Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 серпня 1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївської міської ради Донецької області, актовий запис № 656. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 21 серпня 1991 вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між ними не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з 2014 року. Вважає, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, різні політичні погляди на життя зробили неможливим подальше спілкування. На даний час проживають окремо, спільного домашнього господарства не ведуть. Спору майнового характеру між подружжям не існує. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року позовну заяву передано на розгляд Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано в провадження судді. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. На виконання ухвали суду 14.08.2020 року позивач надала заяву про усунення недоліків та долучення до матеріалів справи оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2020 року відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання по розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. До суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] », не заперечувала проти постановлення заочного рішення (а.с.47). Відповідач в судові засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення інформації щодо розгляду справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, заперечень не надав. У відповідності до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 серпня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївської міської ради Донецької області, актовий запис № 656 (а.с.9). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON] , оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved