Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 8 Березня, б. 26, що належав померлій 21.08.2015 року [PERSON], мотивуючи тим, що приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що спадковий житловий будинок не зданий в експлуатацію. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.1997 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1/7880, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 8 Березня, б. 26. Згідно довідки від 02.07.2016 року за № 1052, наданої комунальним підприємством «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» вказано, що власником житлового будинку розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 8 Березня, б. 26 є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.1997 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори в реєстрі за № 1/7800. Зазначений житловий будинок побудований у 1978 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 582/5773 від 10.07.2001 р. не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 р. Держаного комітету будівництва архітектури та житлової політики України обєкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 423517 від 22.08.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 21.08.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 8 Березня, б. 26. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 09.03.2004 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області зареєстрованого в реєстрі за № 3-263, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку після смерті [PERSON], немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 8 Березня, б. 26, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 8 Березня, б. 26, що належав померлій 21.08.2015 року [PERSON]. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved