Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 20.02.1998 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, про що зроблено актовий запис за №167. Від даного шлюбу в сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, несумісність характерів, відмінність поглядів на подружнє життя та стосунки між чоловіком та дружиною, на підставі чого вони стали психологічно відчужені, втратили взаємну повагу та любов один до одного, що спричинило розпад їхньої сім`ї. Вказує, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, живуть кожен своїм життям, не намагаються перейнятися проблемами іншого, не підтримують будь-яких стосунків, спільного господарства не ведуть. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між ними. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позов визнає та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 20 лютого 1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, про що зроблено актовий запис за №167. Від даного шлюбу в сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально, збереження сім`ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи позовну вимогу позивачки [PERSON] щодо стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, а також те, що позовні вимоги задоволено, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки сплаченого судового збору.

Outcome: approved