Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить зобов`язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в його спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . Визначити йому, [PERSON] , спосіб його участі в спілкуванні і вихованні його дитини [PERSON] , [INFO] , встановивши дні, в які він буде мати систематичні побачення з дитиною: з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. щосереди та щочетверга за його місцем проживання; з 15 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі кожного другого та четвертого тижня місяця за його місцем проживання; щоліта терміном на один місяць з урахуванням стану здоров`я дитини за місцем його проживання або з правом виїзду з ним на спільний відпочинок в інші населені пункти України; в день народження сина 25 листопада щорічно, місце та час зустрічі за погодженням сторін; зобов`язати відповідачку [PERSON] своєчасно інформувати його про стан здоров`я сина [PERSON] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Факт його батьківства підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Він перебував в цивільному шлюбі з [PERSON] з 2017 року. Спільне проживання було припинене на початку липня 2020 року. Після припинення спільного проживання син [PERSON] проживає за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перешкоджає його спілкуванню з дитиною і не дає можливості приймати участь у вихованні власної дитини. Вона постійно знаходить всілякі хитрощі для того, щоб він не міг бачитися зі своїм сином. Більш того, [PERSON] провокує конфлікти і скандали з метою не допустити його спілкування із власним сином. Вона неодноразово заявляла, що вона все зробить, щоб він ніколи не бачив своєї дитини та не займався її вихованням. З питання усунення перешкод у спілкуванні з дитиною у відповідності із ст. 158 СК України він не звертався до Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради з проханням встановити йому спосіб участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Ним було направлено звернення до Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області, у відповідь на яке, він отримав листа, в якому запропоновано вирішувати питання усунення перешкод у спілкуванні з дитиною в судовому порядку. Незважаючи на те, що він повідомив відповідачку про те, що питання про спосіб і час спілкування з сином буде вирішуватися ними в судовому порядку, остання продовжує перешкоджати його спілкуванню з сином. Як свідома людина, він розуміє свій батьківський обов`язок брати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, він маю дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи їй своє тепло і батьківську [PERSON] . Не існує ніяких обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною заподіє їй шкоди. Створення перешкод для його спілкування з сином з боку відповідачки порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права і суперечить інтересам дитини, адже його син потребує спілкування з батьком, потребує його допомоги у вихованні та розвитку. Оскільки відповідачка позбавляє його права на спілкування з сином, то вважає, що є всі правові підстави для винесення рішення про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Також вважає за необхідне звернути увагу суду, що він має всі умови для належного догляду і виховання дитини. Позивач [PERSON] в судовому засідання наполягав на задоволенні позову з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат Павличук В.П. наполягав в судовому засіданні на задоволенні позову із викладених у ньому підстав. Також підкреслив, що ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише у присутності матері, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні. Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно у присутності матері призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною, тим більше, що між батьками дитини склалися недоброзичливі відносини, що може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Позивачем були надані докази, що він та його батьки під час кожного спілкування з дитиною прикладають багато зусиль, щоб дитина почувала себе комфортно, затишно та щасливо, відчувала любов та турботу близьких людей. Дитина завжди із задоволенням проводила час разом із батьком, спілкувалася з бабусею та дідусем. Більш того, ні позивач, ні його батьки ніколи не налаштовували дитину проти матері, а завжди говорили йому про його маму тільки з повагою. Позивачем надані докази, що він приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засідання заперечували проти задоволення позову, просила суд відмовити в його задоволенні, та пояснила суду про те, що вона просить при ухваленні рішення врахувати висновки органу опіки та піклування Бахмутської міської ради. Зазначає, що позовні вимоги позивача вона не визнає, оскільки дитина ще дуже маленька та не може розмовляти, в нього бувають нервові зриви, він завжди повинен бути в присутності мами, дитина дуже все відчуває. Родина відповідача і лікар, всі бачили що дитина не зовсім здорова. Позивач казав, що він нічого робити не буде і допомагати їм теж не буде. З боку бабусі та дідуся також дій ніяких не було. Коли [PERSON] її підвозив, він їй сказав, що утримувати її не буде. Півтора роки коли вони жили разом він не проводив часу з дитиною. Коли він залишив їх з дитиною на дорозі, вона подзвонила його батьку, щоб той допоміг в цій ситуації, він сказав, що ввечері поговорить з ним. В квітні коли дитина хворіла, він не перерахував жодної копійки. Жодного разу він не підвіз дитину до дитячого садочку, не купив дитині зимового одягу. Він приховував від всіх родичів, що у них народився син. Це не бажання людини приймати участь в житті дитини. Він забороняв їй купувати іграшки для дитини, а в свій будинок купив батут. В грудні він зірвав психіку дитині. Він має родичів, його родичі жодного разу не запропоновали допомогу. [PERSON] займається своїми справами, дитина йому не потрібна. Просить суд при ухваленні рішення врахувати інтереси та вік дитини, а також висновки органу опіки та піклування. Якщо [PERSON] буде поводитись по іншому, вона готова до спілкування. Він смикав її за волосся. Він їй погрожував і вона боїться цю людину, він забороняв спілкуватись з родичами та українцями. В нього є зв`язки, та вона не хоче потім шукати дитину по аулам Грузії. В дитини не стійка психіка. Проти позовних вимог заперечує, просить врахувати висновок опіки та піклування при ухваленні рішення, не заперечує щодо зустрічі батька із сином на день народження дитину в її пристуності. Разом з тим, 19.10.2020 року відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона ніколи раніше не заперечувала спілкування батька [PERSON] з її дитиною [PERSON] , [INFO] , а тим більше ніколи не заявляла, як пише позивач, що вона все зробить, щоб позивач ніколи не бачив своєї дитини та не займався її вихованням. [PERSON] брав дитину двічі або тричі на тиждень, навіть коли дитина хворіла, бо по його вимогам, вона віддала дитину у садок до групи-ясла у один рік і вісім місяців, щоб мати змогу вийти на роботу з декретної відпустки раніше, і увозив її з його ж слів до батьків, вона не мала змоги перевірити це, так як він заборонив їй переступати поріг його батьків. На її вимогу поїхати з дитиною, він відповів нецензурною лайкою, зазначав, щоб вона вийшла з машини, інакше він її викине на землю, така манера спілкування у нього з нею при дитині з`явилась майже з дня народження дитини. Тому вона не стала наражати себе на небезпеку, вийшла з машини. У такому режимі він забирав дитину після 11 липня 2020 року кожну неділю. Привозив дитину у темряві, близько 21.00 години на автомобілі в якому відсутнє дитяче автокрісло, чим теж наражає дитину на небезпеку. Кожного разу бажання забирати дитину від неї з`являлось більше, і він почав дзвонити з ранку о 08.30 годині, питаючи чи погодувала вона дитину, і щоб вона збирала дитину, бо він зараз заїде. На її відмову що дитина іноді ще спала, іноді ще не снідала, він казав, що він буде вирішувати коли його дитині спати та їсти. Свої бажання забирати дитину коли заманеться він супроводжував агресією та образами її при дитині, іноді бив вхідні двері, погрожував їй що доведе до психіатричної лікарні, відбере у неї дитину, або вкраде дитину і я буду дуже довго його шукати, на що, вона вже викликала поліцію та написала заяву про неадекватне поводження [PERSON] , та образи на її адресу нецензурною лайкою. Вона дуже хвилювалась за себе та дитину, бо після таких інцидентів дитина була налякана, бо [PERSON] , не звертав уваги на емоційний стан дитини, не брав до уваги бажання і переживання самої дитини, навіть коли хлопчик плакав та манив ручкою її з собою, бо дитина на свій вік взагалі не говорить, він не реагував на це, а робив як вважав за потрібне та забирав дитину. Батько привозив дитину додому близько 21.00 год., і емоційний стан дитини був жахливий, він відмовлявся заходити додому, іноді бив її по голові, дуже плакав, ридав, та іноді обпісювався, інколи їй приходилось виходити на вулицю у домашньому одязі і по доброму намагатися заспокоїти дитину, навіть прогулюватися усім разом по 30 хвилин, щоб дитина заспокоїлась, так наражати психіку дитини на емоційні виливи дуже небезпечно бо у дитини є проблеми психологічного характеру, про що свідчить одноразовий запис дитячого невролога у амбулаторній картці. Вона неодноразово звертались до дитячого невролога з приводу психологічного стану дитини, який виливався у істеричні плачі вночі дитини, нервове збудження, та відсутність денного сну у немовляти віком до року. Фахівець сказав що це безперечно результат нервової вагітності матері, та подальше спілкування батьків з дитиною, що дійсно є проблема з психічним станом дитини, та її потрібно вирішувати щоб не було ускладнень. Дитині були призначені ліки, які дитина приймала чотири рази тільки до року, і два рази після року, а у вересні 2020 р. лікар виписала вже інші ліки, які потрібно приймати протягом двох місяців. У дитини присутнє відчуття тривоги без мами, дитина не спить навіть у садку, у який вона вимушена була віддати дитину, бо [PERSON] , сказав щоб вона скоріше виходила на роботу, бо гроші він їм давати не буде. Вночі дитина досить не спить як належно, іноді бувають затяжні неодноразові істерики вісні, особливо коли батько забирає дитину від неї. Психіка такої малечі не готова до таких подій. Психіку у такому віці дитини травмувати можна дуже легко, а потім у дорослому житті обов`язково будуть наслідки, я вона не хоче аби дитина отримала від необережних дій діагноз та стала на облік до невролога, тому перш за все враховує емоційний стан дитини у своїх рішеннях, та інтереси дитини, а не свої амбіції, як тато [PERSON] . Вона навіть не залишається на ніч у своїх батьків, коли приїжджає у гості, щоб зайвий раз не травмувати психіку дитини, бо він дуже емоційно реагує на зміну оточення. Вона сподівається, що емоційний стан дитини прийде в норму, але зараз не треба провокувати зайві негативні емоції, і про все це і про нічні крики дитини, які важко вгамувати, позивач знає. Лікар-невролог має рацію, кажучи про наслідки у дитини її нервової вагітності, тому [PERSON] , дійсно не потрібна ані родина, ані дитина, він наприкінці третього місяця її вагітності, передумав мати і дитину і родину, написавши їй у телефонному додатку «Viber», коли вона пішла в лікарню становитися на облік по вагітності, що йому вже нічого не потрібно, він передумав і вона має позбавитися дитини, гроші на проведення даної процедури він зараз скине їй на банківську картку Приват банку, і дійсно через 20 хвилин п`ять тисяч гривень були на її рахунку. Її переживанням не було меж, бо вона не розуміла як так можна вчинити з нею та вже сформованою дитиною, як можна передумати, до того ж вона ніколи раніше не робила аборт, це був жах, але я все ж пішла до завідуючого жіночої консультації лікаря [PERSON] , (до цього ж лікаря вона ходила за вимогою позивача [PERSON] чотири місяці тому), дізнатися чому вона не можу завагітніти, бо вони хочуть дитину і роблять для цього усе можливе, бо на той час він казав що хоче дитину, і лікар провівши обстеження відповів що причин турбуватися немає і все у неї гаразд, просто потрібен ще час. Він відповів що завтра о 08.00 годині він чекає для проведення процедури, дав список що потрібно купити, але сказав дуже гарно подумати, заспокоював і відмовляв. Але вона не зробила цієї помилки. Гроші вона відвезла і разом з ключами залишила на орендованій квартирі, ще не здогадуючись, які її чекають іспити надалі з цим чоловіком. Помирившись вона жила на сумках у цій квартирі, постійні непорозуміння, його образливі вчинки і її уходи були всю вагітність, але вона сподівалась що скоро усе налагодиться, хотіла щоб у дитини був батько, бо як він казав йому просто важко, бо він іншої нації і релігії, що його не розуміють рідні і потрібен час, нервове навантаження на неї було велике. І наслідки такого стану унаслідувала дитина. Після народження дитини він втілював свої бачення сім`ї ніяких свят, днів народження, спілкування з подругами, зустрічей з ними. Перший Новий рік 2019 рік, він зустрічав не з ними, а з другом і його сином, потім почались часті його сварки, його не влаштовувало кожен раз різне: не той тон її спілкування, спілкування з подругами по телефону, прохання допомогти у домашніх справах, прохання допомогти з дитиною, що вона марнотрат і витрачає понад 30 тисяч гривень на місяць, все йому не подобалось і вона вислуховувала купу образ і нецензурних висловлювань. На сьомому місяці життя [PERSON] він познайомив нас з батьками і в цьому ж місяці перший раз підняв на неї руку, з дитиною на руках. Але він вже не зупинявся, неодноразово принижував ображав її, неодноразово висмикував волосся на очах у дитини, та часто лишав їх самих на десять днів, два тижні, місяць, і не дзвонив, винаймав житло для себе. Їй допомагали жити, купуючи їжу, підгузки та необхідне, друзі, потім вона почала звертатися до його батьків, щоб можливо вони вплинули на ситуацію, оскільки не хотіла лишати дитину без батька. Вона дуже хотіла сім`ю і мала надію що може щось змінить його агресивне налаштування. Коли його батьки дали їй гроші на підгузки, вона йому чесно про це написала, на що він відповів, що його батьки чужі їм люди і вона повинна швидко повернути гроші, бо їй буде гірше, вона написала, що вони рідні бабуся і дідусь і мають право їм допомогти, після чого він видалив усі свої смс з погрозами. З середини квітня до середини травня 2020 року він не проживав з ними, повернувшись, невдоволення його усім відбувалось заново, і наприкінці червня він знов поїхав по справах, стосунки були натягнуті уже самі по собі, повернувшись 10 липня 2020 року у місто, він ні вдень ні вночі додому не потрапив, а прийшовши вранці 11 липня влаштував сварку, бо на його слова що він втомився, вона відповіла що теж втомилась, у сварці з дитиною на руках, він вдарив її по щоці, на що вона вперше не витримала і почала відмахуватись руками, а він вдарив її ногою у груди, вона пролетіла увесь коридор і опинилась у кухні, від болю було важко дихати і емоції переповнювали, він розвернувся і вийшов, дитина прибігла до неї на кухню, вона зібралась з силами викликала швидку, а вже швидка викликала потім поліцію, після прийнятих ліків, вона написала заяву до поліції про домашнє насилля вже не вагаючись. Позивач може легко образити, легко передумати у серйозних речах, відмовитись від своїх слів, та говорити неправду дивлячись у вічі, без сумління кинути напризволяще. Він часто говорить що його турбує надбаний авторитет серед оточення, та гарна думка інших, але це немає ніякого відношення, як виявилось до близьких та рідних і готовий піти на аморальні речі задля свого авторитету для інших, та свого слова. Він забороняв їй відвідувати своїх друзів, навіть приїздив і забирав дитину, дозволяв спілкуватись тільки зі своїми батьками, моєю сестрою та рідними з його сторони, не вважав за потрібне дозволяти дитині спілкуватись з іншими взагалі. За півтора роки життя малюка він жодного разу не повіз їх на відпочинок до річки або на природу, хоч на день, не прогулювався з нами на дитячому майданчику чи у парку, не кажучи про оздоровлення дитини на морі, яке дійсно йому потрібно. Він усього 3 рази підвіз їх до дитячого садку та до лікарні підвіз усього 1 раз з того моменту як пішов від них, а дитина вже тричі хворіла, і це все лягло на її плечі. На перший день народження свого сина [PERSON] , коли виповнився перший рік його життя, він їх як завжди залишив, і свято для дитини вона робила сама, як могла, прийшли близькі і рідні люди, її сестра подарувала великий гарний торт, який був зроблений на замовлення і свято вдалось, не зважаючи, на те що батько сповідує принцип - ніяких свят та днів народження, і не був присутній, він навіть нічого дитині не подарував, коли вона починає нагадувати йому його вчинки, принципи та поведінку по відношенню до неї і сина, він став відмовлятися від своїх слів. Він забороняв купувати дитині іграшки, навіть коли вона замовила у інтернет магазині, порівняно дешеві три музикально - розвиваючі іграшки, та попередньо з ним домовилась, коли прийшли смс, що іграшки доставлено і можна забирати, він сказав, що передумав і вони їх забирати не будуть, вона забрала іграшки розрахувавшись кредитною карткою, яку він згодом погасив, після тривалих суперечок та вмовлянь. Та вже більше я не замовляла нічого для дитини. На першому засіданні суду позивач показав їй купу паперів, що свідчать про його великі перекази їй на банківський рахунок, як допомогу, якої їй усе мало і мало, на її прохання дати гроші хоч би на необхідне: підгузки, молоко, оплату за дитячий садок, ліки для дитини та верхній одяг (куртку взуття), але як з`ясувалося він віддав усі ці папери до виконавчої служби і їй їх зарахували як оплату аліментів, на які вона вимушена була подати до суду бо він спочатку взагалі відмовлявся допомагати, а вона знаходячись у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною до трьох років, отримує соціальну допомогу від держави у розмірі 860 гривень на місяць. Наразі у неї є грошові борги, у тому числі комунальні платежі. [PERSON] замість того щоб казати постійно тільки про свої права на дитину, згадав би про свої обов`язки перед дитиною, замість оздоровити дитину, не наражати її психіку на небезпечно негативні емоції, та радіти маючи міцну родину, допомагати купувати речі необхідні для дитини, вибрав ходити по інстанціям, говорити неправдиві речі, винаймає адвоката, хоча для дитини завжди у нього нема грошей, прохаючи гроші на підгузки, молоко, ліки, оплату за дитячий садок, тощо, вона завжди чує тільки одне - грошей немає, і чекає по декілька днів на його допомогу, але на інші речі грошей як виявилось вдосталь. Він і її примушує ходити по тих же інстанціях, та збирати докази його не правдивих свідчень та не чоловічої поведінки, примушує розповідати особисте життя і виставляти його на загальний розсуд, що для неї дуже неприємно, кожен раз при розповіді знову емоційно переживати домашнє насилля яке відбувалось з його сторони, бо їй нічого не лишається як розповісти дійсні обставини та його ставлення до неї та дитини, щоб стало зрозуміло яка це людина насправді. Забирати дитину на тривалі відвідини з батьком терміном місяць, як просить у позові [PERSON] , вважає доцільним тільки після стабілізації нервової системи дитини, та часу коли дитина почне говорити, щоб було зрозуміло про її потреби та невдоволення, близько до шкільного віку дитини, тобто з 5 років, та за обов`язкової консультації з дитячим лікарем - неврологом. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позивних вимог позивача повністю та встановити такий порядок зустрічей позивача [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : кожної неділі з 09.00 годин до 12.30 годин тільки у її присутності та на нейтральній території (світлий час доби, денний сон дитини приблизно з 13.00 до 16.00 годин); з понеділка по п`ятницю відвозити дитину до дитячого садку о 07.30 годин (за потреби та домовленості) (а.с.52-57). Також зазначила, що [PERSON] так вона як відповідач, були запрошені на комісію до Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради 27.10.2020 р. Вони отримали висновки цієї комісії, де відповідач поводив себе у звичній манері спілкування, і виходячи з приміщення образив членів комісії, зазначивши, що думає що все не так просто, нібито я мала вплив на рішення комісії. Мені він заявив, що для нього це рішення нічого не значить і продовжував наполягати на тому щоб забирати дитини у вечірній час з собою, вона після дитячого садку 29.10.2020 р., на його вимогу віддала дитину, привести додому і нагодувати, бо він обіцяв, що не на довго його забере, але ж ситуація повторилась, він привіз дитину близько 21.00 години і знов дитина плакала. На що вже категорично відмовилась давати дитину на його умовах і наполягла на зустрічі з дитиною у її присутності. Зазначає, що ця прогулянка втрьох відбувалася вперше у житті дитини і він був неабиякий радий і спокійний, ми навіть обговорили це з позивачем, вона іноді відсторонювалась на прогулянці, щоб тато і син поспілкувалися наодинці, і після близько двогодинної прогулянки на свіжому повітрі, дитина зайшла додому без істерик і навіть помахала татові ручкою, [PERSON] навіть поцілував кожного з нас на наші прохання. Ось чому важливо аби дитина відчувала піклування батьків хоча б у такому форматі, бо з народження [PERSON] не має уяви про сім`ю, що повинен робити тато, якими повинні бути відносини батьків між собою та дитиною, бо він бачив не чоловічу поведінку тата, та іноді агресивне його поводження у сім`ї, за усе життя малюка тато жодного разу не погрався з дитиною щоб вона приготувала їжу або вимила посуд, та тим самим допоміг би трохи їй, натомість він вчиняв скандал, бо навіть такі її прохання були для нього причиною скандалу. [PERSON] завзято не хоче визнавати нюанси неврологічного характеру у дитини, хоча сам був присутній на прийомі у лікаря невролога, бо йому так зручно. Тому уже наполягає надати можливість дитині відчути себе як інші діти, та проводити зустрічі у денний час за моєї присутності поки дитина ще дуже мала, та поки в неї формується нервова система та закладаються основні поняття про сім`ю. Темур на свій вік взагалі не розмовляє. Якщо вони допоможуть сину пройти повільно етапи становлення нервової системи, то у подальшому не буде ризиків якихось супутніх захворювань, та з часом формат спілкування зміниться (а.с.83-84). Відповідач морально над нею знущався, психологічно тиснув на неї та дитину, в результаті чого погіршився психологічний стан її та дитини, в результаті чого вони приймали ліки. Крім того, вказує, що позивач вчинив аморальний та негідний вчинок висадивши її та хвору дитину з автомобіля у 8 градусний мороз. Позивач не цікавиться здоров`ям дитини та не сплачує вартість ліків, плату за дитячий садок та інше. (а.с.141-143). Представник третьої особи - Органу Опіки та піклування Бахмутської міської ради в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду з врахуванням висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради. Заслухавши сторони про справі, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.12.2018 року виконком Опитненської сільської ради Бахмутського району Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 9, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8). Також вказане підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00027323908, виданого 06.08.2020 року Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (а.с.9-10). Згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 18.06.1985 року народження, актовий запис № 52, [PERSON] народився [INFO] в с.Іверія, Аспіндзького району, Грузія, батько [PERSON] , мати [PERSON] (переклад з грузинської мови на українську мову виконаний перекладачем [PERSON] та підпис перекладача посвідчено 18.11.2015 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Байдук М.М. (а.с.17-19). Згідно з копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 23.09.2016 року Могилів-Подільським РВ УДМС України у Вінницькій області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно з договором купівлі продажу жилого будинку серія ВЕР № 081799, посвідченого 19.06.2007 року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А., [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] , купив жилий будинок з усіма спорудами та забудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці. На вказаній земельній ділянці розташований один цегляний жилий будинок, загальною площею 85,10 кв.м., в тому числі житловою площею - 49,2 га та літня кухня, сарай, гараж, душ, уборна, замощення, огорожа, водопровід, льох (а.с.11-16). Згідно з довідкою, виданою 06.08.2020 року головою квартального комітету № 25 [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад родини: [PERSON] , [INFO] тато, [PERSON] , [INFO] мама (а.с.21). Разом з тим, як вбачається з характеристики, виданої 06.08.2020 року головою мікрорайону «Черемхи», [PERSON] , [INFO] в побуті доброзичливий. Зі слів сусідів працьовитий, ввічливий, скарг від сусідів не надходило (а.с.20). Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадянських формувань, сформованої 22.02.2017 року, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є фізична-особа підприємець; дані про основний вид економічної діяльності: оптова торгівля фруктами та овочами (а.с.22). З листа начальника Бахмутської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Донецькій області № 82083/10/05-99-50-01-22 від 05.11.2020 року, адресованого начальнику Бахмустького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Легковій О., вбачається, що ФОП [PERSON] з 2017 року по теперішній час застосовує спрощену систему оподаткування, обрана 3 група 5 % до отриманого доходу. Сума доходу платника єдиного податку, згідно наданої податкової декларації платника єдиного податку за період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року складає 1344890 грн. (а.с.146). На звернення [PERSON] до Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області з приводу того, що йому не надають бачитись з дитиною, останнім отримано відповідь від 31.07.2020 року № 17744/201/01-2020 відповідно до якої в ході розгляду первинних зібраних матеріалів за вказаними обставинами й фактами ознак складу кримінального правопорушення встановлено не було, у зв`язку з чим відомості про правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування не внесені. За його зверненням було встановлено, що 23.07.2020 р. він звернувся до поліції про те, що співмешканка [PERSON] не дає зустрічатись з сином на ім`я [PERSON] . Опитати за даним фактом [PERSON] не виявилось можливим так як при неодноразовому відвідуванні двері квартири ніхто не відкрив та на дзвінки ніхто не відповідає. При встановленні місця знаходження буде прийнято рішення згідно діючого законодавства (а.с.23). Позивачем [PERSON] на підтвердження того що дитина перебуваючи поряд з ним та його батьками, почуває себе комфортно, затишно та щасливо, відчуває любов та турботу близьких людей, [PERSON] завжди із задоволенням проводив час разом із батьком, спілкувався з бабусею та дідусем, надано диск DVD-R з відео- та фото-зображенням (а.с.119). З довідки наданої відповідачем за № 3580, яка видана [PERSON] вбачається що вона 12.07.2020 року о 12.00 год. зверталась до травматологічного пункту КНП «БЛІЛ м. Бахмут» з приводу побутової травми, а саме як зазначено в довідці 12.07.2020 року о 09.00 год. оступилась та впала вдома; встановлений діагноз: забій грудини, остеохондроз хребта (а.с.63). Листом начальника Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області за № 40зі/201/02-2020 від 13.10.2020 року, [PERSON] повідомлено про те, що її звернення вх.40 «Зі» від 07.10.2020 року щодо погроз колишнього співмешканця [PERSON] були зареєстровані до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за №12276 від 22.06.2019 року та за № 15410 від 20.07.2020 року та на підставі Закону України «Про звернення громадян» об`єктивно, всебічно та ретельно розглянуто (а.с.62). Також, листом заступника начальника Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області за № 48зі/201/02-2020 від 26.10.2020 року, [PERSON] повідомлено про те, що її звернення від 20.10.2020 щодо проведених дій співробітниками поліції стосовно домашнього насильства до неї з боку колишнього спвімешканця [PERSON] , 1985 року народження отримане Бахмутським відділом поліції та зареєстроване за вх.№48 ЗІ.Подія, що відбулася 11.07.2020 з викликом швидкої допомоги, яка в свою чергу викликала поліцію була зареєстрована до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області за № 14747 від 11.07.2020. Проведеною перевіркою факту вчинення кримінального правопорушення не встановлено. У зв`язку із відсутністю підстав щодо внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань даний факт розглянуто згідно з вимогами Закону України «Про звернення громадян». Про результати розгляду направлено письмову відповідь за вих. № 16414 від 15.07.2020 (а.с.85). Також, листом начальника Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області за № 29089/201/2020 від 21.12.2020 року, [PERSON] повідомлено про те, що її повідомлення про те, що колишній співмешканець забрав дитину було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за № 26627 від 09.12.2020 року та на підставі ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» об`єктивно, всебічно та ретельно розглянуто. В ході розгляду первинних зібраних матеріалів за вказаними обставинами й фактами ознак складу кримінального правопорушення встановлено не було, у зв`язку з чим відомості про правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування не внесені. В ході перевірки встановлено, що за адресою [ADDRESS] прож. гр. [PERSON] зі своєю дитиною. Зі слів гр. [PERSON] , що 09.12.20 р. її колишній співмешканець [PERSON] приїхав на машині і забрав їхнього спільного [PERSON] без її дозволу. Після чого гр. [PERSON] звернулась в поліцію. Опитаний гр. [PERSON] пояснив, що його колишня співмешканка гр. [PERSON] не дає йому бачитися з дитиною, і він приїхав щоб побачити сина (а.с. 101). Згідно з листом начальника Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області за № Д-102/401/02-2021 від 14.04.2021 року, [PERSON] повідомлено про те, що її звернення, про те, що її колишній співмешканець погрожує їй, зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за № 7122 від 02.04.2021 року та на підставі ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» об`єктивно, всебічно та ретельно розглянуто. За її зверненням було встановлено, що 02.04.2021 року в Бахмутському районному відділі поліції ГУНП в Донецькій області було зареєстровано її звернення про те, що колишній співмешканець [PERSON] , 1985 року народження погрожує їй, що забере спільну дитину. При опитуванні [PERSON] пояснив, що ніяких погроз не виказував та на даний час йде судове засідання щодо виховання дитини. Також з [PERSON] була проведена профілактична бесіда щодо недопущення з його сторони злочинів та правопорушень (а.с. 176). Згідно з розрахунком заборгованості старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ткаченко Д.Б. від 01.04.2021 року, по виконавчому листу № 219/7396/20, 2/219/1440/2020 виданого 31.09.2020 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, а саме з 06.08.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, заборгованість по аліментам станом на 01.04.2021 року відсутня (а.с.169). Також, відповідачем надано витяг АТ КБ «ПриватБанк» про те, що на ім`я [PERSON] відкрита кредитна картка «Універсальна» в АТ КБ «ПриватБанк» за якою кредитний ліміт становить 35\~000 грн. залишок з урахуванням кредитного ліміту становить 25\~267,71 грн (а.с.170). Відповідачем надано довідку № 387 від 28.04.2021 року, з якої вбачається що дитина [PERSON] , 2018 року народження, який відвідує дитячий садочок « [INFO] », був звільнений від відвідувань дошкільного навчального закладу з 05.04.2021 року по 28.04.2021 року; діагноз захворювання ГРВІ (прикорнева пневмонія) (а.с.171). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач у справі його знайомий, зазначив, що сторони перестали проживати спільно з літа 2020 року. Сторони у справі мають спільну дитину хлопчика. Він бачив як позивач приїздив і вони гуляли на майданчику з дитиною, на гойдалках, а він в той час гуляв зі своєю собакою. [PERSON] приїздив на машині та забирав дитину. Дитина рада та посміхається коли бачить батька, тягнеться до батька, додому не хоче їхати, плаче коли розлучається за батьком, він так розуміє, що не хоче дитина розлучатися з батьком. Він бачив, що коли тато, тобто позивач, каже дитині, що треба йти до мами, дитина не хоче та починає плакати. Дитина батька не боїться, а тягне руки до тата. Він знає зі слів поліції, коли її викликали, що позивач кудись стукав, сам він цього не бачив. Він одного раз був присутнім при сварці сторін, коли приїхала поліція, вони вже разом не проживали. Зі слів відповідача він знає, що [PERSON] приїхав за дитиною, була сварка, відповідач кричала на позивача нецензурною лайкою. Позивач стояв мовчки при цьому, не кожний таке витримає та буде терпіти. Більше при сварках він присутнім не був. [PERSON] йому казала «….не дам сына, чего ты приехал…». Відповідач в пориві гніву казала нецензурні слова. В таких обставинах йому стало не зручно, вдома слід вирішувати будь-які питання. Дитина була поряд, чула це та була присутньою при конфлікті. Конфлікт закінчився і відповідач пішла з дитиною додому, позивач в машину, дитину вона батьку не дала. Позивач йому особисто казав, що відповідач свариться, не дає дитину, чинить скандали, викликає поліцію, хоча [PERSON] завжди вів себе спокійно, адекватно та нормально. Ці події відбувались вдень, не вночі. Восени 2020 року він бачив як [PERSON] приїздив, а відповідач не відкрила двері та не дала дитину, позивач приїздив з пакетами завжди. Восени він ще бачив як позивач гуляв з дитиною, забирав дитину чи ні він не знає. Він бачив позивача біля будинку, і той йому жалівся, що [PERSON] не дає дитину. З позивачем по бізнесу він не пов`язаний. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснив, що відповідач перешкоджає спілкуванню з дитиною, він хоче приймати участь в житті свого сина. Його батьки проживають в м. Бахмут все життя. 2-3 роки він жив з позивачем, на України проживає з 1995 року. На Україні є також багато родичів, дві рідні сестри мешкають в Грузії. Конфлікт виникають через позивача. Останній випадок коли возили дитину в лікарню, вона хотіла заїхати в аптеку, вона почала на нього бруд лити, він просив щоб сварки, які мають місце, відбувались без присутності дитини. Просив все з`ясувати завтра, але вона продовжувала сварку, вона хотіла ще заїхати до іншого лікаря, але він сказав, що так не може та відвезе їх з дитиною додому. Вона все вигадує, ходе до лікарів, каже що дитина погано себе поводить, він не такий, щоб лікарі виписували ліки, та принести це все в суд, та ввести суд в оману. Завчасно про відвідування лікаря, відповідач його не повідомляє. Одного разу вона просила відвезти дитину в лікарню, він приходить, дзвонить, стукає в двері, а вона пише йому смс, що він своїми дзвінками та стуком в двері лякає дитину. Цей позов він подав через те, що він не бачився з дитиною. Вони з відповідачем познайомились в 2016 році, відповідачка скрила свій вік, рік спілкувались, зустрічались, а з 2017 року стали разом проживати. Все будувалось на брехні. Приховала свій вік, під час знайомства вона ще перебувала у шлюбі. Розійшлись влітку 2020 року, червень чи липень. Спочатку як вони розійшлись, він бачився з дитиною раз на тиждень, про зустрічі домовлялись. Потім проходив якійсь час, каже що так не буде, їй то грошей ставало мало, то щось він не те робив. Купував речі дитині, вона викидала ці речі. Вона не могла змиритися з тим, що дитина до нього тягнеться. Почалися ревнощі, чи на ґрунті чого, він не знає, вона рідше та рідше давала можливість бачитись з дитиною. З дитиною бачився бувало в присутності її, бувало що до себе забирав дитину. Після того як розійшлись, пару місяців він міг забрати дитину до себе. Він проживає в своєму приватному будинку. Коли забирав дитину до себе, дитина раділа, в нього батьки, великий двір біля будинку, дитині було комфортно. Дитині було добре, вільно та комфортно, дитина робила якісь нові речі, дитина себе добре почуває в нього вдома. Його батьки сумують за дитиною, та дуже добре до нього ставляться, вони кожного дня питають коли вони його побачать вже. Пару тижнів тому, його батьки дзвонили та пропонували приїхати до нас в гості з дитиною. Спочатку відповідачка погодилась, а на наступний день подзвонила та повідомила, що вони не приїдуть, захворіли. Тоді батьки запропонували, що вони приїдуть до них, але вона відповіла, що вони не зможуть їх прийняти та відмовила. Про зустрічі з дитиною вони добровільно не домовились, бо це не можливо. Спочатку було все добре, але потім вона перестала давати дитину та домовлятись стало неможливо. Дитину він до Грузії забирати та вивозити не думає і не планує, оскільки він тут працює, батьки тут, будинок, в планах в нього такого не має нікуди виїжджати. Під час знаходження справи в суді, він намагався найти спільну мову з відповідачкою, намагався домовлятися з нею, однак останнім часом вона не відчиняє двері та не відповідає на телефонні дзвінки. Восени 2020 року він також намагався знайти з відповідачкою спільну мову, восени вона перестала давати йому дитину. Після того як він подав позов до суду він рідко бачив дитину, приблизно один раз на місяць брав його до себе. Після того відповідачка стала заперечувати проти його спілкування з дитиною. Був випадок коли він з нею домовився про зустріч з сином, о 09.00 годині він приїхав, постукав в двері, в квартирі працював пилосос, а за хвилину приблизно по сходах підіймалися працівники поліції. Поліція заявила, що він вибиває двері та агресивно себе поводить. Після нового 2021 року [PERSON] двічі приїздили до нього з [PERSON] за місцем проживання його батьків. Вони приїздила у січні та лютому, він дзвонив їй та просив щоб вона приїхала. Вдома ніяких конфліктів не виникало. Три години вони перебували в нього. Дитина поводить себе добре, оскільки стали вони рідше бачитись, то перших хвилин 15-20 дитина звикає, а потім поводить себе добре, пам`ятає вдома, що де лежить. Дитину вона не залишала, а теж знаходилась в будинку. Коли розійшлись, він допомагав та перераховував на місяць по 8000-9000 гривень, та купував сам дитині речі. Вона подала позов на стягнення аліментів, їй призначили аліменти в розмірі 2000 гривень, але він в місяць продовжує перераховувати по 5000-5500 гривень. На даний час виникають постійні конфлікти, тому в присутності відповідача, спілкуватись з дитиною важко, тому він просить суд як одну з вимог, визначити спілкування з дитиною за відсутності відповідача. Коли вони втрьох, разом з дитиною, постійні конфлікти, а він хоче щоб було добре і спокійно йому разом з дитиною знаходитись, оскільки конфлікти впливають на емоційний стан дитини. Опікунська служба призначила побачення з дитиною на три години, в такому разі не можливо нормально приймати участь у житті дитини. Хотів би також вивезти дитину на відпочинок, провести з ним місяць без матері. Дитину проти матері не налаштовує, він вважає, що мати це святе. Відповідачка налаштовує дитину проти нього, називає його «дядя» в присутності дитини. В присутності дитини з`ясовували стосунки, вона його ображала, він просив припинити, але вона продовжувала. Фізичну силу відносно [PERSON] в присутності дитини не застосовував. Конфлікти, емоції були, але руку не підіймав жодного разу, через конфлікти і розійшлись. Він тільки те і робить що кроки для примирення. Він не бачиться з дитиною, останні два місяці він дзвонить їй, але вона не відповідає на телефонні дзвінки. Останній раз вона дзвонила у лютому 2021 року, коли треба було везти дитину в лікарню. Дзвонить в неділю 3-4 рази, пише на вайбер з проханням приїхати до них з дитиною, вона відповіла, щоб він запитав у свого адвоката та [PERSON] коли вона до нього приїде. У березні 2021 року вона не телефонувала. [PERSON] постійно провокує його на конфлікти. Він купував дитині речі, але відповідач їх викидала. Давав гроші щоб вона купувала речі дитині. Паспорт відповідача він не бачив жодного разу. Він не заперечує возити дитину в дитячий садок, а так це робить сама відповідач. На прохання відповідача, він возив їх в лікарню. Він перераховує по 5000-6000 гривень на аліментний рахунок. Вона спеціально ходить до лікарів та наговорює що дитина не така як всі. Дитина здорова, з дитиною нема ніяких проблем, вона ходить до лікарів, вони виписують рецепти, це вона робить для того щоб все показати суду. Він приїздив і вранці і після сну дитину. Дитина здорова, в дитини немає ніяких проблем. В нього вдома дитина спокійна, розслаблена, на все реагує нормально, ніяких відхилень в нього він не бачить. Про розбитий ніс в садку він не знав, йому не сповістили. Він знає якщо він приїде в садочок, то відповідач одразу викличе поліцію. Він також бажає його вкладати спати та вранці бачити дитину. При дитині руку на відповідача не підіймав, в квартирі ніяких дверей він не ламав. Грошей на двері в його батьків відповідачка ніяких не просила. Ногами не бив відповідачку, а лише одного разу відштовхнув. Відповідач все добре продумує, але це все в неї не виходить. Просив принести речі для дитини коли її забирав для того щоб в себе вдома її перевдягти. Кожного разу привозив продукти. В той день коли він приїхав та забрав дитину, він дійсно посадив дитину перед кермом собі на руки, а через короткий проміжок часу дитину передав матері в руки в машині, десь 3-5 хвилин тримав дитину у себе за кермом, дитячого крісла в машині на теперішній час не має. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її подруга, вони давно товаришують приблизно 10 років. В 2020 році в квітні вони зідзвонились з [PERSON] , вона сказала що зможе приїхати, відпочити. Приїхала вона ближче до 17.00 години вечора. Одразу їй подзвонили, вона попросила взяти дитину, сказала що вона вийде бо приїхав її співмешканець. Він був збуджений та накручений і був налаштований забрати дитину. Сказав, що вона не мала права привозити сюди дитину без його дозволу. Він сказав, що він забороняв, а вона його не послухалась. Зазначив, що приїхав забрати свою дитину, він вимагав, не реагував на вмовляння. [PERSON] вийшла та стала його заспокоювати, він її штовхнув в груди рукою, образив її. Її чоловік заспокоював їх, [PERSON] сказав не слухати її бо вона не адекватна. Вони знають її давно, тому їм було не зрозуміло чому вони так кажуть. В нього була мета забрати дитину, вона була вимушена винести дитину, він вихопив малого, посадив в машину вперед себе за кермом, поїхали і вона вимушена була поїхати. Також декілька разів [PERSON] зверталась до неї щоб вона їй привезла продукти харчування. Спочатку це було коли дитині й місяця не було, вона залишилась одна і їй нікому було допомогти. В телефонному режимі вона називала що їй купити, і вона ходила та скуплялась. Перший раз було у грудні 2018 року, і ще один раз також вона їй допомогла таким же чином. Всього два рази привозила продукти харчування за весь час. Поблизу є подруги, які частіше їй допомагають та привозять продукти. Якщо нема нікого, то тоді це вона робить. Дитина завжди засмучена, плаче, він не може без мами, йому завжди треба її бачити. В той час коли в них забирав батько дитину, дитина була засмучена та плакала, дитина просто злякалась ситуації. Вона старалась щоб дитина не бачила ситуації, вийшла запросити [PERSON] в будинок, познайомитись, але він був на це не налаштований, в нього була ціль забрати дитину. Він прийшов одразу агресивний та став одразу забирати дитину, ображав [PERSON] в її присутності. В квітні 2020 року, вона це знає з її слів, вони вже разом не проживали. Вони спілкувались рідко по телефону, бо він не дозволяв зідзвонюватись, не дозволяв щоб хтось з друзів приходив додому, цього не можна було робити. Вона не могла не приїхати, рідко спілкуватись. З літа 2020 року вони розійшлись, і це все стало легше, тобто спілкування. Взагалі дитина нормальна та активна, але коли дитина побачила батька, він реагує на скандали. [PERSON] вирвав з рук та забрав дитину, посадив перед кермом та поїхав, ні в кріслі дитячому, а за кермом. Вона купували Ользі сир, крупи, яйця, масло, банани, фрукти, тобто саме необхідне. [PERSON] просила допомогти продуктами тому що поряд дівчата не могли допомогти, дитині було менше місяці. [PERSON] можливо і проживав разом з нею на той час, але його поряд не було. Їй не відомо чи приймав [PERSON] участь у вихованні та утриманні дитини. [PERSON] дозволяла бачитись позивачу з дитиною, вона так розуміє, що в нього особливого бажання на це не було. Його бажання була обмежити дитину від навколишнього середовища, щоб вона його не могла нікуди вивести, ні до кого в гості не піти. В той день посадив дитину до себе перед кермом собі на руки та поїхав. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1ст. 4 ЦК України). Відповідно до п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки та піклування Бахмутської міської ради було надано висновок 29.10.2020 року по даній справі в якому зазначено, що органом опіки та піклування встановлено, що батьки дитини не перебували у шлюбі, мають зареєстроване місце проживання, задовільну характеристику, як батька так і матір і рівній мірі піклується про стан здоров`я дитини, відвідують профілактичні огляду. У дитячому садку тільки матір бере участь у освітньому процесі, приводить дитину та здійснює оплату за харчування, заборгованість за аліментами складає 48,45 грн. У приватному будинку за місцем проживання батька умови проживання задовільні, дотримуються санітарно-гігієнічних норм, для дитини створені всі належні умови, нові побутові прилади та меблі, окрема кімната для дитини, обладнана усім необхідним, в наявності достатньо іграшок. На прибудинковій території обладнано дитячий майданчик. Батько працює приватний підприємець, мати отримує допомогу при народженні дитини. Мати дитини за адресою проживання в доступі до свого житла відмовила через карантинні обмеження, з її слів дитина забезпечена всім необхідним. Батьки на обліку в Бахмутському ВП ШУ НП в Донецькій області не перебувають, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалися. На засіданні комісія були присутні мати та батько дитини. Орган опіки та піклування Бахмутської міської ради вважає доцільним встановити порядок побачення наступним чином: кожної неділі з 09 год. до 12 год. 30 хв. в присутності матері у місці зустрічі за погодженням сторін; щорічно 25 листопада, місце та час зустрічі за погодженням сторін(а.с.66-69). Суд не погоджується із висновком Органу опіки та піклування у даній справі, оскільки він недостатньо обґрунтований і суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 157 СК України). Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За частинами першою та другою ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При розгляді справи суд також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ч.2 ст.15 цього ж Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь не тільки в її утриманні а і у вихованні, що враховуючи заперечення відповідача без рішення суду змоги зробити не має. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08.07.2003 р., «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03.12.2009 р.). В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється та між ними виникли неприязні стосунки. Суд, вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Одночасно суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивач неналежним чином забезпечує дитину, не бере участь у додаткових витрат на дитину, оскільки заборгованості по сплаті аліментів не має, щодо додаткових витрат, то це виходить за межі розгляду справи та може бути предметом розгляду позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Щодо доводів позивача стосовно психологічного стану дитини, то позивачем не доведено, що побачення з батьком призводять до негативних наслідків для здоров`я дитини. Суд не приймає до уваги надані свідком письмові пояснення свідка [PERSON] , оскільки свідок повинен надавати показання в судовому засідання після роз`яснення йому прав, попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від дачі показань та приведення присяги. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає за доцільне в інтересах дитини визначити позивачу такий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини шляхом встановлення наступного графіку побачень з сином: до досягнення дитиною трирічного віку побачення з дитиною кожної середи та четверга з 16-00 години до 20-00 години, кожної неділі з 09-00 години до 12-30 години у місці зустрічі за погодженням сторін та у присутності матері дитини [PERSON] ; після досягнення дитиною трирічного віку та до досягнення шестирічного віку побачення з дитиною кожної середини та четверга з 16-00 години до 20-00 години, кожної суботи з 10-00 години до 10-00 години неділі, за місцем проживання батька; після досягнення дитиною шестирічного віку - побачення з дитиною кожної середи з 16-00 години до 20-00 години, перший та третій четвер тижня місяця з 16-00 години до 20-00 години, з 16-00 години п`ятниці до 16-00 години неділі кожного другого та четвертого тижня місяця за місцем проживання батька дитини; в день народження дитини 25 листопада щорічно, місце та час зустрічі за погодженням сторін; після досягнення дитиною шестирічного віку щоліта терміном на двадцять один день за місцем проживання батька дитини або з правом виїзду у інші населені пункти України з обов`язком поверненням дитини матері, а також зобов`язати відповідача усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з сином у встановлені графіком дні, а також своєчасно інформувати про стан здоров`я дитини. Питання щодо судових витрат вирішується відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial