Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» відокремленого підрозділу «Шахта ім.. О.О. Скочинського» про відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] зазначив, що він 24 лютого 1987 року він прийнятий на роботу до ВП «Шахта ім.. О.О. Скочинського» ДП «ДВЕК» учнем підземного гірника з повним робочим днем у шахті. Після чого був направлений на курси гірника підземного. 16 квітня 1987 року він був переведений гірником підземним першого розряду з повним робочим днем в шахті. 05 лютого 2006 року, перебуваючи в привибійній частині лави в процесі буріння свердловини сталося обвалення гірничої маси, внаслідок чого він був збитий з ніг та отримав травму - закритий багатосколковий внутрішньосуглобовий через виростковий перелом дистального метаепіфіза лівої стегнової кістки зі зміщенням, травматичний неврит лівого малоберцевого нерва з повним порушенням його провідності і лівого великоберцевого нерва з частковим порушенням його провідності з руховими і чутливими порушеннями. За наслідками нещасного випадку, що трапився з ним 05 лютого 2006 року складений акт № 4 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві та акт форми Н-5 спеціального розслідування нещасного випадку, який мав місце 05 лютого 2006 року. Висновком Донецької міжрайонної МСЕК від 11.05.2006 року за наслідками травми 05 лютого 2006 року, йому встановлена 2 група інвалідності та 70% втрати працездатності, необхідність у додаткових видах допомоги, такі як медикаментозне та санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця та робота у підземних умовах. 06 червня 2006 року він був звільнений із займаної посади у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок погіршення стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Внаслідок отриманої травми на виробництві він переніс моральні страждання, які полягають в тому, що з червня 2006 року він ніде не працює, працевлаштуватися при наявній групі інвалідності він не може. Втрата працездатності призвела до порушення його звичного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб та здібностей, внаслідок каліцтва він зіткнувся з труднощами побутового плану. Він постійно відчуває наслідки травми, такі як фізичний біль, психологічні страждання, відсутність активного життя, негаразди в особистому житті. Він систематично перебуває на стаціонарному лікуванні з метою проведення реабілітації за наслідками травми. Перебуваючи в лікарнях, він позбавлений домашнього затишку та піклування, що доставляє йому додаткові моральні травми. Також у зв'язку з постійними болями він змушений постійно звертатись за консультаціями до лікарів, лікуватись та купувати ліки. Тому розмір моральної шкоди оцінює у 80000 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 80000 грн. Представник позивача [PERSON] судове засідання з'явилася, позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі, дала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. В судове засідання представник відповідача - відокремленого підрозділу «Шахта ім.. О.О. Скочинського» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений в установленному законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухав пояснення представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] працював з 24 лютого 1987 року на шахті ім.. О.О. Скочинського учнем підземного гірника з повним робочим днем у шахті. 16 квітня 1987 року був переведений гірником підземним першого розряду з повним робочим днем в шахті. Працюючи на вищевказаному вугільному підприємстві, з [PERSON] стався нещасний випадок 05.02.2006 року, що підтверджується актом № 4 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві та акт форми Н-5 спеціального розслідування нещасного випадку, який мав місце 05 лютого 2006 року. Висновком Донецької міжрайонної МСЕК від 11.05.2006 року за наслідками травми 05 лютого 2006 року, йому встановлена 2 група інвалідності та 70% втрати працездатності, необхідність у додаткових видах допомоги, такі як медикаментозне та санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця та робота у підземних умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, проводиться власником або уповноваженим ним органом в порядку, встановленому законодавством. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його спричинила, за наявності її вини. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 встановлено, що застраховані громадяни, потерпілі внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України. Власник або уповноважений ним орган, зобов'язаний відшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва всіма потерпілим, у тому числі у випадку встановлення тимчасової, стійкої, повної або часткової втрати професійної працездатності. Робота в шахті під землею є джерелом підвищеної небезпеки та створює підвищену можливість спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за умовами та факторами. Внаслідок отриманої травми позивачу заподіяна моральна шкода, яка виражається не тільки в тривалому фізичному болі, але й в емоційних (моральних) хвилюваннях. Позивач позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання у зв'язку із неможливістю подальшого активного суспільного життя, порушено його право спілкування з людьми, що оточують його, у зв'язку із чим йому потрібні додаткові зусилля для організації подальшого життя. [PERSON] змушений достатньо часто звертатися за допомогою до медичних установ та проходити курси лікування, що дезорганізує його життя і спричиняє негативні наслідки, які згубно відбиваються на нервовій системі. У зв'язку із втратою професійної працездатності, позивач [PERSON] немає можливості працювати на тих посадах, які дозволяють одержувати відповідний заробіток, немає змоги здійснювати, реалізовувати в повній мірі своє право на працю. Протягом тривалого часу у позивача частково порушені відносини з оточуючими, він не може вести активний відпочинок. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та вимагали від нього зусиль для організації своєї життєдіяльності, що потягло за собою негативні переживання та спричинило моральні страждання. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 80000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та групі інвалідності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі безстрокові наслідки професійного захворювання, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 21000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде еквівалентним завданим моральним стражданням. Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 21000 грн. Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial