Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірних відомостей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 липня 2016 року на веб-сайті було опубліковано інформаційну статтю на російській мові, автор якої невідомий, під заголовком «[PERSON] в «Статусе» или Охранный бизнес с уголовным настоящим», за адресою в мережі Інтернет: httр://апtіког.соm.uа/ агtісlеs/112282-kravets v statuse ili ohrannyj biznes s ugolovnym nastojashchim. За даними довідки наданої Консорціум «Український центр підтримки номерів і адрес» №29-ДР-ЦК від 11.10.2016 реєстрантом доменного імені апtіког.соm.uа є відповідач. Тож позивач просить зобов?язати [PERSON] спростувати недостовірну та таку, що порушує немайнові права [PERSON] викладену у інформаційній статті на веб-сайті httр://апtіког.соm.uа/ під заголовком «[PERSON] в «Статусе» или Охранный бизнес с уголовным настоящим», розміщену 06.07.2016 за зазначеною в даному позові адресою в мережі Інтернет. Спростування розмістити на строк не менший за строк розміщення інформації, яка порушує особисті немайнові права позивача. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн., судові витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2240,00 грн. Позивач у судове засідання не з»явився, проте його представник подав заяву в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився через невручення рекомендованого поштового відправлення, яке було повернено до суду Укрпоштою за закінченням терміну зберігання за адресами: вул.Бособрода, 87, м.Прилуки та [ADDRESS]. У зв'язку з цим, суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 06 липня 2016 року о 20 год. 35 хв. на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР», засновником якого є [PERSON], [PERSON] і [PERSON] була опублікована стаття «[PERSON] в «Статусе» или Охранный бизнес с уголовным настоящим» (а.с. 11-13). Автор статті у стверджувальній формі зазначив, що 100% власником та засновником корпоративних прав ТОВ «СБ «Статус» є [PERSON], якого звинуватив у вчиненні порушень моральних норм суспільства та кримінального законодавства України, таким чином створюючи у суспільства враження, що позивач є аморальною людиною, яка зневажає моральні норми суспільства, порушує закон, має причетність до злочинних угрупувань, але попри все вдало уникає кримінальної відповідальності. А ТОВ яким він керує дискредитовано як суб»єкта господарювання та таким, що не надає послуги охорони належної якості. Суд вважає, що вищеназвана інформація, яка поширена відповідачем щодо позивача, не є оціночним судженням чи вираженням суб'єктивної думки і поглядів, оскільки, відповідач не висловлював свою думку, переконання, не давав критичної оцінки певним фактам, а висловлювання є фактичним твердженням і стосуються особисто [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка і також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. У даному випаду, негативна інформація щодо позивача поширена відповідачем, містить фактичні дані стосовно [PERSON] та має характер наклепу (тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Відповідно до ст.3 Конституції України, честь і гідність людини визнані найвищою соціальною цінністю. Порушення цих фундаментальних прав вимагає відповідного захисту. Статтею 55 закріплено право захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Пунктом 1 цієї Постанови визначено, що кожен повинен неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу \~\~недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію. Згідно ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право на звернення до суду з позовом про захист її гідності та честі. У відповідності до ст.34 Конституції України, як норми прямої дії, та встановленою ст. 3 ЦК України презумпцією добросовісності, вважається, що негативна інформація, поширена про особу, буде вважатися негативною, якщо особа яка її порушила, не доведе, що вона відповідає достовірності. Згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. [PERSON] тому, позивач звільнений від обов'язку доказування, що негативна недостовірна інформація, поширена відповідачем дійсно є недостовірною. У матеріалах справи відсутні відомості про будь-які неправомірні дії [PERSON] під час виконання службових обовязків, в суспільстві та в побуті, а тим більше відсутні дані про вчинення ним кримінальних правопорушень. За приписами ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що викладена у статті [PERSON] «[PERSON] в «Статусе» или Охранный бизнес с уголовным настоящим» інформація щодо [PERSON] є неправдивою,\~нічим не підтвердженою та не відповідає достовірності, та відповідач [PERSON] не довів, що така негативна інформація, поширена про особу ([PERSON]П.) на веб-сайті Національного антикорупційного порталу АНТИКОР є дійсністю. Стосовно вимог стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, суд зазначає наступне. \~\~\~\~\~\~ Згідно п.4 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичнихстраждань,абоіншихнегативнихявищ,\~\~ заподіяних\~\~ фізичній\~\~ чи\~\~ юридичній\~\~ особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до чинного законодавства моральна шкода\~\~ може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числ і інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовженн яактивного громадськог ожиття, порушенні стосунків зоточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Оскільки [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди, крім факту опублікування недостовірної інформації, крім того жодного негативного коментара по даній статті не було, то суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача про визнання опублікованої інформації недостовірною та зобов»язання відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію є достатньою сатисфакцією, а отже позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню, а поширена відповідачем неправдива інформація підлягає спростуванню. Визначений позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам ст.ст. 15, 16 ЦК України і п.24 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року.

Outcome: partial