Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом із доповненнями до [PERSON] про поновлення трьохрічної давності подання позовної заяви про скасування рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24 грудня 2012 року за нововиявленими обставинами та скасування вказаного рішення як незаконного, стягнення коштів за придбану цеглу на суму 78 288 грн., стягнення неустойки у сумі 646 628 грн. 80 коп. за період з 05.04.2011 року по 26.03.2019 року, стягнення моральної і фізичної шкоди у сумі 10 000 грн., стягнення коштів за укладку і демонтаж цегли у сумі 8 180 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що ним 05 березня 2009 року для закінчення будівництва приватного будинку по [ADDRESS] було придбано 9 600 шт. лицевої цегли марки 150 на суму 21 600 грн. у ПП [PERSON] з послугами маніпулятора на суму 560 грн. відповідно до накладних цегельного заводу «Альтком», що разом складає 22 160 грн. Вказана цегла була рекомендована працівником ПП [PERSON] [PERSON] як високої якості. У серпні 2010 року він в якості проби поклав лише 3,4 ряди з цегли фірми «Альтком» в придбаній кількості 700 одиниць для випробовування її на морозостійкість та якість, покривши її руберойдом від попадання вологи. В кінці січня він виявив сколи на укладеній цеглі , після чого звернувся до Управління захисту прав споживачів у Полтавській області по факту придбання бракованої цегли, а потім до продавця. Наступного дня ПП [PERSON] із співробітником [PERSON] провели огляд укладеної цегли та рекомендували йому придбану цеглу не укладати, а також пообіцяли звернутися до виробника цегли. Не отримавши відповіді, він знову звернувся в Управління захисту прав споживачів, які відмовилися приймати його заяву до розгляду заяви [PERSON] На Гарячій лінії йому також відповіли відпискою. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави йому у позові про повернення коштів відмовлено з посиланням на заяви Управління «Держпродспоживслужби, які порівнювали цеглу із готовим товаром, а не матеріалом для будівництва. Зазначає, що будівельні матеріали не мають строків гарантії та повинні відповідати «Сертифікату відповідності». Цегла характеризується морозостійкістю та міцністю на зжимання. Відповіді ГУ Держпродспоживслужби на його заяву від 21 лютого 2019 року та Інспекції ДАБУ про те, що цегла не є об`єктом будівництва є абсурдними. Гарантійний строк на об`єкт будівництва складає 10 років, тому він звернувся до суду з позовом у визначений строк. Прохав позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02 травня 2019 року підготовче провадження по справі закрито. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала, пояснила, що обставини, які встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, є обов`язковими для суду та не потребують доказування. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24 грудня 2012 року обставини, на які посилається позивач, досліджені і ці докази мають преюдиційне значення. Перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами здійснюється в іншому порядку, ніж звернувся [PERSON] . До того ж обставини, на які він посилається, не є нововиявленими. Також зазначила, що дані правовідносини врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів», а тому твердження позивача, що цегла є об`єктом будівництва є не вірним. Таким чином, гарантійний строк в десять років не може бути застосований до придбаної цегли, яка є товаром. Прохала у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши сторони, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 05.03.2009 року придбав у ПП [PERSON] лицьову цеглу в кількості 9 600 грн. марки 150 на суму 21 600 грн., що підтверджується накладними № 18/3 від 05.03.2009 року (а.с.6). В свою чергу ПП [PERSON] придбав дану цеглу у виробника ТОВ «Альтком-Керам», номер партії 5 від 14.12.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу № АК-1/31 від 02.01.2009 року, що встановлено рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.12.2012 року (а.с.24-26). Також вказаним рішенням суду встановлено, що виробник має сертифікат відповідності на серійно виготовлену лицьову цеглу Марки -150 на період з 25.07.2008 року по 24.07.2010 року та відповідає вимогам ДСТУ Б В 2.7-61-97 «Цегла та камені керамічні рядові та цільові. ТУ» (а.с.16, 24-26). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 22.03.2011 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з прохання повернути йому грошові кошти за поставку бракованої цегли в кількості 9 600 грн. у сумі 21 600 грн., а також кошти за маніпулятор у сумі 560 грн. по причині повної невідповідності його морозостійкості (а.с.4), а також повторно 26.05.2011 року з проханням відповідно до ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» провести експертизу якості поставленої цегли експертами, які мають на це ліцензію (а.с.11). Відповідач [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Альтком-Керам» із листом, в якому вказав, що цегла, яку він придбав на підставі договору купівлі-продажу № АК-1/31 від 02.01.2009 року та яку продав [PERSON] 05.03.2009 року руйнується, що встановлено під час огляду продукції на будівельному майданчику щодо якої пред`явлена претензія. Прохав прийняти до розгляду претензію [PERSON] до якості цегли виробництва ТОВ «Альтком-Керамік» і повідомити про своє рішення у письмовій формі (а.с.10). Позивачем надані фото цегляної кладки, з яких вбачаються сліди осипання на трьох верхніх рядах та паркані (а.с.3). Відповідно до п.19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; а відповідно до п.22 споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, які врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів». Встановлено, що відповідач не заперечував факт наявності недоліків проданої цегли та звертався до виробника ТОВ «Альтком-Керамік» з проханням розглянути претензію споживача. Відповідно до ч.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов`язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовим проханням протягом трьох днів в його присутності провести експертизу придбаної цегли 26.05.2011 року (а.с.11). Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно п.5 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. Позивачем не надано доказів, що під час придбання цегли у [PERSON] був наданий документ, який би підтвердив гарантійні зобов`язання продавця стосовно проданого товару, а також строк придатності цегли. З огляду на викладене, на правовідносини, на які гарантійні строки або строк придатності не встановлено, поширюється дія п.5 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів», якою встановлено, що стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об`єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Таким чином, [PERSON] , який придбав цеглу 05.03.2009 року та який звернувся до ПП [PERSON] із прохання провести експертизу якості проданої цегли 26.05.2011 року, пропустив строк пред`явлення вимоги до якості товару. Дані обставини встановлені рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.12.2012 року, а тому відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Ці обставини підтверджуються і листом Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області від 17.06.2011 року № 1582/Г-253 (а.с.18). Твердження позивача, що придбана цегла є об`єктом будівництва і на неї розповсюджується гарантійний строк у десять років, суд вважає неспроможними, виходячи з наступного. Абзацом 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно -транспортної інфраструктури. Аналогічне визначення об`єкту будівництва встановлено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 45 від 16.05.2011 року, яким затверджено Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів. З листа Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області від 28.02.2019 року № 01-31/170 слідує, що цегла не є об`єктом будівництва (а.с.18). Відповідно до листа Департаменту ДАБІ у Полтавській області від 19.03.2018 року № 1016-1.20/2/110 будівельний матеріал - цегла є товаром, отже на нього поширюється дія всіх законодавчих актів, що регулюють відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлюють права споживачів, а також визначають механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів (а.с.21). З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення із відповідача коштів за придбану цеглу у сумі 78 288 грн., за укладку і демонтаж цегли у сумі 8 180 грн., а також неустойки за період з 05.04.2011 року по 26.03.2019 року у сумі 646 628 грн. 80 коп., що врегульовано п.9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними та задоволенню не підлягають. Норми ст.ст. 859 та 884 ЦК України, на які посилається позивач, до даних правовідносин застосовані бути не можуть, так як договір будівельного підряду між сторонами не укладався та будівельні роботи не проводилися відповідачем. Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги про відшкодування моральної та фізичної шкоди з наступних підстав. Частинами 1, п.2 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Спричинення моральної і фізичної шкоди позивачу, яку він оцінює у 10 000 грн., не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки судом не встановлено факту спричинення шкоди саме відповідачем, протиправності дій заподіювача шкоди, а отже і причинно-наслідкового зв`язку між фактом спричинення шкоди та протиправними діями, позивач, а відтак порушення його права відповідачем не доведено. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за ново виявленими або виключними обставинами у порядку передбаченому главою 3 розділу V Цивільно-процесуального Кодексу України з підстав, зазначених у статті 423 ЦК України. З огляду на викладене, вимога [PERSON] про скасування рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24.12.2012 року задоволенню не підлягає, оскільки перегляд рішення за ново виявленими обставинами здійснюється в порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України, а не в порядку позовного провадження. Також рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції в порядку глави 1 розділу V ЦПК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України та компенсує їх за рахунок держави, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed