Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, у них різні погляди на життя, сімейні відносини та подружнє життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити а також відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у ньому. Просить розірвати шлюб із відповідачем, вважає, що примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2014 року, про що 18.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін дітей немає. Як убачається із пояснень, наданих позивачем у судовому засіданні, протягом останнього часу вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, що свідчить про втрату ними почуття любові та формальний характер шлюбу. Як ствердила [PERSON] у судовому засіданні, вважає, що збереження шлюбу є неможливим і таким, що суперечитиме її інтересам. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, змінити прізвище позивача на дошлюбне. Позивач просить також стягнути із відповідача в її користь понесені судові витрати, зокрема 243 грн. 60 коп. сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою судового збору та 300 грн. витрат на правову допомогу. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приписами ч.1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Таким чином, слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., а також 300 грн. понесених та документально підтверджених позивачем витрат на правову допомогу.

Outcome: approved