Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товарна біржа «Українська біржа нерухомості», про визнання дійсним договору купівлі- продажу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому, згідно уточнених позовних вимог, просила визнати договір купівлі-продажу жилого будинку №986/1 від 12.08.1999 року, який укладений на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.05.2021 відкрите провадження у справі. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2021 справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, надала згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача Миколаївської міської ради Горобченко О.В. не з`явилась, до початку судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Товарної біржи «Українська біржа нерухомості» у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилися, відзив на позов не подали та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2020 року, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За життя, [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON] житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Штефанко Т.А. 26.01.2016 року та видано витяг про реєстрацію, у Спадковому реєстрі №42758819. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на вищевказані об`єкти нерухомості. Згідно договору купівлі-продажу №986/1 від 12.08.1999 року, який був укладений на ТБ «Українська біржа нерухомості», померлому [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого [PERSON] , державним реєстратором Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області від 17.03.2014 року, померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0353 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4810136300:05:029:0078, адреса розташування: [ADDRESS] . 27.01.2021 року [PERSON] в межах строків, передбачених статтею 1270 Цивільного кодексу України, звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Рудої О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . За результатами звернення приватним нотаріусом 18.03.2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,0353 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4810136300:05:029:0078, адреса розташування: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності на зазначену земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.03.2021 року №248772066. Відносно видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. 18.03.2021 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки договір купівлі - продажу житлового будинку не відповідає вимогам чинного законодавства, тобто нотаріально не посвідчений. Свої зобов`язання за договором [PERSON] виконав. Договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку підписано сторонами власноручно. До теперішнього часу ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав не заявляли, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникало. Вищевказаний договір був укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на ТБ «Українська біржа нерухомості» і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджено реєстраційним записом на правовстановлюючому документі від 08.09.1999 року №17896 та довідкою ММБТІ від 23.02.2021 року №417 Тобто, право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ,зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №986/1, укладеного на ТБ «Універсальна біржа нерухомості». Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадкуванням, згідно ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, за нормами ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва. Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а 12.03.2017 року одна із сторін договору ( [PERSON] ) померла, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди в даний момент, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №986/1 від 12.08.1999 року, укладений на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» між [PERSON] та [PERSON] , на житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 210 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог законодавству України, суд дійшов висновку про можливість визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved