Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 07 серпня 2010 року, актовий запис № 989. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2016 шлюб між відповідачами був розірваний. В період шлюбу [PERSON] завагітніла від позивача та народила сина [PERSON] . В свідоцтві про народження [PERSON] , в графі батько записаний [PERSON] . У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.03.2019 відкрито провадження по справі. Ухвалою Деснянського районого суду міста Києва від 03.05.2019 призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на розгляд якої поставити питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Деснянського районого суду міста Києва від 05.08.2019 відновлено провадження по справі, після надходження експертизи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява 27.08.2019 від представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява 27.08.2019 про розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги визнає та просить суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява 03.04.2019 про розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги визнає та просить суд задовольнити. Представник третьої особи Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07.08.2010 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 989. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в графі мати записано: [PERSON] , а в графі батько записаний: [PERSON] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] був зазначений батьком дитини, оскільки на момент його народження, відповідачі перебували в зареєстрованому шлюбі, однак [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON] . Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з частинами 1 та 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство». Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до Висновку експерта №103-233-2019 молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше ніж 99,99%. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування висновку експертизи суду не надано. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. З огляду на те, що висновком експерта №103-233-2019 підтвердив біологічне батьківство [PERSON] та враховуючи визнанням позову відповідачами, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. Відповідно ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ч. 1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У звязку з зазначеним вище, суд присуджує стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20грн, а саме з кожного в розмірі 192,10грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved