Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до ПрАТ «УПСК», з урахуванням уточнень від 06.10.2014 р., про відшкодування матеріальної шкоди та страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП). Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 17.12.2010 р. на автодорозі Київ-Харків сталася ДТП з вини водія, [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 21099», державний номер ВІ 89-72ВС, і вчинив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», державний номер АХ 6217АЕ під його керуванням, яким володіє на праві власності, що призвело до пошкодження транспортного засобу . Вина водія, [PERSON], у ДТП визнана Чутівським районним судом Полтавської області 02.08.2011 р. ( справа № 1-61/11). Цивільно-правова відповідальність водія, [PERSON], була застрахована ПрАТ «УПСК» за полісом № ВЕ/5411813, чинним на момент пригоди, з лімітом відповідальності у розмірі 50000 грн., франшизою - «0» грн.. Страховику подав заяву про настання події, надав всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування згідно переліку, в тому числі довідку ДАІ, що підтверджено відмітками про отримання. Страховик не провів оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля «Renault Kangoo», тому був змушений провести дослідження за власний рахунок, на огляд ТЗ телеграмою викликався [PERSON], як винуватець ДТП. Відповідно до звіту №280/12 від 30.10.2012 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo», державний номер АХ 6217АЕ , загалом складає суму 30158 грн. 41 коп., вартість дослідження суму 650 грн.. Сума страхового відшкодування за розрахунком складає: 30158 грн. 41 коп. (вартість відновлювального ремонту) + 650 грн. (вартість оцінки) + 36 грн. 24 коп. (вартість телеграми) = 30844 грн. 65 коп., тобто суму в межах ліміту відповідальності страховика. 30.11.2012 р. страховику надіслав копію звіту №280/12 від 30.10.2012 р. та вироку суду в справі №1-61/11. Відповідач не виплатив страхове відшкодування, тому повинен сплатити пеню, починаючи з 02.03.2013 р., за 279 днів прострочення, з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, що складає суму 3 096 грн. 90 коп.. Позивач просив, з урахуванням уточнень від 06.10.2014 р., стягнути з ПрАТ «УПСК» на його користь страхове відшкодування в сумі 30844 грн. 65 коп., пеню в сумі 3096 грн. 90 коп. та витрати від сплати судового збору в сумі 340 грн.. Відповідач, ПрАТ «УПСК», позовні вимоги не визнав, у письмових запереченнях, зокрема, зазначив, що 23.09.2010 р. з [PERSON] був укладений договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/5411813 на експлуатацію забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих в результаті ДТП, у сумі 50000 грн. (на одного потерпілого), та франшизою 500 грн.. 17.12.2010 р. сталась ДТП внаслідок того, що водій, [PERSON], керуючи забезпеченим транспортним засобом, не переконався в безпеці руху при здійснені маневру обгону, виїхав на смугу зустрічного руху, чим спричинив небезпеку для руху зустрічного автомобіля [NUMBER], під керуванням водія, [PERSON], та допустив зіткнення передніми частинами зазначених автомобілів. 21.12.2010 р. та 10.01.2011 р. за вх. №№ 046/16, 046/19 від страхувальника та потерпілого надійшли заяви - повідомлення про подію. 11.04.2011 р. позивач подав заяву про страхове відшкодування в зв»язку з пошкодженням автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER] , зареєстровану в журналі реєстрації за № 046/37. Розмір страхового відшкодування розраховувався відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі звіту № 14234 з оцінки транспортного засобу від 29.04.2011 р. та звіту № 16601 - ост. від 19.09.2011 р., проведених суб'єктом оціночної діяльності ФОП - [PERSON]. Позивач був присутнім при огляді пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER], що підтверджується його підписами у актах огляду, як додатках до звіту № 14234 від 29.04.2011 р.. Звітом № 14234 з оцінки транспортного засобу від 29.04.2011 р. встановлено, що відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору, також визначено розмір ринкової вартості автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER] на момент ДТП в сумі 47 464 грн. 20 коп.. Звітом № 16601 - ост. від 19.09.2011 р. визначено утилізаційну вартість автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER] в сумі 29 986 грн. 97 коп.. Таким чином, ураховуючи, що позивач не погодився з визнанням ТЗ фізично знищеним, тому відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» йому було відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Розрахунок страхового відшкодування проведений наступним чином: 47 464 грн. 20 коп. ( ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 29 986 грн. 97 коп. (залишкова вартість ТЗ) 500 грн. (передбачена полісом франшиза) = 16 977 грн. 23 коп.. Відповідно до страхового акту № 44-09/11 від 28.09.2011 р. позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 16 977 грн. 23 коп., що підтверджується випискою з клієнт-банку № 597877, тому позов безпідставний. У судове засідання позивач не з»явився, на неодноразові судові повідомлення надсилав заяви про розгляд справи за його відсутності, зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, ПрАТ «УПСК» на підставі довіреності, [PERSON], позовні вимоги не визнала відповідно до заперечень, просить розглянути справу за її відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, доданих до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Суд установив, що 17.12.2010 р. на автодорозі Київ-Харків сталася ДТП з вини водія, [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 21099», державний номер ВІ 89-72ВС, і порушивши вимоги п. п. 10.1., 14.2.(в) ПДР, вчинив зіткнення з автомобілем позивача «Renault Kangoo», державний номер АХ 6217АЕ, під його керуванням, що призвело до пошкодження транспортного засобу, та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (а. с. 6). Відповідно до вироку Чутівського районного суду Полтавської області від 02.08.2011 р. в справі № 1-61/11 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст.286 КК України (порушення правил безпеки руху) та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами, частково задоволено цивільний позов потерпілого, [PERSON], стягнуто у рахунок відшкодування моральної шкоди - 10000 грн., матеріальної шкоди 869 грн. 42 коп. ( а. с. 7, 8). Цивільно - правова відповідальність водія, [PERSON], була застрахована ПрАТ «УПСК» за полісом № ВЕ/5411813 від 23.10.2010 р. строком дії до 22.09.2011 р. включно, чинним на момент пригоди, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) у розмірі 50000 грн., франшизою - 500 грн. ( а. с. 47). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У розумінні ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого ( п. п. 9.1., 9.2. ст. 9 цього Закону) Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту ( п. 12.1. ст. 12 цього Закону). Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу ( ст. 28 цього Закону). У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством … . з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону). Відповідно до п. п. 30.1., 30.2. ст. 30 цього Закону ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень п. 34.3. ст. 34 цього Закону якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Доводи позивача, наведені в позовній заяві на обгрунтування позовних вимог, спростовуються наступним. 21.12.2010 р. та 10.01.2011 р. за вх. №№ 046/16, 046/19 страхувальник та потерпілий (позивач) подали заяви повідомлення до ПрАТ «УПСК» про подію, що має ознаки страхової ( а. с. 48-53) . 11.04.2011 р. позивач особисто подав заяву про виплату страхового відшкодування в зв»язку з пошкодженням автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER], зареєстровану в журналі реєстрації за № 046/37, в якій просив перерахувати кошти на відповідний картковий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк», зазначивши необхідні реквізити ( а. с. 54). 19.02.2011 р., до подачі позивачем заяви про виплату страхового відшкодування, відповідач, ПрАТ «УПСК», замовив у СПД ФОП [PERSON] товарознавчі дослідження (звіти), в рамках яких 29.04.2011 р. за участю позивача проведено огляд пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER], складені відповідні акти, підписані ним без будь-яких застережень, що є додатками до Звіту № 14234 від 29.04.2011 р., у яких міститься посиланням на те, що у разі виявлення під час ремонту прихованих дефектів (пошкоджень) необхідно повідомити страхову компанію з метою складання додаткового акту огляду (дефектної відомості) ( а. с. 61-64). Висновком до Звіту № 14234 з оцінки транспортного засобу від 29.04.2011 р. встановлено, що відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору, виходячи з визначених розміру ринкової вартості автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER] на момент ДТП в сумі 47 464 грн. 20 коп., вартості відновлювального ремонту в розмірі 48987 грн. 36 коп., що перевищує ринкову вартість ТЗ, матеріальний збиток складає 47464 грн. 20 коп. ( а. с. 56-60, 65-89). Відповідно до Звіту № 16601 - ост від 19.09.2011 р. утилізаційна вартість автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER], складає суму 29 986 грн. 97 коп. ( а. с. 90, 91). Ураховуючи, що позивач не погодився з визнанням ТЗ фізично знищеним, тому відповідно до п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Розрахунок страхового відшкодування проведено наступним чином: 47 464 грн. 20 коп. ( ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 29 986 грн. 97 коп. (залишкова вартість ТЗ) 500 грн. (передбачена полісом франшиза) = 16 977 грн. 23 коп.. Відповідно до страхового акту № 44-09/11 від 28.09.2011 р. позивачу виплачене страхове відшкодування в сумі 16 977 грн. 23 коп. шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок у банку одержувача за зазначеними ним у заяві про виплату страхового відшкодування від 11.04.2011 р. реквізитами, що підтверджується випискою з клієнт-банку № 597877 (а. с. 125). Проте, позивач у позовній заяві з незрозумілих причин не наводить обставин, які об»єктивно підтверджені в ході судового розгляду, не зазначив, що одержав страхове відшкодування в сумі 16 977 грн. 23 коп., а також причин незгоди з цим розміром страхового відшкодування та Звітами № 14234 з оцінки транспортного засобу від 29.04.2011 р. та № 16601 - ост від 19.09.2011 р., складеними СПД-ФОП [PERSON]. При розрахунку страхового відшкодування позивач посилається на Звіт № 280/12 від 30.10.2012 р. про вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo», державний номер [NUMBER] в сумі 30158 грн. 41 коп., копію якого нібито надіслав відповідачу 30.11.2012 р., натомість додав Звіт № 962 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу від 11.02.2013 р., який не може бути прийнятий до уваги з наступних підстав. Як убачається з висновків Звіту № 962 з визначення вартості поновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу від 11.02.2013 р., складеного на замовлення позивача через досить тривалий час після попереднього звіту та отримання ним страхового відшкодування СПД [PERSON], без повідомлення страховика про виявлення під час ремонту прихованих дефектів (пошкоджень) з метою складання додаткового акту огляду (дефектної відомості), про необхідність чого був попереджений під час проведення первісного огляду від 29.04.2011 р., виклику представника страхової компанії на повторний огляд і проведення дослідження, в односторонньому порядку, ринкова вартість автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер [NUMBER], 2000 р. випуску, номер кузова [NUMBER] на момент оцінки до настання пошкоджень складає 40745 грн. 12 коп., а на момент оцінки після настання пошкоджень 10586 грн. 71 коп.. Поряд з цим, вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу складових частин, була визначена відносно іншого автомобіля Renault Kangoo, з іншим реєстраційним номером АХ 6750 СВ та номером кузова VFIFC09AF28985128, що на момент оцінки склала суму 30158 грн. 41 коп. ( а. с. 9-17). За наведених обставин Звіт № 962 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу від 11.02.2013 р. не може вважатись належним доказом, і прийнятий до уваги, інші докази у матеріалах справи відсутні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ( ч. 1 ст. 11 ЦПК). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України. У обґрунтування позовних вимог позивач не надав суду належних і допустимих доказів, і не довів обставини, на які посилається, як на їх підстави. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування в сумі 30158 грн. 41 коп., витрат на проведення дослідження (оцінки) у сумі 650 грн. та направлення телеграми другому учаснику ДТП у сумі 36 грн. 24 коп. (вартість якої не відшкодовується страховиком), всього суми 30844 грн. 65 коп., а також пені за період з 02.03.2013 р., за 279 днів прострочення, з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, що складає суму 3 096 грн. 90 коп., - не доведені та не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позивачу судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного, ст. ст. 988, 992, 999, 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. 3, 6, 9, 12, 28- 30, 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed