Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2007 року, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу між ними розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою. 29 грудня 2011 року виконкомом Довгинцівської районоїї у місті ради було винесено рішення № 793 про встановлення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином: періодичність зустрічей - щотижня у вихідний день [PERSON]; тривалість зустрічей - дві години за попередньою домовленістю з [PERSON]; місце зустрічей - за місцем проживання [PERSON] (без присутності сторонніх осіб). Однак відповідачка ухиляється від виконання вказаного рішення виконкому та чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною та її вихованні, незважаючи на те, що він бажає брати участь у вихованні дитини, спілкуватися з ним у вихідні дні, виконуючи батьківський обов'язок. Тому позивач просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON] та визначити його спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини наступним чином: періодичність зустрічей - щотижня у вихідний день [PERSON]; тривалість зустрічей - до шести годин за попередньою домовленістю з [PERSON]; місце зустрічей - за вибором [PERSON] без присутності сторонніх осіб. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні вимог з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що відповідач виконує рішення органу опіки лише на 10 %. Постійно якісь відмовки , то дитини не має, то хворий. Сина бачить рідко - 1-2 рази на місяць. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] ,кожна окремо, в судовому засіданні з позовом не погодилися . Не заперечують проти спілкування позивача з дитиною, більш того [PERSON] виконує рішення органу опіки та піклування та не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з сином. [PERSON] не додано жодного доказу в підтвердження його позовних вимог як до позовної заяви, так і в судовому засіданні, а тому просять у задоволенні позову відмовити. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради Березуцька Н.І. вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки обоє батьків повинні приймати участь у вихованні дитини, однак яким чином повинно бути таке спілкування покладаються на розсуд суду. Однак , зазначила, що зустріч дитини з батьком в присутності матері не бажана, оскільки відносини між батьками дитини тільки погіршилися. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що була свідком як позивач прийшов до [PERSON] у нетверезому стані та бажав поспілкуватися з сином. [PERSON] з огляду на його стан, відмовила, на що він почав її принижувати. Цей випадок стався на вулиці , в присутності сусідів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була свідком коли [PERSON] вчинив сварку, зі слів сусідів знає, що він у нетверезому стані приходив просити поспілкуватися з дитиною. Коли він приходить тверезий, [PERSON] не перешкоджає спілкуванню з сином. 08 лютого 2016 року , враховуючи, що сторони надали заяви про закінчення розгляду справи у їх відсутність у відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши позивача, відповідача, її представника , представника служби у справах дітей, свідків , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (л.с. 9 - копія свідоцтва про народження). Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради встановлено наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]: періодичність зустрічей - щотижня у вихідний день [PERSON]; тривалість зустрічей - дві години за попередньою домовленістю з [PERSON]; місце зустрічей - за місцем проживання [PERSON] (без присутності сторонніх осіб) (л.с.7 - копія рішення). Відповідач [PERSON] надала до суду талон - повідомлення, акт СМЕ, висновки Довгинцівського РВ за заявами ( л.с. 19- 22 ) , що підтверджує, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки . Суд вважає такі стосунки негативно впливають на ставлення та виконання відповідачем рішення опіки про встановлення способу участі позивача у спілкуванні з дитиною та позбавляють можливості [PERSON] регулярно спілкуватись з сином . Допитані в судовому засіданні свідки дали пояснення, що відповідач надає можливість батькові спілкуватися з дитиною ( не чинить перешкод ) , однак свідки не можуть знати життя та спілкування чи не спілкування сторін щодня і стверджувати, що відповідач не чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною , суд вважає, достовірно не можуть . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). З урахуванням зазначеного, виходячи з вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 8 ст. 7, ст.ст. 141, 159 СК України, враховуючи стан здоров'я та вік дитини, характер стосунків, що склалися між сторонами, суд вважає, що встановлення такого способу участі батька у вихованні сина, як: періодичність зустрічей - щотижня у вихідний день [PERSON]; тривалість зустрічей - до шести годин за попередньою домовленістю з [PERSON]; місце зустрічей - за вибором [PERSON] без присутності сторонніх осіб ( оскільки між позивачем та відповідачем склалися не приязні стосунки , що негативно буде впливати на дитину ) , з урахуванням режиму дня дитини та її бажання, на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved