Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом до Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,9943 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із двох земельних ділянок: 1-ша площею 0,3139 га; 2-га площею 1,6804 га., яка значиться за [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2014 року. До складу спадщини увійшло право власності на земельну ділянку площею 1,9943 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із двох земельних ділянок: 1 - ша. площею 0, 3139 га; 2 - га. площею 1, 6804 га. Наголошує на тому, що він являється єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, після смерті свого батька [PERSON], оскільки інших дітей у батька крім нього не було, а його мати [PERSON] у 2011 році розірвала шлюб з батьком. Стверджує, що він у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. На теперішній час вказує про те, що не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЛВ № 037083 від 02.07. 2003 року був втрачений. У судове засідання позивач не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву у якій зазначив, що проти позову не заперечує, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] батько позивача, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Дмитрівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, від 21.05.2014 року. До складу спадкової маси після його смерті, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на земельну ділянку площею 1, 9943 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із двох земельних ділянок: 1 - ша. площею 0, 3139 га; 2 - га. площею 1, 6804 га. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. Як вбачається з довідки з довідки № 706 виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 14.11.2014 року [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, тому у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину. На теперішній час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЛВ № 037083 від 02.07. 2003 року був втрачений спадкодавцем. У відповідності до п. 5 «Порядку видачі дубліката державного акту при втраті або псуванні оригіналу», Інструкції про порядок, складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року за № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04 червня 1999 року № 354/3647 із змінами, втрачений державний акт можливо відновити, тобто видати дублікат лише власнику земельної ділянки. Про те, що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що не заборонені законом стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - ЛВ № 037083 від 02.07. 2003 року. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки, на теперішній час, позивачем не зареєстровано його права власності на спадкове майно [PERSON] в нього є всі підстави передбачати можливість порушення його не зареєстрованого права відповідачем, шляхом подання до суду заяви про визнання спадщини відумерлою, у відповідності до ст. 1277 ЦК України. Попри те, що на теперішній час між сторонами ще не виникнуло спору щодо спадкового майна про яке йдеться у позовній заяві, законом надано право на захист ще не порушеного права, з приводу якого поки спір відсутній. Так, відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На додаток до наведеного ст. 392 ЦК України зазначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з врахуванням наведеного вище, а також того факту, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, він фактично набув право власності на спадкове майно.

Outcome: approved