Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстрації у вказаному будинку. В обґрунтування позову покликається на те, що є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку, крім неї, зареєстровані: її син [PERSON], невістка [PERSON] та внучка [PERSON] З березня 2013 року по даний час відповідач відсутня за місцем проживання, виїхала за межі України, де постійно проживає протягом усього вказаного періоду. Фактичне місце перебування та місце праці [PERSON] невідоме, жодної інформації про себе не повідомляла, грошових коштів на утримання будинку та сплату комунальних послуг не надсилала. При останній зустрічі [PERSON] повідомила про те, що залишає територію України задля зміни свого постійного місця проживання та можливо зміни громадянства. Відповідач у вказаному будинку не проживає, коштів за житлово-комунальні послуги не сплачує, не несе витрат по утриманню будинку, не приймає участі в спільному побуті більше двадцяти місяців, а тому вона є такою, що втратила право користування будинком та її слід зняти з реєстрації. В судове засідання позивач не з'явилась, від представника позивача надійшла заява, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки не повідомила, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом поміщення оголошення про виклик до суду в пресу. Згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Сихівського РВ ГУ ДМС України у Львівській області в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ч.1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок №С-03263, виданим 21.09.2009 р. управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради /а.с. 6/. З довідки з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію №2022, виданої 28.10.2013 р. ЛКП «Хуторівка», вбачається, що відповідач [PERSON], 1977 р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 4/. Факт непроживання відповідача в спірному будинку понад один рік, стверджується доказами по справі - актами ЛКП «Хуторівка» від 23.10.2013 р., 26.12.2013 р. та 04.03.2014 р. відповідно до яких [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з з березня 2013 року /а.с. 28, 34, 35/. З огляду на зазначені обставини, те, що відповідач не проживає у спірному будинку понад один рік, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], оскільки така реєстрація у спірному будинку відповідача є безпідставною та перешкоджає позивачу у повноцінній реалізації права власності. Позовна вимога щодо зняття з реєстрації місця проживання є такою, що не підлягає задоволенню, так як правовим наслідком визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є зняття такої з реєстраційного обліку у вказаному житловому приміщенні відповідними державними органами та враховуючи те, що рішення суду є обов'язком для виконання, в задоволенні такої слід відмовити. На підставі ст.ст. 16, 316, 319, 383, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: partial