Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить встановити факт прийняття ним спадщини матері [PERSON] , померлої [INFO] в селі Василівка Фрунзівського району Одеської області; а також визнати за ним в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка села Василівка Фрунзівського району Одеської області розміром 7,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 15 липня 1996 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 259/96 від 15.07.1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 330. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що його мати не залишила заповіт щодо свого майна, а він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги і прийняв її спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки в період шести місяців після смерті матері взяв собі з її будинку належне їй майно у вигляді предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку, а частину цього майна роздав односельчанам. Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну частку (пай) спадкодавця через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай). У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити повністю. Представник відповідача Василівської сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем та витребувані за його клопотанням докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 8 зробленого 24 листопада 2001 року в книзі реєстрації актів про смерть Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] в селі Василівка Фрунзівського району Одеської області (а.с. 5). За інформацією міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 09.09.2019 року № 1322/125-19 та доданим до неї витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, спадкодавцю належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка села Василівка Фрунзівського району Одеської області розміром 7,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказане право належало [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 15 липня 1996 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 259/96 від 15.07.1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 330 (а.с. 7-8). Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, яка була опублікована в газеті «Голос України» від 02.06.2016 року № 101 та набрала чинності з дня, наступного за днем її опублікування - з 03 червня 2016 року, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. За інформацією Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 22.11.2019 року № 943/01-16, заповіт щодо майна спадкодавця не посвідчувався; спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися; свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавались (а.с. 23). Згідно свідоцтва про народження позивача, виданого на підставі запису за № 39, зробленого 25 листопада 1960 року в книзі записів актів громадянського стану Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, його матір`ю вказана спадкодавець (а.с. 9). За довідкою відповідача № 373 від 06.08.2019 року, спадкодавець до дня своєї смерті постійно проживала і була зареєстрована у будинку по [ADDRESS] і крім неї у цьому будинку на день її смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с. 6). Постановою від 06 серпня 2019 року [PERSON] , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну частку (пай) спадкодавця через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с. 10). Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступних положень чинного на час відкриття спадщини [PERSON] Цивільного кодексу Української РСР: спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524); при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 529); спадкоємець прийняв спадщину , якщо він, зокрема, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п. 1 ст. 549); прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548). Положення чинного на час відкриття спадщини пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, визначал и, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Положеннями пунктів 4.12., 4.14., 4.15. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтв про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти та посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Визначаючи наявність підстав для встановлення у судовому порядку факту прийняття позивачем спадщини спадкодавця, суд виходить з положень ч. 2 ст. 315 ЦПК про те, що суд розглядає справи про встановлення факт ів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За результатом дослідження описаних у цьому рішенні доказів, суд приходить до висновку про доведеність вказаного факту, оскільки він не заперечується відповідачем. Суд також погоджується з доводами позивача про те, що свої спадкові права щодо належного спадкодавцю на підставі сертифіката права на земельну частку (пай) позивач може підтвердити тільки за судовим рішенням. Статтею 2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було визначено, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Статтею 3 цього Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» чинного Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката. Виходячи з наведеного, встановлення факту прийняття позивачем спадщини спадкодавця - надають суду підстави для задоволення позовних вимог і частині визнання за позивачем права на спадкове майно виходячи зі спадкових правовідносин, що виникли у позивача за результатом встановлення вказаного факту. Позивач, як син спадкодавця, за відсутності її заповіту та інших спадкоємців за законом першої черги, як спадкоємець за законом першої черги за встановленим у судовому порядку фактом прийняття спадщини спадкодавця набув право (успадкував) належне їй і підтверджене відповідним сертифікатом право на земельну частку (пай).

Outcome: approved