Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2012 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Дітей від шлюбу не мають. Сімейне життя не склалося, через стосунки чоловіка з іншою жінкою. Шлюбні відношення припинено навесні 2013 року. Відповідачем було надано письмову згоду, згідно якої надав позивачці згоду на розірвання шлюбу. Посилаючись на дані обставини, позивач просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розірвати шлюб з [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та справу розглядати у хї відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч. 11 ст.128 ЦПК України, відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. 06.08.2019 року на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] в підготовче судове засідання, яке відбудеться 16.08.2019 року о 10:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду. 16.08.2019 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області було закрито підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду на 27.08.2019 року. 16.08.2019 року на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання, яке відбудеться 27.08.2019 року о 09:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.04.2012 року, який зареєстрований в місті Дуррес 074, Республіка Албанія, відповідно до Свідоцтва про шлюб № [NUMBER], виданого органом реєстрації актів цивільного стану 5 м.Дуррес від 26.04.2012 року, що підтверджується оригіналом зазначеного Свідоцтва про шлюб та перекладом на українську мову, засвідченим нотаріально. Сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають з 2013 року. Причиною розпаду сім`ї стали стосунки чоловіка з іншою жінкою. 12.08.2014 року, відповідач, підписав письмову згоду, якою погодився надати позивачці остаточну згоду на розірвання шлюбу. У цій згоді відповідач зазначив, що він відмовляється від претензій на будь-які гроші, медичну допомогу, нерухомість зараз і в майбутньому. Крім того, у згоді зазначено, що відповідач відмовляється приймати участь у судових слуханнях у справі та просить розглянути справу за його відсутності, а всі необхідні документи відправити позивачці чи її представнику. Зазначена згода відповідача була посвідчена нотаріально державним нотаріусом Англії та Уельсу Чарльзом Дростан Гагрі 03.10.2014 року, переведена на українську мову, засвідчена нотаріально. Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Спору щодо поділу майна подружжя не має. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 113,114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved