Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В. про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом. У позові вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно. 04.03.2011 своїм заповідальним розпорядженням [PERSON] усе належне йому на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось , і взагалі усе те, що йому буде належати на час смерті і на що за законом він матиме право, спадкодавець залишив їх внучці [PERSON] 13.03.2020 року приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В. відкрито спадкову справу №25/2020 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Вона, як непрацездатна за віком вдова померлого [PERSON] є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України, яка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також заяву про прийняття спадщини подав син померлого [PERSON] , хоча права на спадкування на підставі ст.1241 ЦК України, він не має. Інший син померлого [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавав. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , входить 16/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 08.02.1996 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради, яке видавалось на весь будинок в цілому, однак, 04.02.1999 року її чоловік [PERSON] подарував 9/25 частин вищевказаного будинку їх синові [PERSON] . Договір дарування посвідчений державним нотаріусом 2-ої Лубенської державної нотаріальної контори 04.02.1999 року за реєстровим №389 і в даний час будинок переобладнаний на дві окремі квартири. На даний час житловий будинок перебуває у спільній частковій власності: 16/25 частини належать померлому [PERSON] , 9/25 частин сину [PERSON] . Він переобладнаний на дві окремі квартири з окремими виходами, хоча і перебуває під одним дахом. Оформити свої спадкові права вона не може, на тій підставі, що постановою приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій від 10.09.2020 року відмовлено по причині відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказане домоволодіння, оскільки у свідоцтві про право власності прізвище власника зазначено [PERSON] , що не є тотожним з [PERSON] . Позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 28/75 частин від 16/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , що належали спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 08 лютого 1996 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради, зареєстроване в Лубенському МБТІ 08 лютого 1996 року із внесенням запису до реєстраційної книги №46 за реєстровим номером 6472. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, звернулися до суду з заявою в якій просили справу розглядати без їх участі, за наявними в справі доказами. Відповідач [PERSON] звернулася в суд із заявою в якій прохала справу розглядати без її участі, за наявними в справі доказами. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кузьмич Н.О. щодо позову заперечували, мотивуючи тим, що позивач обрала неправильний спосіб захисту. Спірні відносини повинні вирішуватися шляхом пред`явлення позову про визнання факту належності померлому правовстановлюючого документу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, звернулись до суду із заявами щодо розгляду справи у їх відсутність, позов визнали. Третя особа приватний нотаріус Тищенко І.В. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, згідно якої просила розглянути справу без її участі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13), після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема, як стверджує позивач, 16/25 домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] . 04.03.2011 своїм заповідальним розпорядженням [PERSON] усе належне йому на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось , і взагалі усе те, що йому буде належати на час смерті і на що за законом він матиме право, спадкодавець залишив їх внучці [PERSON] . Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В., після смерті [PERSON] на майно померлого відкрито спадкову справу №25/2020. Згідно матеріалів спадкової справи нотаріусом було встановлено, що спадкоємцем за заповітом являється онука спадкодавця [PERSON] , а також, згідно ст.1241 ЦК України, спадкоємцями за законом є дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] (а.с.28). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] нотаріусом відмовлено, у зв`язку з тим, що у наданому нею свідоцтві про право власності на спадкове майно, прізвище спадкодавця вказано « [PERSON] », а прізвище спадкодавця « [PERSON] », тобто маються розбіжності у написанні прізвища. Таким чином, фактично у нотаріуса виник сумнів щодо належності спадкодавцеві Свідоцтва про право власності. Між сторонами відсутній спір щодо права спадкоємців на спадщину, їх черговості, частки майна померлого в будинку, тощо. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. У свої постанові від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц, ВС звернув увагу на те, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією відповідача про те, що спірні відносини не можуть бути вирішені в зазначений спосіб. У даній ситуації для захисту його прав позивачу доцільно було звернутися із завою про визнання факту належності спадкодавцеві документів про право власності, і усунення розбіжностей у прізвищі спадкодавця, а потім повторно звернення до нотаріуса у загальному порядку. В даному випадку позивач, звернувшись до суду із таким позовом, намагається змусити суд перебрати на себе повноваження нотаріуса за відсутності фактичного спору між спадкоємцями. За таких обставин, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати покладаються на позивача, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК Країни.

Outcome: dismissed