвання трудового договору між сторонами 30 грудня 2021 року, оскільки законом не передбачена відмова власника або уповноваженого ним органу від розірвання трудового договору з працівником у визначений останнім строк. (т.3 а.с.192-200) Також 29 червня 2021 року представником відповідача Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України - Сиченко І.А. подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що наказ №37 від 10 червня 2020 року не був оскаржений позивачем в установленому законом порядку та позивачем не було надано керівництву установи заперечень щодо вказаного наказу. Вказує на пропуск позивачем визначених ст.233 КЗпП України строків. Також зазначає, що не ознайомлення позивача з посадовою інструкцією та колективним договором не є підставами позовних вимог. При цьому зазначено, що з посадовою інструкцією та колективним договором позивач була ознайомлена в 2015 році при прийняття її на роботу. Щодо викладених у відповіді на відзив доводів стосовно порушення Установою законодавства при введенні в дію штатного розпису та проведення процедури звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України, зазначено, що звільнення позивача у зв`язку із скороченням штату не відбувалось, відповідного наказу видано не було, з наказом № 76 від 28 вересня 2020 року позивач ознайомлена без жодних зауважень чи заперечень, позивачем було власноруч підписано проект штатного розпису, що мав вводитись в дію з 01 вересня 2020 року. Стосовно нарахувань по заробітній платі зазначено, що оплата праці працівникам здійснюється згідно із штатним розписом, а прийняття КМУ нормативного акту не змінює автоматично розміри посадових окладів. Позивачем не було оскаржено в установленому законом порядку наказ № 76 від 28 вересня 2020 року, а також будь-які дії установи, що вчинялись у період з 28 вересня 2020 року по 30 грудня 2020 року. Щодо доводів позивача про фактичне припинення трудових відносин за ч.3 ст.38 КЗпП України наведене обґрунтування щодо хибного тлумачення вказаної норми закону. (т.3 а.с.161-166) Також представником відповідача подано клопотання про застосування позовної давності - положень ч.1 ст.233 КЗпП України. (т.3 а.с.178-180) 02 серпня 2021 року до суду від представника третьої особи Національної академії аграрних наук України - Гадзало Я.М. надійшли пояснення в яких зазначено, що НААН в межах свої компетенції не здійснює нарахувань, що є предметом позову в даній справі, та не видає трудові книжки та накази працівникам відповідача (який є окремою юридичною особою), тому в даному випадку інтереси НААН при вирішенні даної справи не зачіпаються. Статутами відповідача та третьої особи встановлений спеціальний порядок затвердження штатного розпису Президентом НААН. Листом від 06 липня 2021 року НААН відмовила у затвердженні штатного розпису, направленого листом відповідача від 25 червня 2020 року. Листом НААН від 02 жовтня 2020 року, за підписом Президента НААН Гадзало Я.М., позивача було повідомлено, що штатний розпис з 01 вересня 2020 року було затверджено 28 вересня 2020 року неуповноваженою особою всупереч вимог статуту. 29 листопада 2020 року до НААН знову надійшов лист відповідача з проханням погодити звільнення головного бухгалтера [PERSON] . Листом від 24 грудня 2020 року НААН вкотре відмовила у погодженні звільнення головного бухгалтера [PERSON] у зв`язку з незатвердженням таких змін у штатному розписі. Таким чином, штатний розпис відповідача з 01 вересня 2020 року не був затверджений президентом НААН у встановленому законодавством порядку, про що було належним чином повідомлено відповідача, отже він не створює правових наслідків. (т.3 а.с.208-210) Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Дудник С.В. в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав та просили позов задовольнити. Надали пояснення аналогічні доводам, викладеним у заявах по суті справи та докладено навели доводи на обґрунтування позовних вимог. Представники відповідача Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України - Сиченко І.А. та адвокат Коваленко С.В. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та надали пояснення аналогічні доводам, викладеним у заявах по суті справи. Також Сиченко І.А. надавала детальні пояснення, як третя особа - директор Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України. Представник третьої особи Національної академії аграрних наук України в судове засідання не з`явився, у відзиві представник третьої особи - Президент Гадзало Я.М. просив здійснити розгляд справи без участі представника Національної академії аграрних наук України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи (ч. 1 ст. 23 КЗпП України). Згідно частин 1, 3 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (ч.1, 2 ст.26 КЗпП України). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу посаду. Згідно положень ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Судом встановлено, що наказом директора Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України (далі - гуртожиток) № 21 від 16 лютого 2015 року [PERSON] прийнято виконуючим обов`язки головного бухгалтера з правом другого підпису, з 16 лютого 2015 року з випробним терміном 2 місяці. (т.1 а.с.208). Наказом директора гуртожитку № 27 від 17 квітня 2015 року [PERSON] затверджено на посаді головного бухгалтера з правом другого підпису, з 17 квітня 2015 року, встановлено заробітну плату згідно штатного розпису установи. (т.1 а.с.209) Згідно положень п.6.2. статуту Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України, Академія, серед іншого, затверджує штатний розпис і кошторис гуртожитку. (т.1 а.с.175-185) 09 січня 2020 року Президентом Національної академії аграрних наук України (далі - НААН) Гадзало Я.М. затверджено штатний розпис гуртожитку, згідно якого посаду головного бухгалтера обіймає [PERSON] (т.1 а.с.226-227) Наказом директора гуртожитку № 07 від 10 січня 2020 року на підставі вищевказаного штатного розпису встановлені місячні заробітні плати з 01 січня 2020 року, яким [PERSON] встановлений посадовий оклад 6886,00 грн та місячний фонд зарплати - 15473,00 грн. (т.1 а.с.229) Згідно наказу директора гуртожитку № 37 від 10 червня 2020 року «Скорочення чисельності працівників у 2020 році»: 1) введено в дію з 01 вересня 2020 року новий штатний розпис з скасуванням бухгалтерської служби та скороченням вакантної посади старший касир та вакантних посад - 0,5 ставки техніка-теплотехніка та 0,5 ставки техніка-програміста; 2) головному бухгалтеру підготувати новий штатний розклад на затвердження до 20 червня 2020 року; 3) у зв`язку з ліквідацією бухгалтерської служби попередити головного бухгалтера [PERSON] про реорганізацію бухгалтерії та перейменування її посади в спеціаліста-бухгалтера з зарплатою за штатним розписом в 8034,00 грн з 01 вересня 2020 року з виконанням обов`язків старшого касира в повному обсязі; 4) на період відсутності старшого касира поставити в обов`язки головному бухгалтеру [PERSON] на виконання ведення касової документації та нарахування квартирної плати по гуртожитку, прийняття та здачу готельної виручки від адміністраторів та квартирної плати від мешканців гуртожитку безоплатно; 5) при відмові від згоди про продовження роботи в нових умовах праці, подати повідомлення до Голосіївського центру зайнятості м.Києві про можливе звільнення даних осіб за п.6 ст.36 КЗПП України; 6) згода продовження роботи в нових умовах праці оформлюється письмовою заявою та наказом про переведення на другу роботу. (т.2 а.с.147) Повідомленням від 22 червня 2020 року, адресованим Президенту НААН, [PERSON] просила вжити заходів до припинення численних порушень законодавства України з боку директора гуртожитку та скасування наказу № 37 від 10 червня 2020 року. (т.1 а.с.14-16) Листом гуртожитку від 25 червня 2020 року Президенту НААН направлено для прийняття до виконання штатний розпис з 01 вересня 2020 року зі змінами в частині скорочення вакантних посад у зв`язку з неможливістю їх заповнення на протязі року. (т.2 а.с.149) В направленому цим листом проекті штатного розпису відсутні посади головного бухгалтера та старшого касира та введена посада спеціаліста бухгалтера. (т.2 а.с.150-151) Листом в.о. президента НААН від 06 липня 2020 року повідомлено директора гуртожитку, що згідно п.2 Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженого Постановою КМУ від 26 січня 2011 року №59 визначено, що в разі, коли в бюджетній установі не утворюється бухгалтерська служба, повноваження головного бухгалтера бюджетної установи, встановлені цим Типовим положенням, поширюються на спеціаліста, на якого покладається виконання завдань та функціональних обов`язків бухгалтерської служби. З огляду на викладене, НААН заперечує і не має підстав надання дозволу на скорочення посади головного бухгалтера установи і затвердження представленого проекту штатного розпису. (т.1 а.с.24, т.2 а.с.152) Так, згідно положень п.6.9. статуту Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України, головний бухгалтер гуртожитку призначається на посаду і звільняється з неї директором гуртожитку за погодженням з Академією. (т.1 а.с.175-185) Наказом директора гуртожитку № 54 від 15 липня 2020 року скасовано та визнано такими, що не набрали чинності пункти 1, 3, 6 та 6 наказу від 10 червня 2020 року №37. (т.2 а.с.153) 20 липня 2020 року [PERSON] подала директору гуртожитку заяву, якою повідомила, що на підставі п.15 Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи їй, як головному бухгалтеру установи заборонено отримувати готівкові кошти, у зв`язку з чим вона не може виконувати обов`язки старшого касира установи, про що нею було повідомлено Президенту НААН. (т.2 а.с.154) Наказом директора гуртожитку № 55 від 20 липня 2020 року змінено порядок ведення касової дисципліни в установі з 21 липня 2020 року, а саме: - готельну щоденну виручку до каси банку будуть здавати чергові адміністратори, з оформленням видаткового касового чеку; плату за користування гуртожитком перевести в режим безготівкових розрахунків та сплачувати самими мешканцями через термінали, каси банків, інше, без оформлення касових документів. (т.2 а.с.155) Листом від 10 вересня 2020 року НААН керівникам наукових установ запропоновано надати в Академію разом з листом на затвердження, серед іншого, штатні розписи наукових установ НААН з 01 вересня 2020 року, штатні розписи бюджетних установ, які входять до її мережі, затверджені керівником та погоджені головним бухгалтером наукової установи. (т.2 а.с.156) Листом гуртожитку від 25 вересня 2020 року Президенту НААН направлено для затвердження штатний розпис з 01 вересня 2020 року зі змінами в частині скорочення вакантних посад у зв`язку з неможливістю їх заповнення на протязі року та відсутності потреби в їх функціонуванні у зв`язку з переходом на нові форми обслуговування, та вимушеною економією витрат по установі, спричиненою заходами запобігання поширенню короновірусу COVID 2019. (т.2 а.с.158) Направлений цим листом проект штатного розпису затверджено 28 вересня 2020 року із зазначенням посади - Президент НААН, ініціалів і прізвища - Я.М. Гадзало та підпису керівника. У вказаному штатному розписі відсутні посади головного бухгалтера та старшого касира та введена посада спеціаліста бухгалтера. (т.2 а.с.159-160) Наказом директора гуртожитку № 76 від 28 вересня 2020 року «Про введення в дію структури та штатного розпису»: 1) введено в дію з 01 вересня 2020 року нову структуру та новий штатний розпис установи від 28 вересня 2020 року з скороченням вакантних посад старший касир, старша покоївка, та вакантних посад - 0,5 ставки техніка-теплотехніка та 0,5 ставки техніка-програміста; 2) у відповідності до вимог законодавства України (Постанови КМУ від 26 січня 2011 року №59, у разі не утворення бухгалтерської служби - менше 2-х штатних одиниць, повноваження головного бухгалтера бюджетної установи, встановлені цим Типовим положенням, поширюються на спеціаліста, на якого покладається виконання завдань та функціональних обов`язків бухгалтерської служби): - скоротити посаду головного бухгалтера з 01 вересня 2020 року та ввести в дію нову посаду спеціаліста-бухгалтера з покладенням всіх функціональних повноважень бухгалтерської служби установи; - директору установи в установленому порядку попередити [PERSON] (головного бухгалтера) про можливе наступне вивільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України з 28 листопада 2020 року у разі незгоди роботи в нових умовах праці; розробити та затвердити нове Положення про бухгалтерську службу та посадову інструкцію за посадою спеціаліст-бухгалтер; - запропонувати [PERSON] переведення на посаду спеціаліст-бухгалтер з посадовим окладом 5669,00 грн з 01 вересня 2020 року. 3) Згода продовження роботи в нових умовах праці оформлюється письмовою заявою та наказом про переведення за новою посадою. (т.2 а.с.165) Повідомленням від 29 вересня 2020 року, адресованим Президенту НААН та отриманим НААН 30 вересня 2020 року, [PERSON] просила вжити заходів до припинення численних порушень законодавства України та скасування прийнятого рішення про затвердження штатного розпису та наказу № 76 від 28 вересня 2020 року в частині скорочення посади головного бухгалтера. (т.1 а.с.21-23) Наказом директора гуртожитку № 77 від 28 вересня 2020 року на підставі вищевказаного штатного розпису, затвердженого 28 вересня 2020 року, встановлені місячні заробітні плати з 01 вересня 2020 року, яким [PERSON] встановлений посадовий оклад 5669,00 грн та місячний фонд зарплати - 12740,00грн / 15473,00 грн. (т.2 а.с.167) 28 вересня 2020 року було складено повідомлення про заплановане вивільнення, яким [PERSON] попереджено про наступне звільнення з посади головного бухгалтера на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 28 листопада 2020 року. Одночасно [PERSON] запропоновано переведення на посаду спеціаліста-бухгалтера з посадовим окладом з 01 вересня 2020 року - 5669,00 грн. У разі прийняття такої пропозиції запропоновано подати заяву на ім`я директора установи. Вказане повідомлення отримано позивачем 29 вересня 2020 року. (т.2 а.с.168) Листом Президента НААН від 02 жовтня 2020 року повідомлено директора гуртожитку, що відповідно до п.56 ст.6 статуту НААН, Президент НААН затверджує штатні розписи, кошториси наукових та інших установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні НААН. Цим листом поставлено до відома, що штатний розпис гуртожитку з 01 вересня 2020 року було затверджено 28 вересня 2020 року не уповноваженою особою всупереч вимог статуту. Зазначено, що відповідно до п.6.9. статуту гуртожитку головний бухгалтер гуртожитку призначається на посаду і звільняється з неї директором гуртожитку за погодженням з Академією. Повідомлено, що листом від 06 липня 2020 року НААН відмовила в наданні дозволу на скорочення посади головного бухгалтера установи. Також цим листом зобов`язано директора гуртожитку в термін до 05 жовтня 2020 року надати до Академії штатний розпис установи з 01 вересня 2020 року та затвердження Президентом НААН з урахуванням викладених вище зауважень. (т.2 а.с.169) Листом гуртожитку від 05 жовтня 2020 року Президенту НААН повторно направлено на затвердження штатний розпис з 01 вересня 2020 року зі змінами в частині скорочення вакантних посад у зв`язку з неможливістю їх заповнення на протязі року та відсутності потреби в їх функціонуванні у зв`язку з переходом на нові форми обслуговування, та вимушеною економією витрат по установі, спричиненою заходами запобігання поширенню короновірусу COVID 2019. (т.2 а.с.170) Як зазначено представниками відповідача в судовому засіданні, вказаним листом Президенту НААН було направлено на затвердження штатний розпис в тій самій редакції, що й листом гуртожитку від 25 вересня 2020 року, в якому відсутні посади головного бухгалтера та старшого касира та введена посада спеціаліста бухгалтера. Також представники відповідача пояснили, що вказаний проект штатного розпису (надісланий 05 жовтня 2020 року) затверджений не був та на адресу гуртожитку не повертався. 27 листопада 2020 року складено повідомлення, адресоване [PERSON] , в якому зазначалось, що згідно наказу від 28 вересня 2020 року №76, вона повинна була до 27 листопада 2020 року надати свою згоду або не згоду на пропозицію обійняти посаду спеціаліста-бухгалтера, проте [PERSON] не відповіла ані в усній ані в письмовій формі на запропоновану пропозицію. Тому запропоновано негайно прийняти рішення та надати заяву на ім`я директора у разі згоди на подальшу співпрацю. Та, в разі відмови, попереджено про наступне звільнення з посади головного бухгалтера на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 30 листопада 2020 року. Вказане повідомлення отримано позивачем 27 листопада 2020 року. (т.1 а.с.25, т.2 а.с.171) 30 листопада 2020 року складено повідомлення, адресоване [PERSON] , в якому зазначалось, що згідно наказу від 28 вересня 2020 року №76, її повинно було бути звільнено з посади головного бухгалтера підставі п.1 ст.40 КЗпП України 30 листопада 2020 року. Зазначено, що у зв`язку з тим, що вона запізно визначилась із своїм рішенням відносно роботи в установі - тільки після повторного повідомлення від 27 листопада 2020 року підписали заяву про незгоду працювати за новими умовами праці на посаді спеціаліста-бухгалтера, що унеможливило подання на розгляд листа на погодження в НААН в той же день та своєчасність проведення розрахунків та станом на 17-00 годинну 30 листопада 2020 року ще не отримано від НААН відповідь про погодження її звільнення, запропоновано [PERSON] , до надходження повідомлення від НААН по зазначеному питанню і прийнятті на підставі нього рішення, продовжити термін її роботи в установі з відтермінуванням дати звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України. З вказаною пропозицією [PERSON] ознайомлена 30 листопада 2020 року (т.1 а.с.26, т.2 а.с.172) та надала свої пояснення на окремому аркуші (т.1 а.с.27, т.2 а.с.173), де зазначила, що вона погоджується на роботу в установі на посаді головного бухгалтера до моменту вирішення питання згідно існуючого законодавства. Також [PERSON] ознайомлена з додатком до повідомлення від 30 листопада 2020 року про пропозиції продовжити термін дати скорочення до відповіді (погодження або не погодження) від НААН про звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з відмовою працювати в нових умовах праці. Листом Президента НААН від 24 грудня 2020 року відмовлено в наданні згоди на звільнення головного бухгалтера гуртожитку [PERSON] (т.1 а.с.31) Повідомленням від 28 грудня 2020 року, адресованим директору гуртожитку, [PERSON] зазначала, що станом на 01 грудня 2020 року в установі фактично і юридично відсутня посада головного бухгалтера, щодо якої з нею укладено трудовий договір, тому фактично розірвано трудовий договір і унеможливлено подальше виконання нею посадових обов`язків за трудовим договором та перебування на робочому місці. Цим повідомленням [PERSON] просила терміново повідомити її про прийняті рішення і дії стосовно поновлення в штатному розписі установи посади головного бухгалтера або звільнення її за п.1 ст.40 КЗпП України. (т.1 а.с.28-30, т.2 а.с.177-179) 30 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до директора гуртожитку із заявою, в якій зазначено, що в порушення законодавства про працю було скорочено посаду головного бухгалтера, змінено штатний розпис, зменшено їй посадовий оклад та заробітну плату та порушено процедуру звільнення працівника у зв`язку зі скороченням. Відповіді на повідомлення, адресоване директору гуртожитку, не отримано, що свідчить про неусунення вказаних порушень. Тому, враховуючи відсутність у штатному розписі установи посади головного бухгалтера і, як наслідок, неможливість виконувати трудові обов`язки згідно з трудовим договором, [PERSON] просила невідкладно 30 грудня 2020 року звільнити її з посади головного бухгалтера на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням та порушенням чинного законодавства про працю щодо неї з боку роботодавця, а саме директором гуртожитку та провести з нею розрахунок та видати їй трудову книжку, а також надати копію наказу про звільнення її з роботи, згідно ст.ст. 47, 116 КЗпП України. (т.1 а.с.32-33, т.2 а.с.180-181) Цього ж числа - 30 грудня 2020 року [PERSON] ознайомлено з листом директора гуртожитку від 30 грудня 2020 року, в якому зазначено, що 29 грудня 2020 року гуртожитком отримано лист НААН від 24 грудня 2020 року, яким повідомлено про непогодження звільнення [PERSON] . У зв`язку з не погодженням НААН її звільнення за скороченням штату на підставі введення в дію 01 вересня 2020 року нового штатного розпису, [PERSON] повідомлено, що вона з 01 вересня 2020 року по даний час залишається та продовжує залишатися головним бухгалтером установи. Зазначено, що на даний час проводиться відповідне документальне оформлення проведення відповідних змін в структурі установи, про що її буде повідомлено пізніше. Щодо заяви про звільнення повідомлено, що згідно п.6.9. статуту установи звільнення головного бухгалтера можливе лише за погодженням НААН. Тобто, її заплановане звільнення на підставі введення в дію з 01 вересня 2020 року нового штатного розпису установи не могло відбутися без погодження НААН і до отримання такого погодження вона залишається та продовжує залишатися на посаді головного бухгалтера. Саме у зв`язку з вказаною обставиною не було видано наказ про її звільнення та не видавалась трудова книжка, оскільки вона продовжує бути працівником установи на законних підставах. Зазначено, що отримання погодження НААН на звільнення головного бухгалтера установи повинно здійснюватися в обов`язковому порядку незалежно від підстав такого звільнення (у тому числі за власним бажанням). Таким чином її заява про звільнення на підставі абз. 3 ст.38 КЗпП України не може бути розглянутою, оскільки зі сторони керівництва установи не здійснювалися порушення умов законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Здійснення підготовчих дій по її звільненню у вигляді повідомлення про заплановане звільнення та повідомлення про скорочення посади головного бухгалтера не є за своєю суттю звільненням згідно положень трудового законодавства. Без погодження звільнення НААН з будь-яких підстав, видання наказу про її звільнення та видача трудової книжки неможлива. (т.1 а.с.34-35, т.2 а.с.182-183) Наказом директора гуртожитку №107 від 30 грудня 2020 року «Про штатний розпис»: 1) скасовано та визнано таким, що не набрав чинності наказ гуртожитку від 28 вересня 2020 року № 76 про введення в дію структури та штатного розпису з 01 вересня 2020 року; 2) встановлено, що у період з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року в гуртожитку діяв та продовжує в подальшому діяти (до введення нового) штатний розпис, затверджений наказом гуртожитку від 10 січня 2020 року №07, введений в дію з 01 січня 2020 року та погоджений НААН 09 січня 2020 року; 3) встановлено, що у період з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року працівникам гуртожитку виплачувалася заробітна плата згідно штатного розпису, затвердженого наказом гуртожитку від 10 січня 2020 року №07, введений в дію з 01 січня 2020 року та погоджений НААН 09 січня 2020 року, у розмірах та зі складовими, що відображені у таблиці, яка є додатком №1 до даного наказу, з віднесенням різниці сум при перерахунку до виплат преміювального фонду; 4) повідомити особам, які підлягали звільненню у зв`язку з скороченням штатного розпису та наказом гуртожитку від 28 вересня 2020 року № 76, про те, що вони залишаються працювати в гуртожитку на займаних посадах; 5) ознайомити з даним наказом усіх працівників гуртожитку (оголошено на загальних зборах 30 грудня 2020 року) та провести при необхідності відповідні корегування нарахувань у 2021 році, у зв`язку із закінченням бюджетного року та вже фактично проведеними виплатами та нарахуваннями станом на 30 грудня 2020 року. (т.2 а.с.189) Згідно додатку №1 до вказаного наказу (відомості щодо розмірів та зі складових нарахованої і виплаченої заробітної плати), вказана посада головного бухгалтера, ПІБ працівника - [PERSON] , розмір посадового окладу - 6886,00 грн, виплачено - 12455,76 грн. (т.2 а.с.185-188) Наказом директора гуртожитку №108 від 30 грудня 2020 року «Про штатний розпис»: 1) скасовано та визнано таким, що не набрав чинності наказ гуртожитку від 28 вересня 2020 року № 77 про встановлення місячних заробітних плат з 01 вересня 2020 року; 2) встановлено, що у період з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року працівникам гуртожитку виплачувалася заробітна плата згідно штатного розпису, затвердженого наказом гуртожитку від 10 січня 2020 року №07, введений в дію з 01 січня 2020 року та погоджений НААН 09 січня 2020 року. (т.2 а.с.189) Повідомленням від 06 січня 2021 року, адресованим директору гуртожитку, [PERSON] зазначала, що 30 грудня 2020 року нею отримано лист, в якому їй відмовлено в розгляді її заяви від 30 грудня 2020 року. Зазначає, що ніяких повідомлень їй не надходило, що свідчить про не усунення порушень законодавства про працю, які унеможливлюють перебування на роботі і виконання обов`язків за посадою головного бухгалтера. Цим повідомленням [PERSON] просила не пізніше 11 січня 2020 року ознайомити її з наказом про скасування наказу від 28 вересня 2020 року №76 та у вказаний термін провести відповідні розрахунки. (т.1 а.с.36-37, т.2 а.с.190-191) Листом директора гуртожитку від 13 січня 2021 року, [PERSON] повідомлялась, серед іншого, що на момент прийняття наказу №76 від 20 вересня 2020 року в установі функціонувала бухгалтерська служба у складі посади старшого касира та посади головного бухгалтера, яку вона обіймала та продовжує обіймати до цього часу, наказ про її звільнення не видавався та не видавалась трудова книжка, не проводився розрахунок при звільненні, оскільки вона продовжує бути працівником установи на законних підставах. Додатками вказані копії наказів від 07 грудня 2020 року №101 та від 30 грудня 2020 року №107. (т.2 а.с.192-196) Про відправлення вказаного листа складено акт від 15 січня 2021 року (т.2 а.с.198), проте доказів його отримання позивачем матеріали справи не містять. Як убачається зі змісту позовної заяви, підставами звернення до суду з даним позовом в частині вимог про проведення повного розрахунку при звільненні, стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку та зобов`язання видати копію наказу про звільнення та трудову книжку є те, що позивач вважається фактично звільненою із займаної посади на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв`язку з поданням нею відповідної заяви, - з 30 грудня 2020 року. При цьому позивач та її представник в судовому засіданні зазначали, що вказаною нормою визначений обов`язок роботодавця звільнити працівника з відповідних підстав, в разі подання ним про це заяви. Суд не може погодитись з такими доводами сторони позивача з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України). Підставами припинення трудового договору відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, зокрема є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Крім того, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом ст. 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 754/1936/16-ц (провадження № 61-28466св18) та від 21 лютого 2020 року в справі № 520/16912/15-ц (провадження № 61-47486св18). З огляду на викладене, суд констатує, що твердження сторони позивача про те, що роботодавець зобов`язаний звільнити працівника на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України суперечить змісту вказаної норми закону, якою визначено право працівника на розірвання трудового договору за наведених в ній обставин, а не обов`язок роботодавця звільнити працівника саме за вказаною частиною статті, в разі подання відповідної заяви працівником. При цьому відповідач фактично скористався своїм правом на відмову в розірванні трудового договору з позивачем з підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України, про що її було повідомлено листами від 30 грудня 2020 року та від 13 січня 2021 року. Наказ про звільнення позивача відповідачем не видавався, відповідний запис до її трудової книжки не вносився (т.3 а.с.221-242). Відмова відповідача у звільненні позивача останньою в судовому порядку оскаржена не була. Крім того, передбачене п.6.9. статуту відповідача погодження на розірвання трудового договору з головним бухгалтером, посаду якого обіймає [PERSON] , з підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України, НААН не надавалось. Ані позивач ані відповідач не звертались до НААН за погодженням розірвання трудового договору із [PERSON] з підстав, визначених ч.3 ст.38 КЗпП України. На листи відповідача щодо погодження розірвання з позивачем трудового договору з інших визначених КЗпП України підстав, НААН було надано відмову, що відображено в наявних в матеріалах справи листах Академії. Таким чином, судом встановлено, що на час розгляду даної справи позивач продовжує перебувати в трудових відносинах з відповідачем, що в свою чергу свідчить про неприпинення між сторонами трудових відносин. За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Трудові відносини полягають у відносинах працівників усіх підприємств, установ, організацій будь-якої форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором, з фізичними особами. Нормами трудового законодавства, а саме ст.232 КЗпП, передбачено, що в судах розглядаються трудові спори, зокрема, за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; 3) керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; 4) власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації; 5) працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав; Таким чином, виходячи з аналізу ст.ст. 4, 5, 15 ЦПК України, ст.4 КЗпП України та ст.16 ЦК України можна дійти висновку, що захисту судом підлягають саме порушені права та інтереси громадян, та у спосіб, який передбачений законом або договором. Частиною 4 ст. 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. (ст. 98 КЗпП України) За змістом положень ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно положень ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. За змістом ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до ст. 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. У ч. 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Таким чином, враховуючи відсутність факту звільнення позивача (розірвання з нею трудового договору), стягнення заявлених позивачем сум у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги при звільненні за ч.3 ст.38 КЗпП України, відповідно до ст.44 КЗпП України, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення, є безпідставним, оскільки ці виплати здійснюються лише в разі звільнення працівника. Також з наведених підстав не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання відповідача видати на руки [PERSON] копію наказу про звільнення та трудову книжку. Що стосується вимоги позову про стягнення недоотриманої заробітної плати за вересень-грудень 2020 року, суд зазначає наступне. Позивач в судовому засіданні зазначила, що за вказаною вимогою позову вона просить стягнути різницю між посадовими окладами за посадою головного бухгалтера та посадою спеціаліста-бухгалтера, введеною наказом № 76 від 28 вересня 2020 року. Разом з тим, наказом №107 від 30 грудня 2020 року скасовано та визнано таким, що не набрав чинності наказ від 28 вересня 2020 року № 76 про введення в дію структури та штатного розпису з 01 вересня 2020 року, а також встановлено, що у період з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року в гуртожитку діяв та продовжує в подальшому діяти (до введення нового) штатний розпис, затверджений наказом гуртожитку від 10 січня 2020 року №07, встановлено, що у період з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року працівникам гуртожитку виплачувалася заробітна плата згідно штатного розпису, затвердженого наказом гуртожитку від 10 січня 2020 року №07. В додатку №1 до вказаного наказу відображено розмір посадового окладу головного бухгалтера [PERSON] в сумі 6886,00 грн. Крім того, наказом №108 від 30 грудня 2020 року скасовано та визнано таким, що не надрав чинності наказ гуртожитку від 28 вересня 2020 року № 77 про встановлення місячних заробітних плат з 01 вересня 2020 року та встановлено, що у період з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року працівникам гуртожитку виплачувалася заробітна плата згідно штатного розпису, затвердженого наказом гуртожитку від 10 січня 2020 року №07, введеного в дію з 01 січня 2020 року. Як убачається з відомостей щодо розмірів та складових нарахованої і виплаченої [PERSON] заробітної плати за січень-грудень 2020 року, в них відображені нарахування заробітної плати, виходячи з посадового окладу 6886,00 грн, тобто в розмірах, передбачених штатним розписом, введеним в дію з 01 січня 2020 року, для посади головного бухгалтера. Коливання сум до виплати залежало від перебування позивача у відпустці в липні-серпні 2020 року, на лікарняному в листопаді 2020 року та виходячи з кількості фактично відпрацьованих днів в грудні 2020 року. (т.3 а.с.143) Вказані суми повністю співпадають з сумами, відображеними в довідках за липень-грудень 2020 року та за жовтень-грудень 2020 року. (т.3 а.с.243-244), а також з відомостями Пенсійного фонду України за звітний 2020 рік, де відображені суми щомісячного доходу без вирахування податків та інших обов`язкових платежів. (т.1 а.с.115) При цьому загальні суми, нараховані щомісяця та виплачені щомісяця (у місяці, в які позивач не перебувала у відпустці та на лікарняному), за виключенням грудня 2020 року, є ідентичними. А нарахування за грудень проводилось за фактично відпрацьовані чотири дні - з першого по четверте грудня. При цьому позивачем не заперечується, що вона після 04 грудня 2020 року на роботу не виходила, а також те, що нею отримані відображені в довідках та відомостях виплати. Якщо працівником виконано місячну норму праці, то йому мають нарахувати оклад, якщо працівником відпрацьовано неповний місяць чи не виконано норму праці, то оклад нараховується пропорційно виконаній нормі праці (часу). При цьому, якщо відпрацьовано замість 20 робочих днів 15 днів тощо, то оплата провадиться виходячи із денного заробітку працівника та кількості відпрацьованих ним робочих днів місяця. Аналогічне роз`яснення надано в листі Міністерства соціальної політики України від 27 грудня 2017 № 2993/0/101-17 щодо виплати працівникові окладу (місячної тарифної ставки) у випадку, коли ним не відпрацьовано місячну норму праці. Таким чином у суду відсутні підстави вважати, що за період вересень-грудень 2020 року мало місце недорахування позивачеві заробітної плати, виходячи з посадового окладу іншого, ніж оклад головного бухгалтера, визначений з 01 січня 2020 року. Що стосується доводів позовної заяви про те, що позивачу була нарахована та виплачена за вересень - грудень заробітна плата без врахування Постанови КМУ від 26 серпня 2020 року №750 «Про підвищення оплати праці працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери», суд зазначає, що вказаною постановою визначено розміри посадових окладів, що встановлюються у штатному розписі, згідно тарифних розрядів, за якими визначено відповідні суми. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, до якого саме тарифного розряду віднесена посада головного бухгалтера Гуртожитку. В розрізі даного спору, виходячи з встановлених судом обставин, що позивача на час розгляду даної справи звільнено не було та сторони продовжують перебувати в трудових відносинах, що стало підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення належних працівникові при звільненні сум, а також про зобов`язання видати копію наказу про звільнення та трудову книжку, суд не вбачає підстав для встановлення наявності або відсутності в діях відповідача порушення трудових прав позивача виданням відповідних наказів, введенням в дію нового штатного розпису з 01 вересня 2020 року тощо, оскільки судом встановлений факт, що позивача не було звільнено із займаної посади ані з підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України, ані з інших підстав, передбачених цим Кодексом, а відмова у звільненні позивачем в передбаченому законом порядку оскаржена не була. Отже обставини, визначені ч.3 ст.38 КЗпП України підлягатимуть доказуванню та з`ясуванню судом, в разі звернення позивача до суду з відповідними вимогами. Щодо інших доводів учасників справи, викладених у заявах по суті справи та наведених у поясненнях, суд зазначає, що у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Згідно положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову [PERSON] до Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України, треті особи: директор Гуртожитку-готелю аспірантів Національної академії аграрних наук України Сиченко Ірина Анатоліївна, Національна академія аграрних наук України, про стягнення заробітної плати, проведення повного розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити дії, внаслідок необґрунтованості вимог позову. Згідно положень ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Встановлені статтею 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Разом з тим, в разі пропуску передбачених ст. 233 КЗпП України строків звернення до суду за вирішенням трудового спору суд з`ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін. При необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки вони стосуються захисту порушеного права. (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів») З огляду на викладене, суд не наводить обґрунтування щодо пропуску чи не пропуску позивачем передбачених ст. 233 КЗпП України строків звернення до суду, доводи щодо якого наведені в клопотанні відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача в сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed