Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення заборгованості по заробітній платі, в обґрунтування якого вказав, що він з 03.11.2008 по 07.07.2020 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірничим робочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті, та був звільнений за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України. У порушення трудового законодавства відповідач не розрахувався з ним у день звільнення, маючи перед ним заборгованість за період з грудня 2019 року по липень 2020 року. 15.06.2021 він звернувся до ДП «ВК «Краснолиманська» із заявою про проведення з ним повного розрахунку та надання довідок про заборгованість та розмір середнього заробітку, яка була відповідачем проігнорована. Тому він вимушений провести розрахунок заборгованості із заробітної плати самостійно. Відповідно до інформації, яка міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5), заборгованість із заробітної плати за період з грудня 2019 року по липень 2020 року склала 136178 грн 42 коп., яку він просить стягнути з відповідача на свою користь. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Згідно з поданим відзивом на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав через їх безпідставність, вказав, що позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні, було нараховано до сплати після обов`язкових утримань за період з грудня 2019 року по липень 2020 року 107568 грн 68 коп. В день звільнення 07.07.2020 позивач не працював, із вимогою про виплату належних йому при звільненні сум до підприємства не звертався, а тому фактично погодився з проведенням підприємством остаточного розрахунку заборгованості із заробітної плати на розсуд відповідача. Згідно з ухвалою судді від 23.07.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів у відповідача. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 03.11.2008 по 07.07.2020 знаходився у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», працюючи на різних посадах з повним підземним робочим днем у шахті. Відповідно до наказу № 966-к від 07.07.2020 був звільнений на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.8-9). Згідно з інформацією відділу контрольного табелю ДП ВК «Краснолиманська» [PERSON] у день звільнення не працював. 15.06.2021 [PERSON] звернувся до ДП «ВК «Краснолиманська» із заявою про проведення з ним повного розрахунку та надання довідок про заборгованість та розмір середнього заробітку, яка була направлена цінним листом з описом вкладення, повідомленням про вручення та кур`єрською доставкою. Відповідно до інформації, яка міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5), сума заробітку позивача за період з грудня 2019 року по липень 2020 року склала 136178 грн 42 коп. Відповідно до витребуваної судом довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 18.07.2021 заборгованість підприємства перед [PERSON] з виплати заробітної плати складає: за грудень 2019 року - 10258 грн 33 коп., за січень 2020 року - 14394 грн 54 коп., за лютий 2020 року - 30742 грн 10 коп., за березень 2020 року - 2043 грн 65 коп., за квітень 2020 року - 17169 грн 37 коп., за травень 2020 року - 6386 грн 69 коп., за червень 2020 року - 8925 грн 04 коп., за липень 2020 року - 17748 грн 96 коп., а всього 107568 грн 68 коп. Ця сума вказана після утримання обов`язкових податків і зборів. Відомостей про нараховану суму заборгованості із заробітної плати позивача підприємством суду не надано. Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу підприємство не розрахувалося у повному обсязі з позивачем, заборгованість із заробітної плати в сумі 107568 грн 68 коп., з якої вже утримані обов`язкові податки і збори, підлягає стягненню з відповідача. Суд не погоджується з позицією відповідача, яка не ґрунтується на законі, оскільки відсутність на роботі позивача у день звільнення і непред`явлення ним вимоги ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця щодо виплати працівнику належної йому заробітної плати. Позивач згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення заробітної плати, тому в силу ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.47, 116, КЗпП України,

Outcome: approved