Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Державної академії житлово-комунального господарства про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 10154 грн. 22 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.07.2012 по 15.12.2014 в сумі 71 504 грн. 70 коп.. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що з вересня 2008 працював на посаді доцента (викладача) в Державній академії житлово-комунального господарства, з окладом у сумі 2 439 грн., у червні 2012 звільнився на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі за попередній період: лютий, березень, квітень, травень та 7 днів червня 2012, в загальній сумі 10154 грн. 22 коп., чим порушив вимоги ст. ст. 47, 116 КЗпП України. Відповідач у порядку ч. 1 ст. 117 КЗпП повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи 01.07.2012 по 15.12.2014 , що складає суму 71 504 грн. 70 коп., виходячи з середньоденної заробітної плати, розрахованої за два попередніх місяців перед звільненням ( травень, червень 2012 ) в сумі 2439 грн.. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 10154 грн. 22 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи 01.07.2012 по 15.12.2014, в загальній сумі 71 504 грн. 70 коп.. У судове засідання представник позивача на підставі довіреності, [PERSON], не з»явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідач повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу ( ст. 47 КЗпП). Частиною 1 ст. 116 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Суд установив, що позивач з вересня 2008 працював у Державній академії житлово-комунального господарства на посаді доцента (викладача), з окладом у розмірі 2 439 грн., в червні 2012 звільнився на підставі ч.1 ст.38 КЗпП за власним бажанням. При звільненні відповідач не провів з позивачем розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі за попередній період: лютий, березень, квітень, травень та 7 днів червня 2012, чим порушив вимоги ст. ст. 47, 116 КЗпП. Відповідно довідки заборгованості перед працюючими працівниками Державної академії житлово-комунального господарства заборгованість перед позивачем склала суму 10154 грн. 22 коп. ( а. с. 4, 9). 05.10.2012 постановою заступника прокурора Печерського району м. Києва порушувалась кримінальної справи відносно голови комісії з припинення вищих навчальних закладів, що реорганізуються, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України - безпідставну невиплату заробітної плати ( а. с. 10, 11). Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пленум Верховного Суду України у п. п. 20, 21, 23 постанови « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12. 1999 р. N 13 роз»яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до абз. 3 п. 2, п. п. 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. N 100 (з наступними змінами), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів . У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відтак, середньоденна заробітна плата позивача, визначена шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців ( квітень - 2439 грн., травень - 2439 грн. ) перед звільненням робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (40 днів) складає суму 121 грн. 95 коп.. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при завльненні, починаючи з 01.07.2012 по 15.12.2014 (за 29 місяців 11 днів) складає: 72072 грн. 56 коп.. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК ). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ( ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК). Докази повинні бути належними та допустимими відповідно ст. ст. 58, 59 ЦПК. Відповідно ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не довів відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні позивача, тому відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП повинен виплатити крім заборгованості по заробітній платі за період за лютий, березень, квітень, травень та 7 днів червня 2012 в сумі 10154 грн. 22 коп., з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 01.07.2012 по 15.12.2014, в заявленій сумі 71504 грн. 70 коп., всього суму 81 658 грн. 92 коп.. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішення в частині присудження позивачу виплати заробітної плати за один місяць в сумі 2439 грн.. Суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір за стягнення заробітної плати у сумі 816 грн. 92 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 47, 116, 117, 221, 232, 233 КЗпП України,

Outcome: approved