Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду, де третьою особою виступає [PERSON], з позовом про припинення права спільної сумісної власності на квартиру та визначення часток до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що з 1975 року [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), спільно з батьком [PERSON], матір'ю [PERSON], братом [PERSON] проживали в трикімнатній квартирі загальною площею 66,70 м. кв., в тому числі житловою площею 43,20 м. кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вказує, що 06.11.1993 року уклала шлюб з [PERSON] та з 23.02.1996 року він проживав разом із нею. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає з ними у вказаній квартирі з моменту народження. Вказує, що у відповідності до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в 1999 році всі зареєстровані в Квартирі мешканці вирішили приватизувати наймане житло та 19.04.1999 року Департаментом житлово-комунального господарства міської ради, як органом приватизації, на виконання розпорядження органу приватизації за № [NUMBER] від 19.04.1999 року видано Свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване Департаментом ЖКГ міської ради в реєстровій книзі за № [NUMBER]. При цьому свідоцтвом про право власності на житло від 19.04.1999 року посвідчено право спільної сумісної власності на Квартиру за наступними особами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, стверджує позивачка, право власності на Квартиру належало шістьом співвласникам на праві спільної сумісної власності, при цьому згідно Свідоцтва про право власності на житло від 19.04.1999 року, встановлено право спільної сумісної власності в рівних частинах за [PERSON] - 1/6 частини Квартири; [PERSON] - 1/6 частини Квартири; [PERSON] - 1/6 частини Квартири; [PERSON] - 1/6 частини Квартири; [PERSON] - 1/6 частини Квартири; [PERSON] - 1/6 частини Квартири. Вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON], що засвідчено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.06.2001 року. Після її смерті у неї залишились спадкоємці першої черги: батько позивачки - [PERSON], брат позивачки - [PERSON], сестра позивачки [PERSON] та вона, [PERSON] (до одруження [PERSON]). Заповіту її померла мати не залишала. Стверджує, що на момент смерті матері з нею фактично проживали спадкоємці першої черги [PERSON], [PERSON], та вона, [PERSON]. [PERSON] з ними не проживала, в спадщину покійної матері не вступала. При цьому вказує, що заяву про вступ в спадщину та відмову від спадщини [PERSON] ніхто зі спадкоємців першої черги не подавав та у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, спадщину прийняли і фактично вступили в управління та володіння спадковим майном позивачка, її батько [PERSON] та її брат [PERSON]. Вказує, що таким чином після смерті матері нею - [PERSON], батьком та братом було успадковані по 1/18 Квартири та співвласники Квартири стали володіти частками: [PERSON] - 4/18 частини Квартири; [PERSON] - 4/18 частини Квартири; [PERSON] - 4/18 частини Квартири; [PERSON] - 3/18 частини Квартири; [PERSON] - 3/18 частини Квартири. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що засвідчено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2013 року. Після смерті батька у нього залишились спадкоємці першої черги: брат позивачки - [PERSON], [PERSON] та сама позивачка. Заповіту батько не залишав. В подальшому [PERSON], [PERSON] у відповідності до ст. 1273 ЦК України написали заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON], а позивачкою була фактично прийнята спадщина у відповідності до п. 3 ст. 1268 ЦК України, крім того вона у відповідності до ст. 1269 ЦК України подала приватному нотаріусу Іщенко A.B. заяву про прийняття спадщини [PERSON]. Таким чином вважає, що після смерті батька розмір часток співвласників Квартири змінився і повинен становити: [PERSON] - 4/18 частини Квартири; [PERSON] - 8/18 частини Квартири; [PERSON] - 3/18 частини Квартири; [PERSON] - 3/18 частини Квартири. Згідно звіту про незалежну оцінку квартири від 28.10.2013 року вартість Квартири становить 309822,00 грн. (Триста дев'ять тисяч вісімсот двадцять дві гривні 00 копійок). Стверджує, що в зв'язку із внесенням змін в законодавстві України про обов'язкову реєстрацію прав на нерухоме майно, в даний час через відсутність всіх учасників приватизації Квартири не має можливості провести реєстрацію прав на Квартиру. Так, як в процесі приватизації вищезазначеної квартири розмір часток визначений не був, а в даний час із-за відсутності покійних батьків позивачки, їх визначити шляхом укладення відповідного правочину з відповідачами не має змоги, для врегулювання питань власності необхідно визначити розміри часток у володінні та розпорядженні Квартири. Вказує, що не має можливості належним чином оформити вступ у спадщину у нотаріуса, ніхто із співвласників не може вільно розпоряджатися правом власності на квартиру на свій розсуд. При цьому на даний час у квартирі проживає 5 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі викладеного просить визнати право власності: - за нею [PERSON], РНОКПП [NUMBER], в розмірі 8/18 частин квартири за адресою [ADDRESS]. - за [PERSON], РНОКПП [NUMBER], в розмірі 4/18 частин квартири за адресою [ADDRESS]; - за [PERSON], РНОКПП [NUMBER], в розмірі 3/18 частин квартири за адресою [ADDRESS]; - за [PERSON], РНОКПП [NUMBER], в розмірі 3/18 частин квартири за адресою [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати дану справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак до початку розгляду справи судом від них до суду надійшли заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність та позовні вимоги визнають повністю. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи судом від неї надійшла заява, згідно якої доводи, викладені у позовній заяві вона підтверджує, просить розглядати справу у її відсутність та позовні вимоги підтримує повністю. А також зазначила, що вона дійсно відмовилась від прийняття спадщини, вказаної у позові. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 1975 року [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), спільно з батьком [PERSON], матір'ю [PERSON], братом [PERSON] проживали в трикімнатній квартирі загальною площею 66,70 кв.м., в тому числі житловою площею 43,20 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 06.11.1993 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] (а.с.11) та з 23.02.1996 року він проживав разом із нею. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає у вказаній квартирі. 19.04.1999 року Департаментом житлово-комунального господарства міської ради, як органом приватизації, на виконання розпорядження органу приватизації за [NUMBER] від 19.04.1999 року видано Свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване Департаментом житлово-комунального господарства міської ради в реєстровій книзі за № [NUMBER]. При цьому свідоцтвом про право власності на житло від 19.04.1999 року посвідчено право спільної сумісної власності на квартиру за наступними особами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, право власності на Квартиру належало шістьом співвласникам на праві спільної сумісної власності, а саме: [PERSON] - 1/6 частини квартири; [PERSON] - 1/6 частини квартири; [PERSON] - 1/6 частини квартири; [PERSON] - 1/6 частини квартири; [PERSON] - 1/6 частини квартири; [PERSON] - 1/6 частини квартири. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.06.2001 року (а.с.8). Після її смерті у неї залишились спадкоємці першої черги: батько позивачки - [PERSON], брат позивачки - [PERSON], сестра позивачки [PERSON] та позивачка, [PERSON], (до одруження [PERSON]). Заповіту померла [PERSON] не залишала. Із витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 10.06.2015 року вбачається, що з приводу надання інформації про [PERSON], яка померла [INFO], інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.9). Суд також бере до уваги твердження позивачки, про те, що на момент смерті матері з нею фактично проживали спадкоємці першої черги [PERSON], [PERSON], та сама позивачка, [PERSON]. Зазначені обставини підтверджені сторонами. Таким чином у відповідності до ст.549 Цивільного кодексу УРСР, спадщину прийняли і фактично вступили в управління та володіння спадковим майном позивачка, її батько [PERSON] та її брат [PERSON]. У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи вимоги статті 372 Цивільного кодексу України, суд встановив, що майно у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, на підставі договору про поділ нерухомого майна, який має бути укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Отже, такий договір може бути укладений лише за життя всіх співвласників спільної сумісної власності. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. визначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Таким чином після смерті матері позивачки - [PERSON], позивачкою [PERSON], її батьком та її братом було успадковані по 1/18 частки квартири та співвласники квартири стали володіти наступними частками: [PERSON] - 4/18 частини квартири; [PERSON] - 4/18 частини квартири; [PERSON] - 4/18 частини квартири; [PERSON] - 3/18 частини квартири; [PERSON] - 3/18 частини квартири. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2013 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] у нього залишились спадкоємці першої черги: брат позивачки - [PERSON], сестра позивачки - [PERSON] та сама позивачка. В подальшому [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 1273 ЦК України написали заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] (а.с.14-15) та 18.07.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] була заведена спадкова справа, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі [NUMBER] від 18.07.2013 року (а.с.13). З копії спадкової справи №23/2013, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] (а.с.55-100), вбачається, що позивачка [PERSON] 18.07.2013 року у відповідності до ст. 1269 ЦК України подала приватному нотаріусу Іщенко A.B. заяву про прийняття спадщини померлого [PERSON] (а.с.61). Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] від 26.03.2015 року (а.с.24) відмовлено [PERSON] у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [NUMBER], яка знаходиться в [ADDRESS], яка належала [PERSON], оскільки відсутня відмітка про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру. З відповіді Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №1450 від 23.07.2013 року (а.с.17) вбачається, що згідно реєстрових книг право власності на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1261 Цивільного кодексу України позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа по справі - [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги, як діти померлого [PERSON], що також підтверджується довідками КЖРЕП №17 (а.с.10, 16, 18). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1281 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, кожному із спадкоємців, а саме позивачці, відповідачу - [PERSON] та третій особі по справі - [PERSON], належить право на отримання спадщини в розмірі 1/3 частки спадкового майна в порядку спадкування за померлим [PERSON] Оскільки померлому [PERSON] належала 1/6 частина квартири [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS], а в свою чергу [PERSON] та [PERSON] від отримання спадщини відмовились, то розмір частки, яку позивач [PERSON] успадковує в даному випадку - становить 1/6 частини вказаної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.370 та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, при цьому право спільної сумісної власності припиняється. Таким чином в порядку спадкування за померлою [PERSON], позивачці [PERSON], її померлому батьку [PERSON] та відповідачу - [PERSON] повинно належати на праві власності по 1/18 частин квартири за адресою [ADDRESS]. Таким чином померлому батьку позивачки - [PERSON] повинно було належати в загальному 4/18 частин вказаної квартири. В свою чергу в порядку спадкування за померлим батьком позивачки, враховуючи матеріали спадкової справи та заяви [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини, позивачці повинно належати на праві власності 8/18 частин квартири, відповідачу [PERSON] повинно належати 4/18 частин вказаної квартири, відповідачам [PERSON] та [PERSON] повинно належати по 3/18 частин квартири [NUMBER] по [ADDRESS] За наведених обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved