Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 21.11.1995 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Веречанській сільській раді Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №43. В шлюбі у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народилась, які на даний час повнолітні. Позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Причина розпаду їх сімї полягає в тому, що вони не розуміли один одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Відповідач періодично виїжджає на заробітки в Італію, на його прохання проживати спільно не реагує та не бажає з ним жити. Наслідком цього є те, що з жовтня 2015 року вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносини. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти проте, що вона перебуває за межами України. З відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС В Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача №1076/16-вх (а.с. 10) видно, що відповідач [PERSON], зареєстрована в [INFO]. Згідно повідомлення Веренчанської сілської ради Заставнівського району Чернівецької області відповідач [PERSON] перебуває за межами України, в результаті чого повістка їй не вручена. Зі згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.11.1995 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ №262047 від 21.11.1995 року (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сімї є те, що сторони не розуміли один одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що між ними постійно виникали сварки та скандали. Відповідач періодично виїжджає на заробітки в Італію, на прохання позивача проживати спільно не реагує та не бажає з позивачем жити. Наслідком цього є те, що з жовтня 2015 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб серії І-МИ №262047 від 21.11.1995 року (а.с.5) видно, що після реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] змінила своє прізвище «Пашничук» на прізвище - «Тихоліз», однак враховуючи, що від останньої клопотань про залишення даного прізвища чи відновлення дошлюбного прізвища не надходило, то суд це питання не вирішує. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved