Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі ПАТ «ШУ «Покровське») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із втратою працездатності на виробництві. У своєму позові позивач вказав, що він протягом тривалого часу працював у вугільній промисловості. Його загальний стаж роботи складає 27 років 3 місяці, з них 20 років 7 місяців - в умовах впливу шкідливих факторів. З відповідачем по справі він двічі перебував у трудових відносинах, вперше з 03.03.1992 року по 22.10.1998 року, вдруге з 18.02.2002 року по 13.10.2011 року, тобто близько шістнадцяти років, працював на посаді прохідника підземного з повним робочим днем в шахті. В останнє його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію. Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 10.07.2013 року, в якому записано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з довготривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом промислового фактора пил - впродовж 80% часу робочої зміни (запиленість повітря робочої зони переважно фіброгенної дії складає 53,6 мг/м.куб., ПДК - 2 мг/м.куб.). 12.08.2013 року згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) йому було встановлено 25% первинно втрати професійної працездатності по професійному захворюванню, потребу в медикаментозному лікуванні. Крім того, згідно висновку № 11/513 від 05.04.2013 року Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань йому протипоказано роботу в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища, а саме в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату. Рекомендовано спостереження та лікування у терапевта, профпатолога за місцем проживання, динамічне спостереження, курси відновлюючого лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях пульмонологічного профілю. Даною установою йому було поставлено діагноз - хронічний бронхіт ІІ ступеня, фаза затухаючого загострення, прикореневий та нижньочастковий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ступеню) - захворювання професійне, встановлено вперше. На підставі висновку МСЄК відділом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Красноармійськ йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та втраченого заробітку. Позивач вважає, що дійсно у зв`язку із шкідливими умовами праці він отримав професійне захворювання на підприємстві і тому відповідач йому повинен відшкодувати моральну шкоду. Спричинену моральну шкоду він пояснює тим, що у зв'язку з професійним захворюванням він постійно змушений лікуватись, почуває себе погано, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом має вплив на його життя та стосунки із близькими, у нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров`я. Свою моральну шкоду він оцінює в 50 000 гривень та просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі. Представник позивача також до судового засідання не з'явився та надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позивача. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду заперечення та заяву з проханням розглянути справу без його участі. У своїх запереченнях представник відповідача зазначив, що на медико-соціальні експертні комісії покладено обов`язок встановлення наявності моральної шкоди, така шкода позивачу МСЄК не встановлювалась. Крім того, позивач не представив будь-яких доказів, що підтверджували би його моральні страждання. Також, не представив медичних довідок, які б підтверджували перенесення позивачем стресових і других негативних проявів стану його здоров,я, та розрахунку моральної шкоди. Також зазначив, що фактично на теперішній час на Україні відсутній законодавчий акт, що регулює порядок та розміри відшкодування шкоди, а, отже визначений на законодавчому рівні механізм компенсації моральної шкоди, пов'язаної з трудовими відносинами. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, на розсуд суду. Суд вважає, що в справі є достатньо даних про викладені у позові обставини та не має необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не з'явилися до судового засідання. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] двічі перебував у трудових відносинах, вперше з 03.03.1992 року по 22.10.1998 року, вдруге з 18.02.2002 року по 13.10.2011 року, працював на посаді прохідника підземного з повним робочим днем в шахті, був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 5-6). Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, яке виникло у зв'язку з довготривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом промислового фактора пил - впродовж 80% часу робочої зміни (запиленість повітря робочої зони переважно фіброгенної дії складає 53,6 мг/м.куб., ПДК - 2 мг/м.куб.), що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 10.07.2013 року (а.с. 13-14). Згідно з Медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 11/513 від 05.04.2013 року (а.с. 12) позивачу було поставлено діагноз - хронічний бронхіт ІІ ступеня, фаза затухаючого загострення, прикореневий та нижньочастковий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ступеню) - захворювання професійне, встановлено вперше. 12.08.2013 року позивачу було вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності по профзахворюванню, потребу в медикаментозному лікуванні, що підтверджується довідкою МСЄК (а.с. 7). Крім того, згідно висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань йому протипоказано роботу в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища, а саме в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату. Рекомендовано спостереження та лікування у терапевта, профпатолога за місцем проживання, динамічне спостереження, курси відновлюючого лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях пульмонологічного профілю (а.с. 12). Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області були призначені страхові виплати: щомісячні страхові виплати та одноразова допомога по профзахворюванню, що підтверджується поясненням представника позивача, проти якого не заперечував представник відповідача. Згідно епікризів (а.с. 8-11), доданих до справи, у позивача постійний кашель, періодично з виділенням харкотиння, затруднене дихання, задуха при прискоренні ходи та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, болі у грудній клітці та в ділянці серця, біль в поперековому відділі хребта, бистра стомленість, слабкість, нестабільний артеріальний тиск, поганий сон. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008 р. Конституційний Суд України вважає, що після внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загально обов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності » від 23.03.2007 р. № 717-V (п.1.абз.3 п.5,п.9, абз 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону), яким скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Отже, суд не приймає доводи представник відповідача щодо відсутності законодавчого акту, який регулює механізм компенсації моральної шкоди. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Суд не приймає доводи представника відповідача, що наявність моральної шкоди може встановлюватися лише органом МСЄК, оскільки спричинення працівнику моральної шкоди може бути також встановлено судом. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. В судовому засіданні встановлено, що позивач отримав професійне захворювання з незворотніми наслідками, втратив 25% професійної працездатності, що суттєво вплинуло на його життя, життя його сім'ї. Окрім того, позивач зазнав та продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю та страждань, у зв'язку із чим змушений довго тривало лікуватись, що також впливає на якість його життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру заподіяної шкоди позивачу, ступеню фізичних та душевних страждань позивача, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів справедливості, розумності та достатності, передбачених ст. 23 ЦК України. Страждання позивача викликають певні зміни у його житті, він був вимушений звільнитися з підприємства, де бажав продовжувати працювати та отримувати гідну зарплатню. Періодичні дуже сильні напади кашлю, задуха, почуття нехватки повітря, болі в грудній клітці не дають йому можливості почувати себе повноцінною людиною, заважають спілкуванню з родиною. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він постійно пригнічений через те, що можливості лікування і відновлення здоров`я практично немає, відносини його погіршилися, він позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по дому, усі турботи по будинку лягли на дружину. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, а також важкості отриманого професійного захворювання, вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 11 000 гривень. Моральна шкода у розмірі 50 000 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача судом вважається перебільшеною. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 114 гривень 70 копійок. На підставі ст.ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України та

Outcome: partial