Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємця за законом після смерті [PERSON] , який загинув в 1941 році на фронті Великої вітчизняної війни. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який був спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який загинув в 1941 році на фронті Великої вітчизняної війни. Батько позивача [PERSON] прийняв спадщину, але за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину. Згідно рішення Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 17 листопада 1977 року у справі №2-1537 було задоволено позов [PERSON] (дружина [PERSON] ) до [PERSON] про визнання права власності на 3/8 частини домоволодіння по [ADDRESS] , в тому числі 1/4 частина в порядку поділу спільного майна подружжя та 1/8 частина в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на фронті Великої вітчизняної війни в 1941 році. Цим же рішенням суду встановлено, що 1/8 частина домоволодіння залишається відкритою її спадкоємцем є [PERSON] - син померлого. В подальшому [PERSON] продала свою частину 3/8 домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] за договором купівлі-продажу р. № 1-3773 від 02.09.1978 року, посвідченим 12-ю ХДНК. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/8 частину домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] набув право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] на підставі договору про право забудови, р. №19901, 22.09.1928, посвідченого 2-ою ХНК 22.09.1938 р. 10.09.2018 року позивач звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на спадкове майно. Таким чином, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , який був спадкоємцем [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 08.09.2020 року представником Харківської міської ради - Скидан М.А., який діє на підставі довіреності від 19.12.2019 року, подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки доводи, викладені в позовній заяві, вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного, Так, при підготовці відзиву на позовну заяву Харківською міською радою було витребувано копію інвентаризаційної справи на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах зазначеної інвентаризаційної справи міститься довідка КП «ХМБТІ» від 16.10.2018 №1045212, відповідно до якої зазначено, що за адресою: [ADDRESS] самочинно побудовані: сарай літ. «У», гараж літ. «Ф», прибудова літ «а7» загальною площею 37,7 кв.м. Враховуючи те, що у спадкодавця не виникло права власності на спірне нерухоме майно, то і перехід цього права до спадкоємця в порядку спадкування відповідно до вимог чинного законодавства не можливий. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.08.2020 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Витребувано з Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи № 356/2015 після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , витребувано з Харківського обласного державного нотаріального архіву інформації про наявність спадкової справи та відомості про те, чи звертався будь-хто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за місцезнаходженням спадкового майна: [ADDRESS] , який помер на фронті в 1941 році. Представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив представника Харківської міської ради, до якої додано копію технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно відповіді на відзив представник позивача зазначає, що в матеріалах справи наявні докази того, що нерухоме майно, яке є предметом позовної заяви збудовано правомірно. Додатково вказує, що сарай літ. «У», гараж літ. «Ф», прибудова літ «а7», на який посилається відповідач, не є предметом позовних вимог. Представник позивача [PERSON] адвокат Василинич О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. Третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи містіться її заява з проханням розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, в процесі судового розгляду було встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] були батьками [PERSON] та мешкали по [ADDRESS] (що підтверджується архівною копією актового запису про народження №5042 від 07.04.1940 року). [PERSON] помер в 1941 році, на фронті Великої вітчизняної війни, що встановлено рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 17 листопада 1977 року у справі №2-1537 на підставі довідки Московського РВК м. Харків від 28.12.1944 р. Рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 17 листопада 1977 року у справі №2-1537 встановлено, що на підставі договору на право забудови від 22.09.1938 р. та довідки БТІ №3647 від 02.07.1975 р. підтверджується, що 1/2 частина жилого будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] - зареєстрована на [PERSON] . Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Вказаним рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 17 листопада 1977 року у справі №2-1537 присуджено [PERSON] 1/4 частини жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] - в порядку спільного майна подружжя як дружині (свідоцтво про шлюб від 15.01.1932 р.), та 1/8 частину - в порядку спадкування, а всього 3/8 частини будинку. 1/8 частину - залишити відкритою, її спадкоємцом є [PERSON] син померлого. Згідно Довідки КП «ХМБТІ» від 16.10.2018 №1045212, копія якої надана представником відповідача Харківської міської ради Скидан М.А. разом з відзивом на позов, зазначено, що станом на 31.12.2012 згідно матеріалів інвентаризаційних справ комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з надвірними будівлями зареєстрований за наступними власниками: [PERSON] - 1/2 частка на підставі Договору дарування, посвідченого 29.07.2004 приватним нотаріусом ХМНО Бесєда Д.С. р. №710, [PERSON] - 1/8 частка на підставі Договору про забудування участка землі, посвідченого 2-ою ХНК 22.09.1938 р., [PERSON] - 3/8 частки на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 02.09.1978 12-ю ХДНК р. №1-3772. Аналогічна інформація щодо зареєстрованого права власності за [PERSON] - 1/2, за [PERSON] - 1/8, за [PERSON] - 3/8 житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , міститься в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До спадкоємців за законом першої черги відповідно дог ст.1261 ЦК України віднесені діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11 травня 2019 року (повторно) підтверджується, що [PERSON] є батьком позивача. Також, згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області від 04.06.2019 року в архівному фонді Бюро записів актів громадянського стану міських відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області у Книзі реєстрації актів про народження по м. Харкову за 1940 рік є запис від 21 квітня 1940 року (реєстраційний номер 42) про народження [INFO] [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Тобто, підтверджується, що зареєстрований власник предмета позову - 1/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] - [PERSON] є рідним дідом позивача по батьківській лінії. Батько позивача, [PERSON] , народився [INFO] , а його батько [PERSON] помер на фронті Великої вітчизняної війни в 1941 році. Тобто на час смерті [PERSON] [PERSON] був неповнолітнім та мешкав за місцем відкриття спадщини. Таким чином [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до положень ЦК УРСР 1922 року. Додатково його право на спадщину у розмірі 1/8 частки домоволодіння підтверджується рішенням Фрунзенського районного народного суду м. Харкова від 17 листопада 1977 року у справі №2-1537. [PERSON] знаходився в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022879568 від 17 травня 2019 року. Від шлюбу у [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00023968319 від 17 вересня 2019 року), та позивач [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). [INFO] рідний брат позивача [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11 жовтня 2019 року (повторно). [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22 серпня 2019 року (повторно). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22 серпня 2019 року (повторно). На час смерті [PERSON] [INFO] єдиним спадкоємцем першої черги за законом був позивач. Згідно відмітки Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУДМС в Харківській області на сторінці 11 паспорту позивача від 28.09.1993 року він прописаний по [ADDRESS] . Аналогічні відомості надало і Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради у листі від 27.09.2018 №1912/0/282-18, яким підтверджується, що на час смерті [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований позивач [PERSON] . Таким чином, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , позивач був його єдиним спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину, оскільки місце його проживання було зареєстровано за однією адресою із спадкодавцем. На підставі дослідженої судом копії спадкової справи №356/2015, наданої на ухвалу суду Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, судом було встановлено, що за життя [PERSON] право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] не оформив. Також встановлено, що 10 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про те, що спадщину після його батька, [PERSON] , померлого [INFO] , він фактично прийняв, оскільки проживав постійно за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яка додана до спадкової справи №356/2015. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 2 листопада 2018 року відмовлено у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після його батька [PERSON] , померлого [INFO] , на частку житлового будинку [ADDRESS] . Постанову мотивовано тим, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо в зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: відсутній оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. В матеріалах справи наявні докази того, що нерухоме майно, яке є предметом позову, збудовано на земельній ділянці, яка була надана під забудову в встановленому законодавством порядку, на час здійснення забудови. Також, предмет спору не є новоствореним майном та не є об`єктом незавершеного будівництва, так як житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] був збудований до 1992 року, на земельній ділянці, наданої під забудову, а по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Даними технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради станом на 24.09.2018 року встановлено, що у тому числі на території житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] побудовано самочинно гараж літ. «Ф», сарай літ. «У», прибудова літ. «а7». Аналогічні відомості наведені у довідці КП «ХМБТІ» від 16.10.2018 №1045212, відповідно до якої зазначено, що за адресою: [ADDRESS] самочинно побудовані: сарай літ. «У», гараж літ. «Ф», прибудова літ «а7» загальною площею 37,7 кв.м. Представник позивача у відповіді на відзив додатково вказав, що визнання права власності на гараж літ. «Ф», сарай літ. «У», прибудова літ. «а7», які побудовані самочинно, не є предметом позовних вимог. З врахуванням наведеного вище суд вважає доведеним, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] до складу спадщини входили належні померлому на праві спільної часткової власності 1/8 частина житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 127,1 кв.м, житловою - 79,8 кв.м. (загальна та житлова площа без урахування самочинно побудованого зазначена в п. 6 довідки КП «ХМБТІ» від 16.10.2018 №1045212), з надвірними спорудами сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Г», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «М», сарай літ. «О», льох літ. «Р», навіс літ. «Н», сарай літ. «С», вбиральня літ. «Т», льох літ. «Х», льох літ. «Ж», огорожа №4-9, 12-17, колодязь №3, вигрібна яма №18. Вказану частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом прийняв у спадщину позивач [PERSON] , тобто за виключенням самочинно побудованого (перепланованого/реконструйованого) сараю літ. «У», гаражу літ. «Ф», прибудови літ «а7». Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Тобто, чинним законодавством встановлено, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, іншу будівлю, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, що співвідноситься із загальним принципом права nemo plus iures transferre potest quam ipse habet - ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Також, відповідно до п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6 право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» де зазначено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Крім того, згідно з роз`ясненнями викладеними у п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Враховуючи те, що у спадкодавця не виникло права власності на спірне нерухоме майно, то і перехід цього права до спадкоємця в порядку спадкування відповідно до вимог чинного законодавства не можливий. Приймаючи до уваги той факт, що судовим розглядом справи факт правомірного набуття за життя права власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] [PERSON] доведений, а також встановлений факт прийняття спадщини за законом після його смерті батьком позивача [PERSON] , та, відповідно, факт прийняття спадщини за законом самим позивачем [PERSON] , позовні вимоги останнього про визнання права власності за законом після смерті [PERSON] на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 127,1 кв.м., житловою - 79,8 кв.м, з надвірними спорудами: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Г», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «М», сарай літ. «О», льох літ. «Р», навіс літ. «Н», сарай літ. «С», вбиральня літ. «Т», льох літ. «Х», льох літ. «Ж», огорожа №4-9, 12-17, колодязь №3, вигрібна яма №18, тобто за виключенням самочинно побудованого (перепланованого/реконструйованого) сараю літ. «У», гаражу літ. «Ф», прибудови літ «а7», суд задовольняє. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Так, позивачем при поданні позовної було сплачено судовий збір у розмірі 845,21 грн., вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача позивач під час подання позовної заяви та розгляду справи не висував. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги приписи п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» щодо розподілу судових витрат у спадкових справах, суд вважає за необхідне сказати в резолютивній частині рішення про віднесення судових витрат на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial