Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом про захист прав орендаря та відшкодування збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору оренди від 01.07.2003 року позивач орендує приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Даний договір оренди був укладений з власником приміщення [PERSON] строком на 25 років. Згодом власником приміщення стало ТОВ «Компанія Трансенерго», а на сьогоднішній день являється ПП «Лекс». Постановою Господарського суду Київської області від 15.10.2012 року визнано банкрутом ПП «Лекс», відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого [PERSON] 18.04.2014 року до Господарського суд Київської області від організатора аукціону - Товарна біржа «Центральна українська біржа», надійшло клопотання щодо винесення ухвали про розміщення товарною біржею відповідного оголошення про проведення аукціону з реалізації заставного майна (спірного приміщення) банкрута в офіційних друкованих органах. Ухвалою суду від 22.04.2014 року дане клопотання було задоволено. На даний час предмет оренди реалізовує Товарна біржа «Центральна українська біржа» (далі Товарна біржа). Позивач вважає дії відповідачів протиправними та незаконними, оскільки відповідачі, не зважаючи на норми ст.. 770 ЦК України здійснюють дії щодо відчуження предмета оренди, не враховуючи законних інтересів позивача, як орендаря, порушують його законні права та інтереси. Крім того власник приміщення не повідомив позивача про свій намір продати приміщення та про умови на яких він бажає його продати, оскільки позивач в даному випадку має переважне право перед іншими особами на придбання спірного приміщення. Також позивач вважає, що відповідачі порушили умови п. 8.6 договору оренди, який передбачає відшкодування неустойки в розмірі 612500 Євро в разі, якщо від орендаря вимагається звільнити приміщення у примусовому порядку. З урахуванням викладеного позивач просить зобов'язати Товарну біржу забезпечити право позивача як орендаря на першочергове придбання орендованого приміщення за адресою [ADDRESS]; зобов'язати ПП «Лекс» не перешкоджати позивачу в користуванні орендованого ним приміщення за адресою [ADDRESS]; стягнути солідарно з відповідачів збитки в розмірі 12 109 125 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представники відповідачів ПП «Лекс», Товарної біржі, третьої особи ТОВ «Компанія Трансенерго» та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі, ухваливши за згодою представника позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 01.07.2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди, предметом якого були приміщення за адресою [ADDRESS] та [NUMBER]. Даний договір укладений строком на 25 років. 23.07.2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] були посвідчені свідоцтва про те, що ТОВ «Компанія Трансенерго» належить право власності на майно, яке складається з квартири № [NUMBER] та № [NUMBER] в будинку [ADDRESS], яке передано товариству в рахунок погашення боргу, що раніше належало громадянину [PERSON]. В зв'язку з переплануванням квартири № [NUMBER] та № [NUMBER] в квартиру № [NUMBER] в будинку [ADDRESS], 22.02.2005 року Головним управлінням житлового забезпечення було видано ТОВ «Компанія Трансенерго» свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] у вищевказаному будинку. 07.12.2006 року між ТОВ «Компанія Трансенерго» та ПП «Лекс» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ПП «Лекс» придбало у власність спірне нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Отже, під час переходу права власності на спірне майно, дія договору оренди від 01.07.2003 року не припинялася. Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2011 року порушено провадження про банкрутство ПП «Лекс». Постановою Господарського суду Київської області від 15.10.2012 року ПП «Лекс» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено [PERSON] В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ухвалою Господарського суду Київської області від 22.04.2014 року задоволено клопотання організатора аукціону Товарної біржі про розміщення нею відповідного оголошення про проведення аукціону з реалізації заставного майна банкрута в офіційних друкованих органах. Однак відповідачі не повідомили позивача про намір реалізувати орендоване приміщення, а отже, позивач позбавлений свого законного права на переважне придбання орендованого ним приміщення. Так, у відповідності до ч. 2 ст. 822 ЦК України у разі продажу житла, яке було предметом договору найму, наймач має переважне перед іншими особами право на його придбання. Виходячи з положення ст.. 822 ЦК України, наймодавець, який вирішив продати житло, що є об'єктом найму, спочатку має запропонувати його наймачу. І тільки в разі відмови наймача від придбання житла, воно може бути запропоноване для продажу іншим особам. Разом з тим, оскільки власника спірного нерухомого майна визнано банкрутом, на даний час здійснюється реалізація його майна для задоволення вимог кредиторів у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон). Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Частиною 1 ст. 58 Закону передбачено, що організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником. При цьому зміст оголошення про проведення аукціону на веб-сайті передбачено статтею 59 Закону. Особа, яка бажає прийняти участь в аукціоні повинна скласти відповідну заяву та надати документи, передбачені ст.. 60 Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону рішення організатора аукціону про допуск заявників до участі в торгах приймається за наслідками розгляду представлених заяв на участь в аукціоні і оформляється протоколом про визначення учасників аукціонів. До участі в торгах допускаються заявники, що подали заяви на участь в аукціоні і документи, що додавалися до них, які відповідають вимогам, встановленим цим Законом і вказаним у повідомленні про проведення торгів. Заявники, допущені до участі в торгах, визнаються учасниками аукціону. Як зазначено в ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи те, що відповідач Товарна біржа є організатором аукціону з продажу майна відповідача ПП «Лекс» та здійснює реалізацію даного майна у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а отже, відсутні підстави вважати, що відповідач Товарна біржа порушив права позивача, як особи, яка у відповідності до положень ст.. 822 ЦК України має переважне право на придбання предмета договору оренди в разі його продажу. Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання Товарної біржі забезпечити право позивача як орендаря на першочергове придбання орендованого приміщення за адресою [ADDRESS] не підлягають задоволенню. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст. 59-61 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач не надав жодних доказів, що відповідач ПП «Лекс» перешкоджає йому в користуванні орендованого ним приміщення, оскільки сам факт проведення реалізації даного майна не є перешкоджанням в здійсненні оренди приміщення. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення збитків в сумі 12 109 125 грн, передбачені п. 8.6 договору оренди з наступних підстав. Даний пункт передбачає відшкодування неустойки у тому випадку, якщо від орендаря вимагається звільнити приміщення у примусовому порядку, або якщо він не може використовувати приміщення таким чином, як це передбачено в договорі. Проте, позивачем не було доведено, що відповідач ПП «Лекс» вимагає позивача звільнити орендоване приміщення чи, як вже було зазначено вище, будь-яким чином перешкоджає позивачу в користуванні ним. Зі змісту ст. 15 та ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд вважає, що оскільки позивач не надав доказів порушення його прав відповідачами, тому таке право не підлягає захисту в судовому порядку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Безпідставними також є вимоги про стягнення збитків за договором оренди з відповідача Товарної біржі, оскільки такі збитки можуть бути стягнені лише з орендодавця, а даний відповідач не є орендодавцем спірного приміщення.

Outcome: dismissed