Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.12.2010 року він познайомився з [PERSON]. З травня 2011 р. він мешкає однією сім'єю з відповідачкою [PERSON], а з 07.03.2013р. знаходиться з нею у зареєстрованому шлюбі. Вони разом ведуть спільне господарство та надають один одному матеріальну та моральну підтримку. 27.03.2012 року в них народилася донька - [PERSON], але ж батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON], так як на той час [PERSON] ще не розірвала з ним шлюб, у зв'язку з чим він і був записаний у свідоцтві про народження дитини. З народження доньки він та відповідачка [PERSON] мешкають разом, займаються її вихованням та утриманням, дитина дуже схожа на нього. Той факт, що дитина не є донькою відповідача [PERSON], а народжена від іншого чоловіка, підтверджується рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13.10.2011 року про розірвання шлюбу, яким встановлено, що шлюбні відносини між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] припинені з весни 2011 року. У зв'язку з викладеним просить визнати його батьком дитини - [PERSON], 27.03.2012р.н., виключивши з актового запису № 507 від 11.04.2012р про народження дитини [PERSON], виданого відділом державної РАЦС Краматорського міського управління юстиції Донецької області, відомості про батька [PERSON], 05.10.1990р.н., та записавши батьком дитини [PERSON], 10.12.1981р.н., уродженця [INFO] РФ, змінивши [PERSON] прізвище з «Вакарюк» на «Суркова» та по-батькові з «Петрівна» на «Миколаївна». Крім того, просив внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснили, що [PERSON] дізнався про те, що батьком дитини зареєстрований [PERSON] лише влітку 2015 року, після того як побачив свідоцтво про народження. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала беззаперечно у повному обсязі та підтвердила, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні показали, що [PERSON] та [PERSON] з травня 2011р. мешкають як сімя за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Садова, буд. 4-1, та разом виховують трьох дітей [PERSON] від попередніх шлюбів, а також спільну доньку [PERSON], яка народилася в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON]. Відповідача [PERSON] вони ніколи не бачили за місцем мешкання [PERSON] Крім того зазначили, що маленька [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON], так як від самого народження саме він піклується про неї та займається її вихованням. Суд, заслухавши позивача та його представника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Так, судом встановлено, що 04.11.2008р. Володькіна (нині - [PERSON]) Ю.М. та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 347. (а.с.10), однак з весни 2011 року вони припинили шлюбні відносини, не проживали однією сім'єю, мали окремий бюджет і не вели спільне господарство, між собою не спілкувалися. З цього ж часу подружжя проживало за різними адресами. 13.10.2011р. рішенням Краматорського міського суду Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 18). Зазначені факти і обставини визнані сторонами, підтверджені наявними в матеріалах справи документами, тому у відповідності до правил частини 1 статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. 27 березня 2012 року [PERSON] (нині - [PERSON]) Ю.М. народила дитину - доньку [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 507 від 11.04.2012 року, в якому батьками дитини вказані: батько [PERSON], мати [PERSON] Втім, як встановлено в судовому засіданні, позивач з весни 2011 року перебував з відповідачкою [PERSON] фактично у шлюбних відносинах, що не заперечувалось сторонами та підтверджується актом від 27.08.2015р. (а.с.16-17) 07.03.2013р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Віролюбівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, про що зроблено актовий запис №01 (а.с.21) Прізвище [PERSON] після укладення шлюбу [PERSON]. Як роз'яснено в пунктах 3 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На протязі судового розгляду справи сторони клопотань про проведення судово-генетичної експертизи не заявляли, посилаючись на те, що факт кровного споріднення між позивачем [PERSON] та дитиною визнаний [PERSON] та ніким не оспорюється, більш того підтверджений сукупністю наявних в матеріалах справи доказів. Крім того, сторонами не заперечується, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON], 27.03.2012р.н. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання [PERSON]М, позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дізнався про те, що не він записаний батьком дитини лише влітку 2015 року після того як побачив свідоцтво про народження [PERSON]. Отже, строк позовної давності за для звернення до суду з зазначеним позовом не пропущений. Окрім того, відповідач [PERSON] не наполягала на його застосуванні. Проаналізувавши з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України встановлені фактичні обставини по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] є кровним батьком дитини [PERSON], 27.03.2012р.н, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню. Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини, в зв'язку з чим з актового запису №507 від 11 квітня 2012 року відомості про [PERSON], як про батька [PERSON], 27.03.2012р.н., необхідно виключити. У зв'язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про визнання батьківства прізвище та по батькові дитини [PERSON] мають бути змінені на [PERSON]. Спірні правовідносини щодо внесення змін в актовий запис врегульовано положеннями Закону України від 1 липня 2010 року N 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року N 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за N 55/18793. У відповідності до положень ст. 22 Закону N 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав, на підставі особистої заяви визначеного Законом кола осіб. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Приписами ч. 6 ст. 22 Закону N 2398-VI прямо передбачено, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. Підпунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства. Водночас, розділом ІІ зазначених Правил передбачено, що зміну до актового запису відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану здійснює у випадку виконання зустрічних обов'язків заявника, зокрема, подання заяви про внесення змін до актового запису, що має бути заповнена розбірливо із наданням вичерпних відповідей на всі запитання, із наданням заявником свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні, інших документів, необхідних для розгляду заяви та вирішення питання по суті тощо. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач не наполягав на компенсації за понесені ним судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved