Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті її батька [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 25 серпня 2005 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), яка була посвідчена сертифікатом серії ОД-12 №0235173, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Заповіту померлий [PERSON] не склав, тому позивач, як донька померлого, є єдиним спадкоємцем першої черги належного йому спадкового майна за законом. У поновлений судом строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлого, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено. В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява №02-16/370 від 25 липня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №455487, повторно виданого 26 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON], як між донькою та батьком, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-ЖД №408875, виданого 23 травня 1975 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, в якому батьком позивача вказано [PERSON]. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшло право на земельну частку (пай), яке було посвідчене сертифікатом направо на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235173, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склав, а тому на час відкриття спадщини його спадкоємцями за законом першої черги були його дружина [PERSON] та діти: син [PERSON] та донька [PERSON] позивач у справі. При цьому, дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON], склавши про це відповідні заяви. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. У поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30 травня 2016 року (справа №503/907/16-ц) строк позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлого батька, тому за змістом ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України вважається такою, що прийняла належну померлому батьку спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого батька за законом у вигляді земельної частки (паю), однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на земельну частку (пай), який втрачено, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №29 від 16 липня 2016 року (відмова нотаріуса №556/02-14 від 08 липня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, який відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», є основним документом, що посвідчує право особи на земельну частку (пай), відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлого [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved