Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, в якій зазначив, що позивач є власником автомобіля [NUMBER], 2013 року випуску. 24.10.2015 року близько 23.30 години позивач, знаходячись на м-н «Молодіжний» м. Димитров, передав вказаний автомобіль, ключі від нього та технічний паспорт своєму знайомому [PERSON], щоб той відвіз своїх друзів додому. Свідком передачі був [PERSON]. Так 25 жовтня 2015 року о 04.00 годині, по вул. Пугачова в м. Димитров, Донецької області, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, який передбачає обовязок водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що дана дія безпечна і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на узбіччя і скоїв наїзд на придорожнє дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою судді Димитровського міського суду від 27.11.2015 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 ч.1 КУпАП. При таких обставинах, [PERSON] своїми діями, які полягають в керуванні транспортним засобом «Skoda Rapid Ambition» державний номерний знак [NUMBER], з порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортного засобу, завдав шкоди автомобілю [NUMBER], який належить позивачу. Вартість матеріальних збитків становить на загальну суму 323783,57 гривень. Отже позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 323783,57 гривень, також позивач просить стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати у розмірі 3237,85 гривень та витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження в розмірі 1500 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав повністю свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позові. Пояснив, що у день ДТП він підїхав до вулиці Пугачова та побачив на дорозі відірване колесо. По телефону знайомий Іван йому пояснив, що машина знаходиться в ряду гаражів, де знаходиться гараж Івана. Він підїхав на таксі до ряду гаражів за мікрорайоном «Молодіжний», таксист посвітив фарами і він одразу побачив свою машину. З ним також був Мартиненко, Єрмолаєв, [PERSON], здається Іван, та ще декілька чоловік. Його автомобіль був розбитий. Залишились цілими двері та капот, а все інше розбите. [PERSON] сказав, що коли він їхав, побачив на дорозі чоловіка, що йшов по дорозі. Почав його обїжджати та зіткнувся з деревом. Працівник ДАІ сказав, що [PERSON] їхав зі швидкістю 150 км на годину. ДТП трапилась, коли [PERSON] вже їхав назад в кафе «Кураж». Він запропонував [PERSON] вирішити питання, але він нічого не вирішив. Друзі зателефонували його батькові, на що він сказав, що він дорослий, нехай сам вирішує питання. Машину за допомогою евакуатора відвезли в гараж. Там вона стоїть до цих пір. Він викликав оцінювача. [PERSON] відсилав лист, щоб сповістити про оцінку, але лист повернувся назад, [PERSON] на оцінювання не зявився. Шкоду оцінили в 320 тисяч. Після цього він зустрічався з [PERSON], він обіцяв йому вирішити питання з автомобілем, але нічого не робив. Він подав позов до суду. Де зараз мешкає [PERSON], йому невідомо. [PERSON] має права на користування автомобілем. У нього є автомобіль, який зареєстрований на його бабусю. Він керує автомобілем з 8 років. Коли давав машину [PERSON], не знав, що він знаходиться в стані алкогольного спяніння. З того моменту, коли він надав машину [PERSON] до моменту ДТП пройшло 3-4 години. Спочатку [PERSON] відвозив інших дівчат в сторону м-на «Восточного», а потім поїхав в сторону вулиці Пугачова через кафе «Кураж», він це бачив особисто. Також бачив, як навпроти кафе «Кураж» [PERSON] зупиняли працівники ДАІ, перевірили в нього документи та відпустили. Оскільки відповідач нічого у відшкодування спричиненої йому шкоди не здійснював, просив суд стягнути з відповідача на його користь суми, визначені у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Враховуючи позицію позивача, той факт, що відповідач двічі відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, був повідомлений про час та місце розгляду справи за його участі, суд вважає необхідним розглянути дану справу стосовно відповідача заочно та за відсутності сторін. Дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими в судовому засіданні наступні обставини. 25 жовтня 2015 року о 04.00 годині, по вул. Пугачова в м. Димитров, Донецької області, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, який передбачає обовязок водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що дана дія безпечна і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на узбіччя і скоїв наїзд на придорожнє дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим скоїв правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, окрім того при вищевикладених обставинах, після скоєння вищезазначеного правопорушення, Окрім того, 25 жовтня 2015 року о 05.55 год., в м.Димитров Донецької області по вул.Пугачова, водій [PERSON], керував автомобілем [NUMBER], з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від продуття спеціальних технічних засобів відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями [PERSON] порушив пункт 2.5, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 і скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Димитровського міського суду Донецької області 27 листопада 2015 року на [PERSON] було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень. Дане рішення суду набрало чинність 7 грудня 2015 року (а.с. 36). За довідкою територіального сервісного центру № 1444 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, [PERSON], має посвідчення водія, автотранспортні засоби на [PERSON], не зареєстровані (а.с. 57). Автомобіль «Skoda Rapid Ambition» державний номерний знак [NUMBER], у тому числі за участі якого сталась ДТП 25 жовтня 2015 року належить [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7). Згідно висновку експертного дослідження № 42 від 19 листопада 2015 року вартість матеріальної шкоди (з технічної точки зору), спричиненої власнику автомобіля [NUMBER], на момент проведення дослідження складає 323783 гривень 57 копійок (а.с. 12-18). Вартість експертного дослідження з оцінки вартості шкоди автомобіля [NUMBER], згідно квитанцій №№ 619502, 619505 від 4 та 15 листопада 2016 року становила 100 та 1400 гривень відповідно (а.с. 34-35). Дана сума також визначена у вартості робіт за договором про проведення експертного товарознавчого дослідження ТС, укладеного між [PERSON] та «Експертне бюро Кібенко і Ко» від 19 листопада 2015 року (а.с. 27-28). Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. За змістом статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, при цьому, на підставі пункту першого частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах. Тобто належним відповідачем у даній справі є відповідач [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] і який у порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, який передбачає обовязок водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що дана дія безпечна і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на узбіччя і скоїв наїзд на придорожнє дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням його транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної події 25 жовтня 2015 року в межах заявлених позивачем позовних вимог у розмірі 323783,57 гривень. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3237 гривень 85 копійок і ця сума судових витрат, на підставі положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі статей 395, 1166, 1187, 1188 ЦК України,

Outcome: approved