Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікол» та просив стягнути суму невиплаченої заробітної плати в розмірі 11519,14 грн. та компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 11657,52 грн., а також заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн.. В позовних вимогах посилається на те, що 23.02.2009 р. був прийнятий на посаду монтажника 5 розряду та 15.10.2013 р. позивач був звільнений з займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні відповідач, в порушення вимог ст. 47 КЗпП України, не провів розрахунок та не виплатив всіх належних позивачу сум. За таких обставин [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату та компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати. В судовому засіданні представники позивача просили позов задовольнити, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином. Суд, з урахуванням думки представників позивача, які не заперечують проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у відповідача на посаді монтажника 5 розряду з 23.02.2009 року по 15.10.2013 року. Звільнено позивача з займаної посади з 15.10.2013 р. за згодою сторін, відповідно до ст. 36 КЗпП України (а.с.4). Вимоги ст. 47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до листа ТОВ «Мікол» № МК/125 від 05.06.2014 р., заборгованість ТОВ «Мікол» по заробітній платі позивачу становить 11519,14 грн.. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 9 ЦК України визначено, що положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Враховуючи викладене та лист наданий ТОВ «Мікол» № МК/125 від 05.06.2014 р., заборгованість ТОВ «Мікол» по заробітній платі яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 11519,14 грн., тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 11519,14 грн., підлягають задоволенню. В судовому засіданні також встановлено, що має місце несвоєчасної виплати заборгованості по заробітній платі після звільнення позивача. Згідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, Таким чином, відповідно до розрахунку, з відповідача має бути стягнуто середній заробіток за весь час затримки за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року в розмірі 7514,64 грн.: (4115,42 грн. заробітна плата за останні два місяці 46 днів (робочі дні за останні два місяці) = 89,46 грн. (середня заробітна плата в день) * 84 дні затримки по виплаті заробітної плати = 7514,64 грн.. За встановлених обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму у розмірі 7514,64 грн. (середньоденна зарплата 89/,46 грн. * 84 календарних днів затримки розрахунку), а також стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі яка становить 11519,14 грн.. Також необхідно зазначити, що відповідно до вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди то згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Суд вважає, що в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження заподіяння моральної шкоди позивачу по справі, бо доказів цьому не представлено і вони відсутні в справі, також необхідно зазначити, що затримка по виплаті заробітної плати тривала лише 84 дні і є незначною, тому суд діє відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Крім того, сама по собі констатація факту про нанесення моральної шкоди позивачу не може бути беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди без доведеності її заподіяння та наявного причинного зв'язку між діями по розповсюдженню недостовірної інформації та наслідками. Крім того, ні позивач ні його представники не довели наявність негативних наслідків та причинний зв'язок між діями відповідача та спричиненими наслідками в разі їх наявності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в частині відшкодування моральної шкоди. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікол» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування за час затримки виплати заробітної плати підлягає задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial