Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 10 серпня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Володимир-Волинським відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції, актовий запис № 154, та відповідно було видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Вказує, що за час подружнього життя їх відносини поступово погіршувались. Протягом 2017 року у них почали виникати сварки та конфліктні ситуації через вживання відповідачем алкогольних напоїв. На даний час не спілкуються один з одним, подружніх стосунків не підтримують, а сам шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2002 року Володимир-Волинським відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції, актовий запис № 154. Дана обставина стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, [NUMBER]. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких являються сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, не спілкуються, їх сім'я розпалась, а шлюб існує формально. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved