Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 3307.08 грн., та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що вироком Бориславського міського суду Львівської області від 06 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2.ст.296 КК України та призначено їм покарання. Досудовим розслідуванням було встановлено, що [PERSON] разом із [PERSON] 18 лютого 2016 року близько 17 год.00 хв., в групі осіб та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи в громадському місці - біля гуртожитку Бориславського медичного коледжу, що за адресою: м. Борислав, вулиця 600-річчя Борислава, 14, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи нормами моралі та співжиття, безпричинно, під приводом дати їм закурити підійшли до випадкового прохожого, яким виявився позивач [PERSON] , на той час неповнолітній, та принижуючи його гідність в присутності сторонніх осіб примусили його декілька разів безпричинно вибачитись перед ними, після чого безпричинно нанесли йому декілька ударів кулаками та ногами у різні ділянки тіла, заподіявши позивачу легкі тілесні ушкодження, що викликають короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок протиправних дій відповідачів позивач був доставлений каретою швидкої медичної допомоги в Бориславську центральну міську лікарню, де перебував на стаціонарному лікуванні з 18.02.2016 по 22.02.2016. У подальшому, з 22.02.2016 по 25.02.2016 продовжив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Стрийської центральної районної лікарні. Зазначеними діями відповідачів було заподіяно матеріальну шкоду, яка на цей час не відшкодована. Призначене позивачу лікування забрало чималу суму сімейного бюджету, крім того його стан вимагав специфічного харчування, на що теж витрачено чималі кошти. Проте, у зв`язку з відсутністю всіх квитанцій заявити шкоду в повному розмірі до відшкодування як матеріальну не можливо. Розмір завданої позивачу матеріальної шкоди в розмірі 3307.08 грн підтверджується оригіналами товарних чеків та квитанцій на медпрепарати та дослідження. Також просить суд стягнути з відповідачів на його користь витрати на професійну правничу допомогу (консультації, написання позовної заяви про відшкодування шкоди завданої злочином, скерування адвокатських запитів в медичні установи) в сумі 2000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі[PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися повторно, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що стверджується зворотними поштовими повідомленнями; причин своєї неявки не повідомили та не подали до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Судом встановлено, що вироком Бориславського міського суду Львівської області від 06.09.2018 у справі № 438/961/16-к, провадження № 1-кп/438/6/2018 відповідачів[PERSON] та [PERSON] було визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, та призначено їй покарання. Вироком, зокрема, встановлено, що обвинувачені [PERSON] та [PERSON] , а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, 18 лютого 2016 року близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи у громадському місці - подвір`я гуртожитку Бориславського медичного коледжу, за адресою м.Борислав Львівської області, вул.600-річчя Борислава,14, групою осіб, діючи умисно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, прагнучи показати свою відверту зневагу до існуючих правил та норм поведінки, самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, безпричинно розпочали словесну суперечку із випадковим прохожим, яким виявився [PERSON] , який за віком є молодшим за них, та принижуючи гідність останнього в присутності сторонніх осіб примусили потерпілого [PERSON] декілька разів безпричинно вибачитись перед обвинуваченими. Після чого обвинувачений [PERSON] першим безпричинно наніс удар в ділянку голови потерпілого, від чого потерпілий опинився на землі. Після чого, обвинувачені [PERSON] та [PERSON] нанесли декілька ударів кулаками та ногами у різні ділянки тіла потерпілого, заподіявши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи за №88 від 26 лютого 2016 року тілесні ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці голови зліва, синця в правій завушній ділянці голови, синця в лівій завушній ділянці голови, набряку м`яких тканин та синця в виличній ділянці обличчя зліва, з переходом на привушну ділянку, осаднення шкіри в лівій щічній ділянці обличчя, садна на червоній каймі верхньої губи справа, з переходом на слизову, садна на червоній каймі нижньої губи справа, набряку м`яких тканин та синця в ділянці кута нижньої щелепи зліва, скол по ріжучому краю першого нижнього зуба справа; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, нижньої щелепи зліва, шиї, правого колінного суглобу, забій 37,36,42 зубів, які по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. Також вказаним вироком частково задоволено позов потерпілого [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] по 10 000 грн. моральної шкоди на користь [PERSON] . Потерпілий [PERSON] у зв`язку з заподіяними йому відповідачами 18.02.2016 тілесними ушкодженнями перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Центральної міської лікарні м. Борислава з 18.02.2016 по 22.02.2016. У подальшому, з 22 лютого 2016 року по 25 лютого 2016 року позивач продовжив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Стрийської центральної районної лікарні, що стверджується копією виписки №146 із медичної карти стаціонарного хворого, виданої травматологічним відділенням Центральної міської лікарні м. Борислава, листом Центральної міської лікарні м. Борислава №290/01 від 24 березня 2016 року, листом Стрийської центральної районної лікарні Львівської області № 403 від 16.03.2016. Позивач здійснив витрати на своє лікування (медикаменти, обстеження тощо), що підтверджується оригіналами товарних чеків та квитанцій, долучених до позовної заяви. Позивач [PERSON] у зазначеному кримінальному провадженні у встановленому законом порядку був визнаний потерпілим, у зв`язку з чим заявляє позов про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заподіяної матеріальної шкоди. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи, що внаслідок заподіяння відповідачами потерпілому - позивачеві [PERSON] тілесних ушкоджень - позивач здійснив витрати на лікування, відповідний вирок суду стосовно [PERSON] та [PERSON] від 06.09.2018, яким підтверджуються неправомірні дії відповідачів, набрав законної сили, слід дійти висновку про винність відповідачів у заподіянні майнової шкоди позивачеві [PERSON] та наявність підстав для задоволення позову у частині стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 3307,08 грн. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими. Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1- ч. 4 вказаної статті: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір-доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених позивачем судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу надано лише квитанцію на суму 2000 грн. без зазначення прізвища платника, а призначення платежу зазначено: надходження виручки від послуг 01 січня 2018 - 31 січня 2018. При цьому відсутні будь-які документальні підтвердження факту укладення договору з адвокатом про надання правничої допомоги та підтвердження фактичної оплати правничої допомоги позивачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставною та необґрунтованою вимогу щодо стягнення витрат за правничу допомогу, а тому така вимога задоволенню не підлягає. Крім цього, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову у частині стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», - з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі по 384 грн. 20 коп. у доход держави.

Outcome: partial