Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 28.08.1991 року у виконавчому комітеті Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про що зроблено відповідний актовий запис № 1, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час вже є повнолітнім. В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що їхні подружні стосунки з відповідачем погіршились у звязку з тим, що між ними постійно виникали непорозуміння, які з часом почали переростати у сварки. Він переконаний, що їх шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, оскільки вже тривалий час, а саме з квітня 2014 року вони припинили будь-які подружні взаємовідносини та не ведуть спільного господарства. На даний час він має намір створити нову сімю, а тому наполягає на розірванні шлюбу, у звязку з чим змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила проти розірвання шлюбу з позивачем. Зазначила, що фактично з 18 травня 2014 року не проживають разом з позивачем, він зраджував їй у подружній вірності. Із зазначеного часу вона з позивачем не контактує, жодних дій для збереження сімї як з її боку та боку позивача вчинено не було. Вказала, що у випадку задоволення даного позову, після розірвання шлюбу бажає залишити за собою прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 28.08.1991 року, у виконавчому комітеті Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про що зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 209080. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час вже є повнолітнім. Беззаперечно встановлено той факт, що сімя позивача та відповідача фактично розпалась, існує тільки формально, так як встановлено в судовому засіданні вони з 18 травня 2014 року припинили будь-які подружні взаємовідносини, разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносин, та на даний час позивач має намір створити іншу сімю. Як встановлено в судовому засіданні, жодних дій для збереження сімї як з боку позивача та з боку відповідача вчинено не було, а відтак суд вважає, що примирення між сторонами неможливе. Згідно із ст. 24 СК України, шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги пояснення відповідача, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved