Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок дорожньотранспортної пригоди (в подальшому ДТП ) при цьому зазначив, що 10 листопада 2008 року о 8 год. на 16 кілометрі автодороги Житомир-Чернівці водій автомобіля Форд державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови і здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Фольксваген державний номер [NUMBER], яким керував позивач. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження в наслідок чого позивачу завдана матеріальна шкода в розмірі 20070 грн. 72 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду яка полягає у душевних та фізичних стражданнях яку він оцінює в розмірі 5000 грн. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ТП №249496 виданого 13 листопада 2014 року виконавчим комітетом Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області [PERSON] помер 12 листопада 2014 року в с.Висока Піч Житомирського району, Житомирської області. Ухвалою суду від 03 листопада 2015 року в якості правонаступника позивача [PERSON] залучено його дружину [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнав. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що підстави для стягнення шкоди з відповідачка відсутні, оскільки інспектора дізнання ВДАІ Житомирського району при УМВС України в Житомирський області [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за внесення неправдивих відомостей до адміністративного протоколу датованого 23.11.2008 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом були встановлені такі факти. 10.11.2008 року близько 08 години на 16 кілометрі автодороги Житомир-Чернівці, Житомирського району сталась дорожньо-транспортна пригода в наслідок якої автомобіль Форд д.н. [NUMBER] не вибав безпечну швидкість руху,не врахував дорожню обстановку та погодні умови,здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген ЛТ-28 д.н. [NUMBER] та ІЖ-2125 д.н. [NUMBER]. Постановою від 19 листопада 2008 року відмовлено в порушення кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди у відношенні водія [PERSON] за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ст.286 КК України (а.с.8-9 том 1). Згідно постанови Любарського районного суду Житомирської області від 20 січня 2009 року адміністративну справу відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, без визначення наявності вини водія (з нереабілітуючих підстав) (а.с.10 том 1). Дана постанова Любарського районного суду Житомирської області є чинною ніким не скасована. Відповідно до частин 3 і 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини що до того, що 10 листопада 2008 року о 8 год. на 16 кілометрі автодороги Житомир-Чернівці водій Форд державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Фольксваген державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] (а.с.11 том 1), суд вважає встановленими та такими, що не підлягають додатковому доказуванню. Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2009 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям, а кримінальну справу порушену відносно нього за ч.1 ст.366,ч.1 ст.367 КК України закрито. Обвинувачення щодо [PERSON] що вчинення ним злочину передбаченого ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України гуртувалось на тому ,що останній будучи обізнаним з вимогами КПК України та законодавства про адміністративні правопорушення після винесення ним 19.11.2008 року постанови про відмову в порушенні кримінальної справи по факту ДТП, яка сталася 10.11.2008 року на 16 км. Автодороги Житомир-Чернівці за участю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в супереч вимогам СТ.38 КУПАП не склав у місячний термін протокол відносно [PERSON], який винен у вчиненні ДТП, та не направив його до суду для розгляду по суті. В подальшому адміністративний протокол був підроблений, а саме датований 23.11.2008 року хоча був складений 19.01.2009 року. Зазначені обставини встановлені рішенням суду, а саме вищевказаною постановою. Згідно з вимогами ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини в осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Під час розгляду справи по справі були проведенні призначені та проведенні авто-технічна та додаткова судової авто-технічна експертизи. Так відповідно до проведеної за ухвалою суду авто-технічної експертизи №116 від 19 квітня 2012 року та додаткової судової авто-технічної експертизи від 08.07. 2014 року встановлено, що на ділянці проїзної частини розташованої на 16 км. Автодороги Житомир-Чернівці дозволена максимальна швидкість руху дорівнює 90 км/год., тобто водій автомобіля Фольксваген державний номер [NUMBER] [PERSON] повинен був рухатись зі швидкістю не більшою зазначеною в даному пункті Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, водій автомобіля Фольксваген державний номер [NUMBER] - [PERSON], рухаючись ззаду за автомобілем Форд державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], повинен був діяти відповідно до вимог п.13.1 ПДР України. В той же час дії водія автомобіля Форд державний номер [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам пп.10.1, 12.1 ПДР України, що призвело до втрати керованості його транспортного засобу, виникнення дорожньо-транспортної пригоди (а.с.133-135 том 1). З висновків проведеної 08 липня 2014 року додаткової судової авто-технічної експертизи №214/14-25 вбачається, що водій автомобіля Фольксваген державний номер [NUMBER], [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Форд, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], застосовуючи відповідні прийоми керування (екстрене гальмування), його дії не відповідали технічним вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За правилами ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди позивач надав суду висновок №532 від 13 листопада 2008 року, згідно з яким розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Фольксваген в результаті його пошкодження у ДТП складає17 370,72 грн. (а.с.17-27). Згідно з вимогами ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини в осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як вбачається із висновку спеціаліста, проведеного на підставі ухвали житомирського районного суду від 21 лютого 2011 року про призначення авто-технічної експертизи в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимог п.10.1 ПДР, згідно якими перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Невідповідність в діях водія [PERSON]Ц вимогам п.п.10.1, 12.1 ПДР України з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з виникненням даної пригоди. За таких обставин водій автомобіля Форд не виконав вимоги цих пунктів Правил, що призвело до втрати керованості його транспортного засобу і відповідно зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Крім того, вбачається порушення ПДР України в даній дорожній обстановці і в діях водія автомобіля Фольксваген [PERSON], а саме порушення п.12.3 ПДР України, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. В даній дорожній обстановці невідповідність в діях водія автомобіля Фольксваген [PERSON], вимогам п.п.12.3 ПДР України з технічної точки зору знаходилися у причинному звязку з виникненням даної пригоди. Технічна можливість попередити зіткнення автомобіля Фольксваген визначалася у виконанні ним вимог п.п.12.3 ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, останній мав технічну можливість попередити зіткненню екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до смуги руху автомобіля (а.с.6-8). Задовольняючи позов частково, суд визначає ступінь вини учасників ДТП у відсотковому співвідношенні, а не у частках, з метою реального виконання рішення. Суд вважає, що ступінь вини учасників ДТП [PERSON] та [PERSON] слід встановити у співвідношенні 33,33 % вини в діях водія [PERSON]Р та 66,67 % вини в діях водія [PERSON] оскільки виникнення даної пригоди спричинено невідповідністю дій водія [PERSON] вимогам одного п.12.3 ПДР України, а дій водія [PERSON] невідповідністю двом п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному звязку з виникненням даної пригоди, та у відсотках складають саме таке співвідношення. До цього висновку суд прийшов і враховуючи обставини ДТП за участю вище вказаних автомобілів. Отже, в результаті ДТП, позивачеві була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 11 581 грн. 06 коп. Суд звертає увагу на те, що під час судового засіданні відповідач не оспорив вищевказану суму матеріальної шкоди. Крім цього, судом було встановлено, що внаслідок ДТП позивачеві була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевному та фізичному стражданні в наслідок перенесених духовних страждань, переживань за пошкодження приватної власності, втрати часу для захисту своїх прав в суді. Зазначену моральну шкоду, з урахування розумності і справедливості, суд оцінює в розмірі 1 000 гривень. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту заподіяння матеріальної і моральної шкоди позивачу з вини відповідача, джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем), є підставою для часткового задоволення позову щодо відшкодування матеріальної шкоди та часткового задоволення позову щодо відшкодування моральної шкоди. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial