Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004 року, який був розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/1948/19 від 05.06.2018 року. Цим же рішенням з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 930 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.11.2019 року виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 10181,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості виданим державним виконавцем. Позивачем наданий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року, що становить 9499,00 грн. Позивач просить суд стягнуть з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року в розмірі 9499,00 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений у відповідності до\~ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України\~зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Конституція України\~гарантує особі право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~ст. 55 Основного Закону України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, завданням цивільного судочинства згідно\~ст. 2 ЦПК України\~є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004 року, який був розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/1948/19 від 05.06.2018 року. Цим же рішенням з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 930 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] року на виконання рішення позивач отримала виконавчий лист № 334/1948/18, який був пред`явлений для примусового виконання до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Оскільки відповідач\~аліменти не\~сплачує,\~за ним\~утворилась заборгованість\~за період\~з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року в розмірі 10181,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах від 12.12.2019 року № 41681 року, виконаний державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Накопія С.Б. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Згідно ч.3\~ст.195 СК України\~розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У разі незгоди з розрахунком, складеним державним виконавцем, боржник право оскаржити його до суду у передбаченому процесуальним кодексом порядку. [PERSON] вимог про оскарження розрахунку заборгованості не заявляв, тому суд виходить із розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем. Вищевказаний розрахунок заборгованості по аліментам відповідачем в установленому порядку не оскаржений. Згідно наданого позивачем розрахунку сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року становить 9499,00 грн., який відповідачем не спростований. Загальна сума пені не перевищує суму заборгованості по аліментам. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 9499,00 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. .

Outcome: approved