Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказав, що 02 вересня 1997року помер його батько [PERSON], якому належав житловий будинок та господарські будівлі по вул.Центральна, 43, в с.Куражин, Новоушицького району, Хмельницької області. За життя спадкодавець склав заповіт, згідно з яким все своє майно на день смерті заповів позивачу. Заповіт за життя не змінений і не відмінений. Після смерті спадкодавця позивач фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном. Для оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав на спадщину. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача - Новоушицької селищної ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Із копії свідоцтва про смерть серії 1-БВ №067285 від 02 вересня 1997 року виданого Куражинською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області вбачається, що [PERSON] помер 02 вересня 1997 року, актовий запис № 22. Згідно заповіту від 21 серпня 1997 року посвідченого головою виконавчого комітету Куражинської сільської ради народних депутатів Новоушицького району, зареєстрованого в реєстрі №96, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії І-БВ №329157 від 29 грудня 1977 року та свідоцтвом про народження серії ЯЮ №071285 від 17 березня 1951 року підтверджується, що мати позивача та дружина спадкодавця [PERSON] померла 28 грудня 1977 року. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 02 вересня 1997 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із довідок виданих Новоушицькою селищною радою №793 від 21 серпня 2017 року, №854 від 13 вересня 2017 року, виписки з погосподарської книги №1 по с.Куражин за 1996-2000 роки вбачається, що [PERSON] належав житловий будинок в с.Куражин, вул.Центральна, 43, Новоушицького району, Хмельницької області, в якому він проживав та був зареєстрований до дня смерті 02 вересня 1997 року. Після смерті [PERSON] в управління та розпорядження майном вступив спадкоємець за заповітом [PERSON] Згідно довідок Новоушицького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро загальна вартість нерухомого майна в с.Куражин, вул.Центральна , 43, Новоушицького району, Хмельницької області, що належало [PERSON] становить 27571,00 грн., реєстрація права приватної власності на обєкти нерухомого майна не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалось. Згідно постанови державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 29 вересня 2017 року №427/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, що за адресою с.Куражин, вул.Центральна, буд №43, Новоушицького району Хмельницької області, в звязку з тим, що реєстрація даного домоволодіння не проводилась, правовстановлюючі документи на імя [PERSON] не видавались. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса №471/01-16 від 17 жовтня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 02 вересня 1997 року, не заведена. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Аналізуючи зібрані докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач у встановленому порядку прийняв спадщину та на даний час не може оформити свої права на спадкове майно - житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У частині 4 ст.174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved