Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його батькові [PERSON] належало спадкове майно, зокрема право на земельну частку (пай), розміром 3,1873 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Берегівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступник Мостиська міська рада Львівської області). Вказує, що 13.03.2011 року помер його батько [PERSON] За життя такий заповіту не склав. Він (позивач), як спадкоємець за законом першої черги спадкування, бажає прийняти спадщину після смерті батька, однак у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, як стверджує, з поважних на те причин, оскільки у звязку із важким матеріальним становищем змушений був виїхати на роботу за межі України в Росію. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому, позивачу [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій зазначив, що спадкова справа після смерті [PERSON], котрий помер 13.03.2011 року, в нотаріальній конторі не заводилась. Просить справу розглядати у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини такої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.03.2011 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача). До складу даної спадщини входить право власності право на земельну частку (пай), розміром 3,1873 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Берегівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступник Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Сертифікату серії РН №496203 від 25.11.2016 року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син померлого [PERSON] (позивач у справі), котрий бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті батька у шестимісячний строк він не звернувся вчасно в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] (матір позивача) померла 26.10.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №414175. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Берегівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступник Мостиська міська рада Львівської області) №1862 від 23.12.2016 року, спадкодавець [PERSON] на час смерті батька - спадкодавця [PERSON] проживав разом з таким без реєстрації за адресою: с.Берегове Мостиського району Львівської області. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51594504 від 16.04.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача [PERSON], немає. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Берегівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступник Мостиська міська рада Львівської області); копією паспорта позивача [PERSON]; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №496203 від 25.11.2016 року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Розглядаючи даний цивільно-правовий спір, судом, згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовано Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як слідує із матеріалів справи, позивач [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], оскільки у звязку із важким матеріальним становищем змушений був виїхати на роботу за межі України в Російську Федерацію. Вищевказане також стверджується письмовими поясненнями [PERSON], дружини спадкоємця [PERSON], котра зазначила, що її чоловік у звязку з важким матеріальним становищем у вересні місяці 2011 року поїхав на тимчасові роботи за межі України у РФ, де пробув там близько двох років. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивача [PERSON] щодо вчинення ним дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] і визначення йому додаткового строку у три місяці, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем [PERSON] на його прохання.

Outcome: approved