Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до суду про визнання за ним права власності на земельну ділянку загальною площею 0,60 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], якому вона належала відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 19.12.1995 Пристромською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 32. Також просить визнати за ним право власності на земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 2,4977 га, що складається із земельних ділянок площею 1,0507 га, 1,0582 га та 0,3888 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], якому вони належали відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 08.01.2004 Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 233. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дід по лінії матері [PERSON], про що 07.07.2006 за № 20 складено відповідний актовий запис виконавчим комітетом Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. До дня смерті [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав у житловому будинку [ADDRESS]. Дані обставини він підтверджує довідкою № 616 від 27.07.2016 Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що знаходиться в матеріалах спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 20 січня 1999 року секретарем Пристромської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, реєстр № 1, за яким все своє майно він заповів йому ‒ [PERSON]. Він прийняв спадщину за заповітом, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що встановлено рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області по справі № 373/889/17 від 15.06.2017. Відповідно до його заяви про прийняття спадщини до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області було заведено спадкову справу № 350 за 2017 рік після смерті [INFO] [PERSON]. Іншими спадкоємцями за законом першої черги є дочки померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви в установленому законом порядку та не заперечують, щоб спадкове майно було переоформлено на позивача. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину, в тому числі й таких, що мають право на обовʼязкову частку у спадщині, немає, що також підтверджується матеріалами зазначеної спадкової справи. 10.10.2017 йому були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та на майновий пай. 10.10.2017 постановами державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області № 2453/02-31 та № 2454/02-31 йому було відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки відсутні витяги з Державного земельного кадастру, що позбавило його можливості оформити спадщину на своє імя. Зареєструвати земельні ділянки та присвоїти їм кадастрові номери, власник яких помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Позивач подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, а також задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач Пристромська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області в особі сільського голови позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підтвердження своєї позиції надав суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову розяснені і є зрозумілими, просить розглянути справу без участі свого представника. Треті особи [PERSON] та [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову вони не заперечують, оскільки відмовились від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], про що подали відповідні заяви в установленому законом порядку до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не завив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, що передбачено ст. 328 ЦК України. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Пунктами 9 10 розділу УІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-УІ передбачено, що до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Документи, якими було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. За правилами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовано, що право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Враховуючи обставини справи, визнання позову представником відповідача, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні на підставі ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Питання судових витрат вирішити відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України,

Outcome: approved