Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з вказаним позовом до відповідача [PERSON] У ньому просить стягувати з останнього по 1'426 грн. на синів [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування цих вимог зазначає, що відповідач ухиляється від виконання свого обовязку утримувати дітей, а тому з нього слід стягувати аліменти. У судове засідання позивач не зявилась, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності у якій зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач також у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначає, що позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів свого доходів, але не менше 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи це тим, що він має постійне місце роботи та бере участь у додаткових витратах на дітей (оплаті лікування, купівлі іграшок, одягу, тощо). Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке: 14 червня 2012 року сторони уклали шлюб, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України позивача. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], 04 жовтня 2013 року та [PERSON], 09 вересня 2015 року. Вказане стверджується копією: свідоцтва про народження серії І-ИД № 186420 від 11 жовтня 2013 року, актовий запис № 2350, здійснений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції; свідоцтва про народження серії І-ИД № 224713 від 17 вересня 2015 року, актовий запис № 2139, здійснений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, відповідно. Діти проживають з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Однак такої домовленості між позивачем та відповідачем не досягнуто, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду та стягувати з останнього аліменти на утримання синів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову <…>. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України суд врахував наступні обставини: відповідно до виписки із карти № 02834 розвитку новонародженого, витягу з медичної карти № 7330 та виписки з медичної карти № 10990 стаціонарного хворого від 09 вересня 2015 року, [PERSON] має проблеми з здоровям. Діти відвідують Тернопільський дошкільний навчальний заклад № 9 Тернопільської міської ради Тернопільської області, що підтверджується довідкою-характеристикою № 93 від 13 листопада 2017 року, виданою за підписом вихователів та завідувача вказаного закладу. Позивач обіймає посаду фельдшера у Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Тернопільської обласній державної адміністрації Тернопільської обласної ради і її заробітна плата за період з травня по жовтень 2017 року склала 32'702,63 грн. Відповідач обіймає посаду формувальника у товаристві з додаткової відповідальністю «Тернопільський завод ЗБК» і його дохід за період з червня по листопад 2017 року становив 43'148,60 грн. Оцінивши усі вказані обставини в комплексі, взявши до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, факт наявності у відповідача місця роботи та стабільного заробітку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, як про що зазначає позивач, а саме: у розмірі ? всіх видів його заробітку (доходу) на утримання синів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей, за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: partial