Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Новоекономічної селищної ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла іі тітка - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається: з житлового будинку, загальною площею 59 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та з земельної ділянки, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,3259га, яка складається з 0,15га - для обслуговування житлового будинку, 0,1759 га - для ведення підсобного господарства, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що згідно заповіту [PERSON] все своє майно заповідала їй, за умови проживання у будинку чоловіка спадкодавця - [PERSON] до його смерті. [PERSON] помер [INFO] Позивач вказує, що в порядку, передбаченому чинним законодавством звернулася з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено, оскільки вона не змогла надати нотаріусу оригінал правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна [PERSON] Позивач вказує, що правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку втрачені, а отримати їх дублікати неможливо, оскільки архівні документи нотаріальної контори зберігаються у Донецькому обласному архіві, який на тепер час знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції. Водночас, позивач звертає увагу суду на те, що факт належності спадкодавцю [PERSON] будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, підтверджується: -технічним паспортом на будинок, в якому є відомості: «власник» - [PERSON], «документ, що підтверджується право власності» - свідоцтво про право на спадщину, видане 23 вересня 1980 року; -домовою книгою на будинок [ADDRESS], в якій є відмітка про місце реєстрації [PERSON] за вищезазначеною адресою з 19 травня 1980 року; -копією державного акту № 844 про права приватної власності на землю на ім'я [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], виданий на підставі рішення Новоекономічної селищної ради від 21 грудня 1999 року про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,3259га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства від. 07 травня 2001 року: -довідкою Новоекономічної селищної ради № 1945 від 22 грудня 2015 року, згідно якої [PERSON] проживала з 19 травня 1980 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS]. З огляду на вищенаведене, просила суд задовольнити позов та визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 59 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,3259 га, з яких 0,15 га - для ведення обслуговування житлового будинку, 0,1759 га - для ведення особистого підсобногоо господарства . Позивач [PERSON]у судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Новоеконічної селищної ради у судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав заяву із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, а також не заперечує щодо задоволення позову. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставна та таку слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що згідно із технічним паспортом на жилий будинок № 350 від 11 січня 1977 року, виданим Красноармійським БТІ, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], згідно свідоцтва про право спадкування за законом, виданого 2-ю Красноармійською державною нотаріальною конторою 23 вересня 1980 року, реєстровий номер 3562 (а.с 10 на звороті). Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю від 07 травня 2001 року, виданого на підставі рішення Новоекономічної селищної ради народних депутатів від 21 грудня 1999 року, [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3259 гектарів в межах згідно з планом для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства ( а.с. 15) Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області 27 січня 2009 року, [PERSON] померла [INFO], про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 84 (а.с. 7). Згідно копії заповіту від 30 травня 2002 року, який зареєстрований в реєстрі № 255, посвідченого керуючим справами виконкому Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області [PERSON], [PERSON] заповідала усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і на що за законом вона буде мати на день її смерті - [PERSON] В заповіті міститься зобов'язання [PERSON] надати право чоловіку [PERSON] - [PERSON] дожити в належному їй будинку до дня своєї смерті (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Новоекономічної селищної ради Красноармійського району Донецької області 19 жовтня 2015 року, [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 39 (а.с. 8). Відповідно даних спадкової справи, 13 липня 2009 року [PERSON] звернулася до Другої Красноармійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 61-62). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру № 20588272 від 13 липня 2009 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] (а.с. 14,71). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 грудня 2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок та земельну ділянку, після померлої [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано нотаріусу правовстановлюючих документів на жилий будинок та земельну ділянку (а.с. 19). Наведені фактичні обставини справи підтверджені документально та визнані сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У листі Другої Красноармійської державної нотаріальної контори № 18/01-16 від 21 січня 2016 року зазначено, що видати копію свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано 23 вересня 1980 року по реєстру № 3562 на житловий будинок на ім'я, [PERSON] неможливо, у зв'язку із тим, що всі документи з 1974 року по 2011 рік нотаріальною конторою здані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, яки й знаходиться у м. Донецьку у зоні проведення антитерористичної операції. Позивач на підтвердження позовних вимог в частині визнання права власності на спадкування за заповітом на земельну ділянку надав суду належним чином завірену копію державного акта на право приватної власності на землю за спадкодавцем [PERSON], посвідчену заступником начальника Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі В.В. Кириловим та на акті міститься відповідна печатка Управління Держгеокадастру. Таким чином, суд відзначає, що будинок збудовано на земельній ділянці, що була виділена спадкодавцю у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкування нерухомого майна оформлюється свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, для чого спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса. Під час вирішення питання про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріус з'ясовує ряд обставин, з якими пов'язано виникнення права на спадкування, для чого вимагає відповідні докази. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з вказаних підстав, згідно п.п. 2, 23 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, надає особі право звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, від яких залежить виникнення права на спадкування. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою державного нотаріуса від 15 грудня 2015 року позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, які знаходяться за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved