Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Вони з чоловіком не зможуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні побутові проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності їхньої дитини. Оскільки, як вона вважає, їхня спільна дитина є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основною в будь якої сім'ї. Вона неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, та протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. З серпня 2015 року вона з чоловіком фактично проживають окремо. З моменту окремого проживання відповідач матеріально їй не допомагає в утриманні їхньої спільної дитини, участі у її вихованні не приймає. Зважаючи на малий вік їхньої доньки вона переконана, що вона повинна проживати разом з нею. За місцем мешкання створені всі необхідні умови для проживання дитини. Вона постійно слідкує за станом здоров'я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, у неї з донькою психологічний контакт, прив'язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір'ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо їхньої дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 15 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 42, визначити місцем проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2016 р. і до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити та стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на сплату судового збору (а.с.43). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.42). Представник служби у справах дітей Сватівської райдержадміністрації [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без участі представник служби, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.33). Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані ними докази, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в зв'язку з наступним. Сторони зареєстрували шлюб 15 квітня 2014 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області (а.с.8). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10). Позивач у своєму позові зазначила, що спільне життя не склалося з відповідачем, не мають ніякого наміру зберегти сім'ю, тривалий час разом не мешкають, не мають ніякого наміру зберегти сім'ю, що, згідно до ст. 112 СК України, є підставою розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач дані обставини визнав, про що зазначив у своїй заяві суду (а.с.42). Дитина [PERSON], 2014 р.н. проживає разом з позивачкою, про що суду надано відповідну довідку (а.с.11). Згідност. 180 Сімейного кодексу батьки зобов'язані виховувати і утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Даною статтею передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, позивачкою заявлено вимогу про визначення місце проживання дитини разом з нею. Згідно ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно 161 СК України встановлено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні , а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При вирішенні даного спору між сторонами [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання їх малолітньої доньки, суд враховує наданий суду висновок служби у справах дітей Сватівської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] - є можливим та доцільним встановити місце проживання дитини разом з матір'ю [PERSON] (а.с.34), акт оцінки потреб дитини та її сім'ї № 113/16 (а.с.36-38), побутову характеристику позивача, яка позитивно характеризується (а.с.12), отримує допомогу по народженню дитини та пенсію внаслідок інвалідності, висновок про стан її здоров'я, згідно якого вона може виконувати батьківський обов'язки (а.с.13-16). Крім того, відповідач у своїй заяві суду позовні вимоги визнав у повному обсязі, а відповідно до ст..61 ЦПК України - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також, згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку з тим, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати у розмірі 1102,40 грн. та на рахунок спеціального фонду державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 гривень На підставі викладеного,

Outcome: approved