Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 29.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON], а також просить зобов'язати [PERSON], [PERSON] повернути одна одній в натурі все, що вони одержали при виконанні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 29.04.2014 року. Обґрунтовує свої вимоги тим, що він, [PERSON], 1 грудня 2009 року дав у борг [PERSON] у розмірі 17 000 доларів США, що еквівалентно 135 320,00 гривень. Оскільки, [PERSON] борг йому не повернула, він вимушений був звернутися до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення боргу. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 135 320 гривень. Під час розгляду справи про стягнення боргу ухвалою Суворовського районного суду від 11 січня 2011 року в якості забезпечення позову на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та яка належала [PERSON], було накладено арешт. Суворовським районним судом м. Одеси 27 липня 2011 року було видано виконавчий лист № 2-1269/11 на стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 135 320 гривень, який було пред'явлено на виконання до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. 6 квітня 2012 [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Гудіної Н.І. від 30 березня 2012 були скасовані заходи забезпечення позову та знято арешт з квартири [ADDRESS]. Після чого, [PERSON] звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 серпня 2012 року ухвалу Суворовського районного суду від 30 березня 2012 року про скасування забезпечення позову було скасовано та справу направлено на новий розгляд. Після нового розгляду справи Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 18 вересня 2012 року заяву про скасування заходів забезпечення позову було повернуто заявникові. У зв'язку з тим, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року, за яким з [PERSON] було стягнуто суму боргу, на користь [PERSON] у розмірі 135 320 гривень не виконано то він змушений був звернутися до суду з вимогою до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним. 12 серпня 2013 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним - залишений без задоволення. На вищевказане рішення Суворовського районного суду м.Одеси [PERSON] звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2014 року, рішення Суворовського районного суду від 12 серпня 2013 року скасовано та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 6 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] та якій був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 821. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року по цивільній справі за моїм [PERSON] позовом до [PERSON] та [PERSON] про зобов'язання повернути в натурі набуте за визнаним недійсним договором купівлі-продажу майно позовні вимоги [PERSON] задоволено та зобов'язано [PERSON] та [PERSON] повернути одна одній в натурі все що вони одержали при виконанні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Однак, [PERSON], стало відомо, про те, що [PERSON] продала, в травні 2014 року, спірну квартиру [PERSON], завідомо знаючи про те, що договір купівлі-продажу квартири від 6 квітня 2012 року, за яким вона купила спірну квартиру, визнано недійсним відповідно до рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2014 року, оскільки вона була присутня на засіданні апеляційного суду і спірна квартира на момент продажу її [PERSON] вже не була її власністю. Позивач вважає, про те, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 29 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], повинен бути визнаний недійсним з застосуванням наслідків недійсності правочину, оскільки він є протиправним, в зв'язку з тим, що [PERSON] на той час вже не була власницею даної квартири. Також, позивач вважає, про те, що він має право на оспорювання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який укладений 29 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], оскільки він, [PERSON] є зацікавленою особою і цим договором порушено його право на можливість виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року яким було стягнуто з [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором позики у розмірі 135 320 гривень. Позивач просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на ст.ст.16,215,203,228,328 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через засоби масової інформації, оскільки їх місце реєстрації та проживання невідоме, з заявою про слухання справи у їх відсутність до суду не зверталися. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається, що вони були повідомлені належним чином. (а.с.144,150). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що позивач [PERSON], 1 грудня 2009 року дав у борг [PERSON] у розмірі 17 000 доларів США, що еквівалентно 135 320,00 гривень. Оскільки, [PERSON] борг йому не повернула, він вимушений був звернутися до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення боргу. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 135 320 гривень. Ухвалою Суворовського районного суду від 11 січня 2011 року в якості забезпечення позову на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та яка належала [PERSON], було накладено арешт. Суворовським районним судом м. Одеси 27 липня 2011 року видано виконавчий лист № 2-1269/11 про стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 135 320 гривень, який було пред'явлено на виконання до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. 6 квітня 2012 укладено договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS], між [PERSON]. та [PERSON], яуий посвідчений нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 821 ( арк.сп.107-108); Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Гудіної Н.І. від 30 березня 2012 скасовані заходи забезпечення позову та знято арешт з квартири [ADDRESS]. Після чого, [PERSON] звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 серпня 2012 року ухвалу Суворовського районного суду від 30 березня 2012 року про скасування забезпечення позову скасовано та справу направлено на новий розгляд. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 18 вересня 2012 року заяву про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявникові. Із матеріалів справи вбачається про те, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року, за яким з [PERSON] було стягнуто суму боргу, на користь [PERSON] у розмірі 135 320 гривень не виконано, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним. 12 серпня 2013 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним - залишений без задоволення. На вищевказане рішення Суворовського районного суду м.Одеси [PERSON] звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2014 року, рішення Суворовського районного суду від 12 серпня 2013 року скасовано, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 6 квітня 2012 року, між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 821. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] позовом до [PERSON] та [PERSON] про зобов'язання повернути в натурі набуте за визнаним недійсним договором купівлі-продажу майно позовні вимоги [PERSON] задоволено, також суд зобов'язав [PERSON] та [PERSON] повернути одна одній в натурі все що вони одержали при виконанні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.11-12); Відповідно до договору купівлі-продажу від 29 квітня 2014 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купила , квартиру [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І. (а.с.102-103); Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з вимогами ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, незаконне володіння ним. Відчуження об'єкта нерухомості під час дії арешту є протиправним, тобто таким, що порушує публічний порядок. В силу ч.2 ст.228 ЦК України такий правочин є нікчемним. Суд, вважає, про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був укладений 29.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Штогріною О.І. вчинений всупереч ч.1 ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Оскільки договір купівлі-продажу визнаний недійсним, то право власності на зазначену квартиру, повинно бути відновлено за [PERSON], що надасть можливість державній виконавчій службі виконати рішення суду про стягнення з [PERSON] на його користь боргу. Згідно ст. 216 ч.1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Суд, вважає, про те, що відповідачі по справі, як сторони недійсного договору купівлі - продажу квартири, не виконують зобов'язання по поверненню одна одній у натурі все що вони одержали на виконання цього договору, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] правомірні та такі, що підлягають задоволенню, тому що своїми діями, відповідачі порушують його права та інтереси, щодо можливості виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2011 року, що набрало законної сили, про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики в сумі 135 320 гривень. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved