Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 05 березня 2015 року між нею як продавцем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Відповідно до п. 1 Договору продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 0,0766 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Берегова, 15. За умовами договору (п. 5) вартість земельної ділянки становить 713\~040,20 грн. і розрахунок здійснюється наступним чином: 320\~500,00 грн. сплачується покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця до підписання цього договору; 392\~540,20 грн., що за курсом Національного банку України на день укладенні цього договору становить 17\~000 дол. США, сплачується покупцем до 20 грудня 2015 року. Пунктом 13 Договору визначено, що право власності покупця на земельну ділянку посвідчується цим договором та виникає після державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 6 Договору підтвердження факту повного розрахунку за продану земельну ділянку та відсутності у продавця до покупця будь-яких претензій фінансового характеру здійснюється шляхом підписання продавцем заяви про повний розрахунок по даному договору, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. У пункті 11 Договору сторони дійшли згоди, що у випадку порушення покупцем строку сплати передбачених п. 5 даного Договору платежів, покупець зобовязується сплатити продавцю штрафну неустойку в розмірі суми еквівалентної 10\~000 дол. США в українській гривні на день повернення. Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір купівлі-продажу, взяла на себе зобовязання, а саме позивач передав товар у власність, а відповідач зобовязався оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним вище договором. На сьогоднішній день відповідачка не виконала свого обовязку щодо сплати 392\~540,20 грн. до 20 грудня 2015 року. 23 грудня 2015 року позивач передала через приватного нотаріуса [PERSON] в порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат» заяву, в якій повідомила відповідачку про прострочення її як боржника та запропонувала сплатити необхідні кошти, не доводячи справи до суду. Однак відповідачем проігноровано вимоги позивача. Тому позивач просила на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 березня 2015 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського МНО за реєстровим № 393 стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 730\~741 грн., що становить заборгованість по сплаті ціни земельної ділянки у розмірі 456\~450 грн., неустойку в розмірі 268\~500 грн., інфляційні в розмірі 392\~540,20 грн., 3 % річних в розмірі 2\~258 грн. Покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, надав до суду письмові заперечення в яких визнав вимоги позову в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 456\~450,00 грн. та 3 % річних в розмірі 2\~258,00 грн., та заперечував вимоги позову в частині інфляційних втрат в розмірі 3\~533,00 грн. та 389\~007,20 грн. Крім того представник відповідача просив зменшити неустойку до суми в розмірі 2\~685 грн. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 05 березня 2015 року між нею як продавцем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Відповідно до п. 1 Договору продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 0,0766 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Берегова, 15. Згідно п. 4 договору купівлі-продажу продаж земельної ділянки вчинено за 713\~040 грн. 20 коп. Ця ціна є остаточною, фіксованою та не підлягає будь-яким змінам. Відповідно до п. 5 договору, розрахунок за земельну ділянку здійснюється наступним чином: 320\~500,00 грн. сплачується покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця до підписання цього договору; 392\~540,20 грн., що за курсом Національного банку України на день укладенні цього договору становить 17\~000 дол. США, сплачується покупцем до 20 грудня 2015 року. Відповідно до п. 6 Договору підтвердження факту повного розрахунку за продану земельну ділянку та відсутності у продавця до покупця будь-яких претензій фінансового характеру здійснюється шляхом підписання продавцем заяви про повний розрахунок по даному договору, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. У пункті 11 Договору сторони дійшли згоди, що у випадку порушення покупцем строку сплати передбачених п. 5 даного Договору платежів, покупець зобовязується сплатити продавцю штрафну неустойку в розмірі суми еквівалентної 10\~000 дол. США в українській гривні на день повернення. Пунктом 13 Договору визначено, що право власності покупця на земельну ділянку посвідчується цим договором та виникає після державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 533 ЦК України, визначає, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Стаття 549 ЦК України визначає що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідачем [PERSON] не було здійснено розрахунок з позивачем за придбану земельну ділянку, що становить несплачена частина ціни земельної ділянки 392\~540,20 грн. що розраховується як гривневий еквівалент 17\~000,00 дол. США за офіційним курсом НБУ і складає 456\~450 грн. Тому в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розмір неустойки визначеної п. 11 договору що становить 268\~500 грн. та 3 % річних в розмірі 2\~258 грн. Підстав для зменшення розміру неустойки, суд не знаходить. В частині вимог позову що стосуються стягнення інфляційних витрат, суд відмовляє виходячи з наступного. Індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Оскільки позивачем заявлені вимоги що стосуються еквіваленту до іноземної валюті, а саме доларів США, до такої суми положення ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині інфляційних втрат не можуть бути застосовані. Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 192, 524, 525, 526, 533, 625, 655, 692 ЦК України, та

Outcome: partial