Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у вересні 2015 року до суду з позовною заявою до [PERSON], редакції газети «Гуркіт правди» про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що [INFO] у [NUMBER] друкованого засобу масової інформації - газеті «Гуркіт правди» було надруковано статтю «[INFO]» за підписом головного редактора газети «Гуркіт правди» [PERSON]. У вказаній статті існує недостовірна інформація, яка порочить його чесне ім'я, посягає на його честь та гідність, і як наслідок, завдає йому моральної шкоди. Так, у вищевказаній статті є наступна недостовірна інформація: 1.«… професор, доктор усіх наук, які можна купити в Україні, директор дендропарку «Софіївка» [PERSON]!». 2.«… парк передали у власність міста і прибуток також йшов до міського бюджету, а не в кишеню [PERSON]». 3.«… лише за білети на вхід до парку щодня надходить 180 тис. грн., плюс намети, атракціони, ресторани… У славнозвісному ресторані «Дружба» директор зять [PERSON], це ж які шалені безконтрольні гроші?». Висновок про недостовірність зазначеної вище інформації підтверджується наступним. Науковий ступінь кандидата біологічних наук йому присвоєно ще 26.09.1986 року рішенням Ради Центрального республіканського ботанічного саду АН Української РСР. Вчене звання старшого наукового співробітника з спеціальності ботаніка йому присвоєно 17.05.1994 року рішенням вченої ради Центрального ботанічного саду ім.. М.М. Гришка НАН України. Науковий ступінь доктора біологічних наук зі спеціальності ботаніка йому присуджено 09.04.2003 року рішенням спеціалізованої вченої ради Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Вчене звання професора кафедри основ аграрного виробництва йому присвоєно 17.02.2005 року рішенням атестаційної комісії Міністерства освіти і науки України. 6 травня 2006 року Національна академія наук України обрала його членом - кореспондентом Національної академії наук України з спеціальності «Інтродукція та акліматизація рослин». Таким чином, всі наукові ступені та вчені звання йому, [PERSON], присвоєні (присуджені) відповідно до чинного на час їх присвоєння (присудження) законодавства. У зазначеній вище статті відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували висновок відповідачів про те, що він, [PERSON], упродовж 30 останніх років «придбавав» або у якийсь інакший незаконний спосіб отримував вказані наукові ступені та вчені звання. Таким чином, твердження відповідачів про «придбання» ним, [PERSON], наукових ступенів та вчених звань є недостовірною інформацією. Національний дендрологічний парк «Софіївка» Національної академії наук України є неприбутковою бюджетною установою, яка повністю фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з кошторисом НДП «Софіївка» на 2015 рік передбачено фінансування вказаної установи за загальним та спеціальним фондом на загальну суму близько 22 млн. грн.. Кошти загального фонду у сумі близько 6 млн.грн., це кошти, які напряму надходять з Державного бюджету України через Національну академію наук України. Кошти спеціального фонду у сумі близько 16 млн.грн., це кошти, які надходять бюджетній установі у вигляді плати за послуги, які надає НДП «Софіївка». Станом на 01.09.2015 року вказані кошти надійшли у обсязі близько 9,5 млн.грн. У НДП «Софіївка» відсутні будь-які госпрозрахункові підрозділи, які б займалися господарською діяльністю та отримували прибуток. Всі кошти, які отримує НДП «Софіївка» у вигляді плати за послуги, які надаються вказаною бюджетною установою, є коштами Державного бюджету України, а не прибутком цієї установи. НДП «Софіївка» в установленому порядку звітує перед розпорядниками коштів вищого рівня про використання всіх бюджетних коштів, отриманих згідно із затвердженим кошторисом, в тому числі, і коштів спеціального фонду, до яких належить плата за надані цією установою послуги. Державна фінансова інспекція у Черкаській області у період з 30.06.2015 року по 18.09.2015 року провела ревізію діяльності НДП «Софіївка» за період з вересня 2010 року по червень 2015 року, яка не виявила порушень у використанні НДП «Софіївка» коштів спеціального фонду, передбачених у кошторисі на утримання цієї установи. Таким чином, твердження відповідачів про те, що всі «прибутки» НДП «Софіївка» спрямовуються в кишеню [PERSON] є недостовірною інформацією. НДП «Софіївка» є неприбутковою бюджетною установою, яка повністю фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з Меморіальними ордерами за серпень 2015 року та Журналом реєстрації прибуткових та видаткових касових документів за серпень 2015 року денні надходження від продажу вхідних білетів до НДП «Софіївка» не перевищували 63000 грн., які в день їх надходження належним чином оприбутковувалися та здавалися до Державного казначейства України. Зять [PERSON] ніколи не працював та не працює станом на сьогоднішній день директором ресторану «Дружба», що підтверджується наказами № 19 від 29.04.2001 року та № 68 від 02.10.2014 року. Більше того, така посада, як «директор ресторану «Дружба»» взагалі не була передбачена штатним розписом НДП «Софіївка» ні у 2014 році, ні у 2015 році. Таким чином, твердження відповідачів про щоденні надходження НДП «Софіївка» від продажу вхідних квитків у сумі 180 тис. грн.. та про те, що зять [PERSON] працює директором ресторану «Дружба», є недостовірною інформацією. Розповсюдженням вказаної вище недостовірної інформації, яка негативно впливає на його честь та гідність, відповідачі завдали йому моральної шкоди, яка полягає у тому, що він, як керівник Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України з 36 річним стажем, науковий працівник - професор, доктор наук, член - кореспондент Національної академії наук України змушений докладати значних додаткових зусиль для відновлення свого доброго ім'я в очах всіх людей, які прочитали газету «Гуркіт правди» з матеріалом, який повністю не відповідає дійсності та паплюжить його в очах оточуючих. Такі свої моральні страждання він оцінює у 100 000 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі вказуючи при цьому, що зазначена в [NUMBER] друкованого засобу масової інформації - газеті «Гуркіт правди» від [INFO] інформація є неперевіреною, неправдивою та такою, яка порочить його ім'я. Розповсюдженням недостовірної інформації, яка негативно впливає на його честь та гідність, відповідачі завдали йому значної моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позов позивача підтримав та просив його задоволити, при цьому вказав, що [PERSON] є поважною людиною як в місті Умань так і поза межами міста. Викладенням в [NUMBER] друкованого засобу масової інформації - газеті «Гуркіт правди» від [INFO] недостовірної інформації позивачу було завдано значної моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, при цьому подав письмові заперечення, які він оголосив в судовому засіданні. Представник відповідача редакції газети «Гуркіт правди» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації , опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації. [INFO] у [NUMBER] друкованого засобу масової інформації - газеті «Гуркіт правди» було надруковано статтю «[INFO]» за підписом головного редактора газети «Гуркіт правди» [PERSON]. (а.с. 73-77). Так, у вищевказаній статті є наступна недостовірна інформація: «… професор, доктор усіх наук, які можна купити в Україні, директор дендропарку «Софіївка» [PERSON]!». «… парк передали у власність міста і прибуток також йшов до міського бюджету, а не в кишеню [PERSON]». «… лише за білети на вхід до парку щодня надходить 180 тис. грн., плюс намети, атракціони, ресторани… У славнозвісному ресторані «Дружба» директор зять [PERSON], це ж які шалені безконтрольні гроші?». Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] 26.09.1986 року рішенням Ради Центрального республіканського ботанічного саду АН Української РСР присвоєно Науковий ступінь кандидата біологічних наук (а.с. 11). 17.05.1994 року [PERSON] рішенням вченої ради Центрального ботанічного саду ім.. М.М. Гришка НАН України присвоєно вчене звання старшого наукового співробітника з спеціальності ботаніка (а.с. 10). Науковий ступінь доктора біологічних наук зі спеціальності ботаніка [PERSON] присуджено 09.04.2003 року рішенням спеціалізованої вченої ради Київського національного університету імені Тараса Шевченка (а.с. 9). Вчене звання професора кафедри основ аграрного виробництва [PERSON] присвоєно 17.02.2005 року рішенням атестаційної комісії Міністерства освіти і науки України (а.с. 8). 6 травня 2006 року Національна академія наук України обрала [PERSON] членом - кореспондентом Національної академії наук України з спеціальності «Інтродукція та акліматизація рослин» (а.с. 7). Національний дендрологічний пар «Софіївка» Національної академії наук України є неприбутковою бюджетною установою, яка повністю фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а отже всі кошти, які отримує НДП «Софіївка» у вигляді плати за послуги, які надаються вказаною бюджетною установою, є коштами Державного бюджету України, а не прибутком цієї установи. Згідно з Меморіальними ордерами за серпень 2015 року та Журналом реєстрації прибуткових та видаткових касових документів за серпень 2015 року денні надходження від продажу вхідних білетів до НДП «Софіївка» в день їх надходження належним чином оприбутковувалися та здавалися до Державного казначейства України (а.с. 12- 32). Як зазначено в газеті «зять [PERSON]» ніколи не працював та не працює станом на сьогоднішній день директором ресторану «Дружба», що підтверджується наказами № 19 від 29.04.2001 року та № 68 від 02.10.2014 року (а.с. 33, 34). Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, які є особистими немайновими благами фізичної особи; гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Відповідно до п. 4 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; ч. 4 - спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Такі ж положення чинного законодавства України закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ст.8), яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року. Таким чином, проаналізувавши зміст оспорюваної інформації, суд вважає, що вона є негативною по відношенню до позивача, не відповідає дійсності, тому є недостовірною. За характером інформація, яка викладена в номері 11 газети «Гуркіт правди» від [INFO] є фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями, останніми відповідно до ч.2 ст.471 Закону України «Про інформацію» є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані. Відповідачем не доведено протилежного, хоч згідно ст. 277 ЦПК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивачем доведено в судовому засіданні факт поширення недостовірної інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, тому між діями відповідачів та наслідками є причинний зв'язок. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до Постанови ПВС України № 4, від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема п.9, суд враховує характер та розмір страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість та можливість відновлення, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, оцінюючи докази у справі, судом встановлено, що своїми умисними діями відповідачі принизили честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON], як громадянина в цілому. Судом також встановлено, що умисним приниженням честі і гідності позивача, останньому була заподіяна з вини відповідачів моральна шкода, яка знайшла своє вираження у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. При цьому суд вважає, що вказана позовна вимога про стягнення із редакції друкованого засобу масової інформації газети «Гуркіт правди» та [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. солідарно підлягає до задоволення, оскільки вказана сума, на думку суду, відповідає тяжкості моральних страждань позивача, який змушений докладати значних додаткових зусиль для відновлення свого ім'я. Відповідно ст.ст. 3, 21, 23, 28, 32, 68 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. ст. 23, 201, 270, 275, 280, 297, 299, 1167 ЦК України, Рішення КС України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8 рп/2003, Постанови ПВС України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Постанови ПВС України № 4, від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved