Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у вересні 2014 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.03.1997 перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], народження [INFO]. Спільне життя із [PERSON] не склалося з різних причин ( втрата взаємних почуттів, постійні сварки, непорозуміння, та інше). Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спільне господарство сторонами не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, на даний час немає. Про місце проживання дитини з [PERSON] згода досягнута. У судове засідання позивач свої позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати та залишити доньку [PERSON] проживати з ним. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує та просить при вирішенні питання щодо проживання їх спільної дитини [PERSON] врахувати думку останньої. Неповнолітня [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій вказала, що у разі розірвання шлюбу її батьків, виявляє бажання надалі проживати з батьком [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки, на підставі наявних у ній доказів. Судом установлено: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 березня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №2 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], народження [INFO] (а.с.6). Спільне життя між сторонами не склалось через постійні непорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів та припинення шлюбних відносин між сторонами. Спільне господарство не ведеться. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони спільно однією сім'єю не проживають, примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам сторін, моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. При вирішенні спору в частині позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд виходить із наступного. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.3 ст. 160 СК, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Неповнолітня [PERSON] сама визначила своє місце проживання спільно з батьком - [PERSON]. Відтак проживання дитини спільно з батьком, на думку суду буде відповідати в першу чергу інтересам неповнолітньої, що само по собі не суперечить міжнародним принципам Декларації прав дитини, якою проголошено право дитини на повний, гармонійний розвиток її особистості та відповідатиме її потребі рости в атмосфері любові та розуміння.

Outcome: approved