overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь до завершення навчання в Зборівському коледжі Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя в розмірі 1000 гривень щомісяця на час його навчання в даному закладі. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав із мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідач [PERSON] батько позивача [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно довідки №191 від 16.02.2016 року, виданої Зборівським коледжом Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя, [PERSON] навчається в даному навчальному закладі на денній формі навчання та закінчить повний курс навчання 30 червня 2016 року. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідачем позов визнав, погодившись із тим, що він за своїм матеріальним становищем може сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, що є підставою його задоволення, тому суд вважає, що позов слід задоволити, шляхом стягнення із відповідача в користь позивача аліменти на утримання позивача [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 01 березня 2016 року до завершення навчання в Зборівському коледжі Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя по 30 червня 2016 року включно. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку(доходу), але неменше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того,позивач просить допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 15 вересня 2001 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] .. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саксаганського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2015 року розірвано між ними шлюб. З 20 квітня 2019 року їх спільний неповнолітній син проживає разом з позивачем. Матеріальну допомогу на утримання сина та відповідачка не надає. У зв`язку з чим змушений звернутися до суду. 11 липня 2019 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву залишено без руху. 01 серпня 2019 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. 24 вересня 2019 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою позивача позовні вимоги в частині звільнення його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), що стягуються відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.06.2016року, залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що виконавче провадження закрито. Позивач в судове засідання не з`явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Інші процесуальні дії не вчинялись Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з чим фіксування судового засідання не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просять визнати за ним право на спадкове майно, яке залишилося після смерті баби [PERSON], яка померла 05.11.2009 року в с.Башківці Шумського району, Тернопільської області. В судове засідання сторони не зявилися, представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутності, з повним підтриманням своїх позовних вимог та їх визнанням . Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, із слідуючих підстав: Гр. [PERSON] померла 5 листопада 2009 року в с.Башківці Шумського району, Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 085995, видане 6 листопада 2009 року Тилявською сільською радою Шумського району Тернопільської області, а/з № 28. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 2.37 га., в межах згідно з планом розташованої на території Тилявської сільської ради, Шумського району Тернопільської області, з них : земельна ділянка розміром 2.16 га., кадастровий №6125888400:01:001:0123, земельна ділянка розміром 0.21 га., кадастровий №6125888400:01:001:0736, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного Акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 388117 виданого 27 липня 2005 року Шумською РДА. Згідно довідки № 510 виданої 17 червня 2015 року Тилявською сільською радою, про те, що [PERSON] протягом шести місяців після смерті баби [PERSON], яка померла 05.11.2009 р. вступив в управління спадковим майном шляхом одержання на руки спадкових документів. У відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не відмовився від неї. За п.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За вказаних обставин суд рахує за доцільне визнати за позивачем [PERSON] майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла 05.11.2009 року в с.Башківці Шумського району, Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просять визнати за ним право на спадкове майно, яке залишилося після смерті мами [PERSON], яка померла 29 листопада 2007 року в с.Одерадівка Шумського району, Тернопільської області. В судове засідання сторони не зявилися, представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутності, з повним підтриманням своїх позовних вимог та їх визнанням . Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, із слідуючих підстав: Гр. [PERSON] померла 29 листопада 2007 року в с.Одерадівка Шумського району, Тернопільської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 180787, видане 17 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області, а/з № 25. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 1.89 га., в межах згідно з планом розташованої на території Тилявської сільської ради, Шумського району Тернопільської області, з них : земельна ділянка розміром 1.57 га., кадастровий №6125888400:01:001:0658, земельна ділянка розміром 0.32 га., кадастровий №6125888400:01:001:0976, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного Акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 391262 виданого 24 березня 2005 року Шумською РДА. Померла [PERSON] дійсно являється матір»ю позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження, серії ЯЭ № 733549, видане 20 грудня 1955 року с.Одерадівка Шумського району, Тернопільської області, а/з № 11. Згідно довідки № 334 виданої 26 лютого 2015 року Тилявською сільською радою, про те, що [PERSON] протягом шести місяців після смерті матері [PERSON], яка померла 29 листопада 2007 року вступив в управління спадковим майном шляхом одержання на руки спадкових документів. Згідно довідки № 335 виданої 26 лютого 2015 року Тилявською сільською радою, про те, що [PERSON], яка померла 29 листопада 2007 року на день смерті постійно мешкала та була зареєстрована за адресою [INFO], разом з нею на день смерті проживав та був зареєстрований її син [PERSON]. У відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не відмовився від неї. За п.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За вказаних обставин суд рахує за доцільне визнати за позивачем [PERSON] майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла 29 листопада 2007 року в с.Одерадівка Шумського району, Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому росить визнати за ним право на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с.Залужжя Шумського району, Тернопільської області. В судове засідання сторони не з'явилися, представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутності, з повним підтриманням своїх позовних вимог та їх визнанням. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Гр. [PERSON] померла [INFO] в с.Залужжя Шумського району, Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] видане [INFO] Рохманівською сільською радою Шумського району, Тернопільської області, а/з № 6. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 0.25 га., кадастровий №6125886700010011504, в межах згідно з планом розташованої на території Рохманівської сільської ради, Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного Акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 460745 виданого 26 червня 2007 року Шумською РДА; із земельної ділянки загальною площею 0.98 га., кадастровий № 6125886700010010845, в межах згідно з планом розташованої на території Рохманівської сільської ради, Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного Акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 461763 виданого 26 червня 2007 року Шумською РДА. Згідно довідки № 16 від 14 січня 2015 року виданої Рохманівською сільською радою, [PERSON], на день смерті була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS], одна. У відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не відмовився від неї. За п.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За вказаних обставин суд рахує за доцільне визнати за позивачем [PERSON] право на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с.Залужжя Шумського району, Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у нього із відповідачкою не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують вже біля 3 років, проживають в різних містах з 2012 року та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Місце проживання дитини визначено із матір»ю. В судовому засіданні позивач просив суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення йому не потрібно, спільне життя з відповідачкою вважав неможливим. Відповідачка також підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, зазначивши, що позивач спільно із нею не проживає вже тривалий час, часу на примирення надавати не потрібно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.06.2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №457 від 07.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у нього із відповідачкою не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, проживають окремо з 2013 року. В судовому засіданні позивач просив суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення йому не потрібно, спільне життя з відповідачкою вважав неможливим. Відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, зазначивши, що позивач спільно із нею не проживає вже тривалий час, часу на примирення надавати не потрібно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.01.1999 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №72 від 23.01.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER]. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Від примирення сторони відмовилися та майнового спору на даний час між ними немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у неї із відповідачкою не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують з 2014 року і протягом вказаного часу проживають окремо та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, шлюбні відносини не підтримують, спору щодо проживання дитини вони не мають. Вважає спільне життя з відповідачкою у шлюбі неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити, наголосивши про відсутність необхідності надання часу на примирення та просив суд шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити та шлюб розірвати, часу на примирення надавати не потрібно. Дослідивши надані сторонами заяви та інші письмові докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.11.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №1472 від 24.11.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у нього із відповідачкою не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують вже біля 1 року і протягом вказаного часу проживають окремо та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, шлюбні відносини не підтримують, місце проживання дитини визначено із матір»ю. Вважає спільне життя з відповідачкою у шлюбі неможливим. В судовому засіданні позивач просив суд позов задовольнити з викладених підстав, часу на примирення надавати не потрібно. Відповідачка просила також позов задовольнити, часу на примирення надавати не потрібно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, сторони зареєстрували шлюб 08.08.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №731 від 08.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, де просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у нього із відповідачкою не склалось, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують вже біля 20 років і протягом вказаного часу проживають окремо та у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, шлюбні відносини не підтримують, спільних неповнолітніх дітей на утриманні не мають. Вважає спільне життя з відповідачкою у шлюбі неможливим. В судовому засіданні позивач просив суд позов задовольнити з викладених підстав, наданий судом час на примирення ніякого результату не дав, проживає з відповідачкою окремо, спільне життя з відповідачкою вважав неможливим. Відповідачка заперечувала проти розірвання шлюбу, зазначивши, що надасть дозвіл розлучення тільки тоді, коли позивач зареєструє сина у своїй квартирі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Зокрема, судом надавався сторонам 2-х місячних строк на примирення, але як встановлено судом позивного результату щодо збереження шлюбу досягнуто між сторонами не було. Також, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.10.1989 року у Дворецькій сільській раді Кежемського району Красноярського краю Росія, актовий запис №15 від 03.10.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу №500254. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER] Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved