Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів на утримання сина - [PERSON], [INFO], починаючи з 17.07.2015 року і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила про те, що у період з 12.12.1992 року по 11.02.2014 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Після фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Неповнолітній [PERSON], [INFO], з моменту розірвання шлюбу проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] є працездатним, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги частково, не заперечував проти стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, доходу відповідача. В частині пояснень сторони позивача щодо ненадання взагалі матеріальної допомоги відповідачем на утримання неповнолітнього сина, представник відповідача заперечив, пояснивши, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина, про що свідчать приєднані до заперечень копії квитанцій. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12.12.1992 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 12.12.1992 року. [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.07.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до даних свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2014 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до довідки № 1.7/1794, виданої 21.08.2015 року ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», відповідач [PERSON] з 02.06.2015 року працює на вказаному підприємстві на посаді головного фахівця редакції періодичних видань управління медіа-проектів з посадовим окладом 5200 гривень на місяць. Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи те, що батько [PERSON] є працездатним, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, нарівні з позивачем. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, а також те, що матеріали цивільної справи містять докази надання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.07.2015 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial