Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль марки «MITSUBISHI Galant»,1.8, 1991 року випуску, колір білий, шасі (кузов) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний [NUMBER], та зняття арешту з вищевказаного майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.04.2004 року він домовився із відповідачем [PERSON] про придбання автомобіля марки «MITSUBISHI Galant»,1.8, 1991 року випуску, колір білий, шасі (кузов) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний [NUMBER], який належав відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 03.08.2002 року Львівським МРЕВ ДАІ. За придбаний у відповідача автомобіль він сплатив йому 4 000, 00 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.04.2004 року (1 долар США=5.33 грн.) - 21 320,00 грн., про що відповідачем було написано розписку про отримання коштів за продаж автомобіля . Після отримання обумовленої договором суми коштів відповідач передав йому ключі від автомобіля та всі необхідні документи, а також видав йому посвідчену нотаріально довіреність від 07.04.2004 року на право управління та розпорядження придбаним ним автомобілем зі строком дії - до 07.04.2007 року, довіреність від 12.10.2007 року на право управління та розпорядження придбаним ним автомобілем зі строком дії - до 12.10.2010 року, довіреність від 14.10.2010 року на право управління та розпорядження придбаним ним автомобілем, зі строком дії - до 14.10.2015 року. Зазначив також, що він мав намір укласти з відповідачем договір купівлі -продажу, посвідчений нотаріально, однак таких коштів у нього не було для нотаріального посвідчення договору, та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах Державтоінспекції. Отже, з моменту передачі у його володіння та розпорядження автомобілем, що є предметом договору купівлі-продажу, він володів ним та користувався на підставі, виданої відповідачем на його ім»я довіреності. Однак, 21.07.2014 року, під час керування вищевказаним автомобілем, його було зупинено старшим інспектором Жовківського ВДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, та повідомлено, що на даний автомобіль накладено арешт відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовківського РУЮ у зв»язку з виникненням та існуванням заборгованості у відповідача [PERSON] Таким чином, вважає, що діями відповідача порушено його права, як власника майна, придбаного за договором купівлі-продажу. Посилаючись на наведені обставини, просить суд, визнати за ним право власності на автомобіль марки «MITSUBISHI Galant»,1.8, 1991 року випуску, колір білий, шасі (кузов) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний [NUMBER], та зняття арешту з вищевказаного автомобіля . Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, зазначив що він себе вважає власником даного автомобіля, а тому вважає, що поданий ним позов є підставним та обгрунтованим. Та просив суд позов задоволити. Представник відповідача ВДВС Жовківського РУЮ у Львівській області - [PERSON], позовні вимоги позивача не визнав, та суду додатково пояснив , що так як відповідач [PERSON] являється власником автомобіля марки «MITSUBISHI Galant»,1.8, 1991 року випуску, колір білий, шасі (кузов) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу, а тому на підставі виконавчих листів державними виконацями ВДВС Жовківського РУЮ у Львівській області винесено постанови про накладення арешту всього належного майна [PERSON], а тому задоволення такого позову позбавить можливості виконання вищевказаних постанов про накладення арешту на все майно відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, та додатково доповнив, що з моменту продажу вищевказаного автомобіля вважав, що уклав з позивачем договір купівлі-продажу даного автомобіля. Даний транспортний засіб не знімав з обліку тому, що дана процедура потребувала значних затрат, таких коштів у нього не було , тому видав на ім»я позивача нотаріально посвідчену довіреність на управління та володіння даних автомобілем. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно дослідженого в судовому засіданні договору від 07.04.2004 року, дійсність якого ніким не оспорюється, відповідач [PERSON] зобов'язався передати у власність позивача [PERSON] автомобіль марки «MITSUBISHI Galant»,1.8, 1991 року випуску, колір білий, шасі (кузов) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний [NUMBER], що перебуває на обліку в Львівському МРЕВ ДАІ ГУ УМВСУ у Львівській області, який належить [PERSON] на праві власності. За належний відповідачу автомобіль позивач згідно умов договору сплатив кошти. Як свідчить наявна в матеріалах справи розписка відповідача [PERSON] від 07.04.2004 року позивач [PERSON] 07.04.2004 року в рахунок оплати придбаного у відповідача автомобіля, що є предметом спору, передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 4 000, 00 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.04.2004 року (1 долар США=5.33 грн.) - 21 320,00 грн. Згідно ксерокопій довіреностей від 07.04.2004 року на право управління та розпорядження придбаним ним автомобілем, зі строком дії - до 07.04.2007 року, довіреність від 12.10.2007 року на право управління та розпорядження придбаним ним автомобілем, зі строком дії - до 12.10.2010 року, довіреність від 14.10.2010 року на право управління та розпорядження придбаним ним автомобілем, зі строком дії - до 14.10.2015 року, відповідач [PERSON] уповноважив позивача [PERSON] управляти та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого 03.08.2002 року Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВСУ у Львівській області, автомобілем марки «MITSUBISHI Galant»,1.8, 1991 року випуску, колір білий, шасі (кузов) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний [NUMBER]. Із наданої ксерокопії свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «MITSUBISHI Galant»,1.8, 1991 року випуску, колір білий, шасі (кузов) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний №27544 власником спірного транспортного засобу є [PERSON] - відповідач у справі. Із ксерокопії Акта огляду затриманого транспортного засобу від 21.07.2014 року , вбачається, що 21.07.2014 року старшим інспектором Жовківського ВДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, затримано автомобіль марки «MITSUBISHI Galant»,1.8, 1991 року випуску, колір білий, шасі (кузов) [NUMBER], тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний №27544 , на підставі накладеного арешту відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовківського РУЮ у зв»язку з виникненням та існуванням заборгованості у відповідача [PERSON] Із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження від 19.06.2013 року серії ВП №38528657 вбачається, що на підставі виконавчого листа №1308/1842/2012 виданого 01.03.2013 року, вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] боргу в загальному розмірі 1042244.00 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON]. Із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження від 02.12.2013 року серії ВП №36317953 вбачається, що на підставі виконавчого листа №1308/3482/2012 виданого 15.01.2013 року, вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] борг в загальному розмірі 40 364,65 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON]. Однак із наведеними доводами позивача суд не погоджується з наступних підстав. Відповідно до ч.1. ст.334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, діючими в Україні Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі-Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (п.1. Правил), яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими Правилами, і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх (п.2. Правил). Таким чином, норми зазначених Правил підлягають обов'язковому застосуванню до правовідносин, пов'язаних з відчуженням транспортних засобів, зокрема, купівлі-продажу транспортних засобів. Так, п.7, 8 Правил (в редакції, чинній на момент передачі у володіння та користування позивачу спірного автомобіля), передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі-власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Відповідно до абз.11. п.8. зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно абз.12. п.8. Правил реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Відповідно до п.43 Правил передбачено: якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. Згідно з п. 41 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Отже, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб, що є предметом договору купівлі -продажу. Разом з тим, судом встановлено, що власником спірного автомобіля в органах ДАІ зареєстрований відповідач [PERSON], і вказаний транспортний засіб, в порушення вимог абз.11. п.8. Правил, відповідачем з обліку не знімався, а відтак, і не ставився на облік позивачем. Згідно вимог п.33 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів - перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Згідно цього ж Порядку, власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, чого відповідачем здійснено не було, що теж вказує на недотримання умов укладення договору відчуження (в даному випадку купівлі - продажу) транспортного засобу, зокрема щодо перереєстрації автомобіля. В зв'язку з цим, суд вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання, які він мав виконати відповідно до укладеного ним з позивачем договору від 07.04.2014 року в частині обов'язку відповідача передати у власність позивача автомобіль, що є предметом договору купівлі-продажу, оскільки згідно вимог закону така передача можлива лише після зняття зазначеного транспортного засобу з обліку у встановленому порядку, чого не зробив відповідач. Отже, не провівши державної реєстрації (перереєстрації) та зняття з обліку вказаного автомобіля, сторони порушили вказані вимоги. Фактична передача транспортного засобу у володіння позивача на підставі виданих відповідачем довіреностей від 07.04.2004 року, 12.10.2007 року, та від 14.10.2010 року, що має місце у даній справі, не має наслідком набуття позивачем права власності на спірний автомобіль, оскільки видача довіреності відповідачем не створює для позивача будь-яких інших прав та обов'язків, крім тих, що виникають з правовідношення представництва відповідно до Глави 17 Розділу ІV Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст.237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач у встановленому порядку не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки сторони у справі не виконали наведених вище вимог, встановлених діючими в Україні Правилами, яких необхідно дотримуватися при відчуженні транспортного засобу. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про сплату ним відповідачу коштів за спірний автомобіль, як підставу для набуття права власності, оскільки дана обставина може свідчити лише про здійснення ним попередньої оплати вартості предмета договору купівлі-продажу і виконання позивачем своїх зобов'язань перед продавцем автомобіля. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не здійснив всі передбачені законом дії, які мають бути вчинені у зв'язку з відчуженням транспортного засобу, і тим самим не виконав свої зобов'язання стосовно передачі у власність позивача предмета купівлі-продажу у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим, враховуючи, що позивач в порушення вимог Пункту 7. Правил не здійснив державну реєстрацію спірного транспортного засобу у встановлений законом строк, у суду відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на зазначений транспортний засіб. Дійшовши такого висновку суд звертає увагу позивача на те, що на протязі всього часу з моменту передачі ним відповідачеві грошових коштів за спірний автомобіль та до моменту арешту автомобіля позивач, з метою захисту своїх прав та інтересів, мав можливість звернутися до відповідача з відповідним позовом з вимогами про примусове виконання обов'язку в натурі, повернення коштів, сплачених за автомобіль, та іншими вимогами, які можуть бути заявлені згідно цивільного законодавства, але цього не зробив. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірний автомобіль Позивачу слід відмовити, а також й відмовити у задоволенні позовних вимог про виключення автомобіля з акта опису та зняття накладеного на автомобіль арешту, оскільки ця частина позовних вимог є похідною від вимог про визнання права власності на автомобіль, які за висновком суду задоволенню не підлягають. В ході судового розгляду, вирішуючи питання стосовно можливості прийняття визнання відповідачем позову згідно поданої відповідачем позовної заяви від 30.07.2014 року, суд,

Outcome: dismissed