Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що після смерті його бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, відкилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] За життя померла [PERSON] склала заповіт, згідно якого все майно та майнові права остання заповіла позивачу. Інші спадкоємці, крім нього, відсутні. Для оформлення прав на спадкове майно позивач звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. А тому просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач Березівська сільська рада Житомирського району Житомирської області подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника; вимоги позову визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 51). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, пісьмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] року в с. Березівка Житомирського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №20 (а.с. 59). З довідки №128 виданої 27.01.2015 року сільським головою Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що згідно даних погосподарської книги, а саме запису №3, особовий рахунок [NUMBER], за померлою [PERSON] значиться житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 6). Крім того, з довідки №828, яка видана 25.05.2015 року сільським головою Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, вбачається, що у [PERSON] з 1953 року була у користуванні земельна ділянка загальною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ділянка в приватну власність не передавалась, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався (а.с. 7). Згідно технічного паспорту вбачається, що будинок збудований у 1953 році (а.с. 55, 56-58), проте право власності на зазначене нерухоме майно [PERSON] своєчасно оформлено не було, що підтверджується довідкою № 1614, виданою 30.03.2015 року Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с. 5). Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, 12.02.2014 року посвідчений секретарем Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалося, а також належні їй майнові права та обов'язки на час смерті остання заповіла [PERSON] (а.с. 60). З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець подав заяву до Третьої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом термін. Даний факт підтверджується дослідженою у судовому засіданні довідкою від 22.04.2015 року № 763/01-16 відповідно до якої заведено спадкову справу № 430/2014 після смерті [PERSON] (а.с.10). Проте, як вбачається з постанови № 762/02-31 від 22.04.2015 року Третьої Житомирської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Андрусом А.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а.с. 4). Згідно довідки державного нотаріуса третьої Житомирської державної нотаріальної контори від 22.04.2015 року за №763/01-16 інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не звертались (а.с.10). А тому, в даному випадку, спадкування здійснюється за заповітом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України. Окрім того, відповідачем подано заяву про визнання позову, а тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме: житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]

Outcome: approved