Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) по сплаті аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO]., за період з 01.02.2014р. по 21.10.2014р. в сумі 25608,00грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, в якому мають двох дітей - [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 березня 2008 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачем [PERSON] Згідно умов мирової угоди затвердженої ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів, на утримання неповнолітніх дітей він перерахував одноразово кошти з розрахунку 3000грн. щомісячно, на кожну дитину, досягнення ними повноліття. Зокрема на утримання сина - [PERSON], [INFO]., ним було перераховано кошти в сумі 252000грн. за період з вересня 2009 року по [INFO] (досягнення сином повноліття) та на утримання сина - [PERSON], [INFO]., ним було перераховано кошти в сумі 408000грн. за період з вересня 2009 року по 30 грудня 2021 року (досягнення сином повноліття). З серпня 2011 року їх неповнолітній син [PERSON], [INFO]., перейшов проживати до нього, повністю перебуває на його утриманні та вихованні, відповідачем жодних коштів наданих ним на утримання сина повернуто не було. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2012 року, яке змінене рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року, відповідача [PERSON] зобов'язано сплачувати на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]., в сумі 3000грн., щомісячно, починаючи з 23 квітня 2012 року до досягнення ним повноліття. Для виконання зазначеного рішення суду ним було отримано виконавчий лист №1326/3523/2012 від 03.06.2013 року на підставі якого, 21 серпня 2013 року Сихіським ВДВС ЛМУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. З моменту винесення зазначеного рішення суду відповідач [PERSON] взагалі не сплачує аліментів, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів, незважаючи на те, що ним були авансом сплачені на її користь кошти - аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]., до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] ж не використала ці кошти за цільовим призначенням, а привласнила собі. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19 травня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 вересня 2014 року, з відповідача [PERSON] стягнуто на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина - [PERSON] за період з 01.05.2012 року по 01.02.2014 року в сумі 210745грн. Згідно ж розрахунку здійсненого Сихівським ВДВС ЛМУЮ станом на 01 серпня 2014 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 88850грн. Стверджує, що відповідач є працездатною особою, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини у встановленому рішенням суду розмірі, однак злісно ухиляється від їх сплати. Згідно проведеного розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2014 року по 21 жовтня 2014 року становить 25608грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомила. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності за наявних у справі достатніх доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період з 21 лютого 1998 року до 29 березня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19 травня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 вересня 2014 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO]., за період з 01.05.2012р. по 01.02.2014р. в сумі 210745,65 грн. Так, як вбачається з вищезазначеного рішення суду, судом при розгляді справи встановлено наступні обставини. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2012 року, яке змінене рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року, визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. з його батьком -позивачем [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]., у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 23 квітня 2012 року і до досягнення ним повноліття. Судом під час розгляду справи в яких брали участь сторони встановлено, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір'ю [PERSON] На їх утримання [PERSON] перерахував одноразово кошти з розрахунку 3(три) тисячі гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Зокрема, на сина [PERSON], [INFO]., було перераховано 252000грн. за період з вересня 2009 року по [INFO] (до досягнення повноліття). Сума щомісячного розміру аліментів в 3 (три) тисячі гривень була досягнута сторонами згідно умов мирової угоди, яка затверджена ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.12.2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. А відтак, позивачем [PERSON] були повністю виконані аліментні зобов'язання перед [PERSON] 12 червня 2009 року позивач [PERSON] одружився вдруге з [PERSON] та став проживати з новою сім'єю та з серпня 2011 року до батька - [PERSON] перейшов проживати старший син сторін - [PERSON], [INFO]. На виконання вищезазначеного рішення Франківського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2012 року, яке змінене рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року, 03 червня 2013 року Франківським районним судом м.Львова було видано виконавчий лист №1326/3523/12, який пред'явлений до виконання в Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Згідно розрахунку Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, станом на 01 серпня 2014 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів становить 88850грн. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно представленого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати [PERSON] аліментів з 01 лютого 2014 року по 21 жовтня 2014 року, здійсненого згідно вимог ст.196 Сімейного кодексу України, така станом на 21 жовтня 2014 року становить 25608грн.. Даний розрахунок відповідачем не заперечено та не спростовано, а відтак такий приймається до уваги. Враховуючи вищенаведене, у зв'язку з виникненням з вини відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів перед одержувачем - позивачем [PERSON], вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з 01 лютого 2014 року по 21 жовтня 2014 року в розмірі 25608грн. є підставною та підлягає до задоволення. Крім цього, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 256,08грн. судового збору сплаченого ним при зверненні до суду з даним позовом. На підставі ст.ст. 141, 180, 196 СК України, та

Outcome: approved