Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно. Позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що нею пропущено строк з поважних причин, так як вона постійно перебувала на роботі та доглядала онуків, які проживають у м [ADDRESS] Покровськ, які часто хворіють. Просить суд винести рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день і час розгляду справи належним чином був повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. З урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою\~Селидівського міського\~суду Донецької\~області від\~16\~квітня 2019\~року відкрито\~провадження у\~зазначеній цивільній\~справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданого 27 серпня 2018 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькі області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 508. [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого 27 квітня 1962 року Селидівським районним бюро РАЦС Донецької області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 15 серпня 1984 рокувідділом РАЦС м. Селидове Донецької області, відповідно до якого позивачці було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Першою селидівською державною нотаріальною конторою 09 квітня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно інформації наданої Першою селидівською державною нотаріальною конторою від 19 квітня 2019 року №563/01-09, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена 09 квітня 2019 року спадкова справа за заявою [PERSON] та зареєстрована за № 76/2019. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Інших осіб, які могли б спадкувати після його смерті, а також те, що на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, претендують інші особи, судом не встановлено. Виконавчим комітетом Селидівської міської ради у листі від 25 квітня 2019 року №02-23/615 зазначено, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, а отже, висловив згоду щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2\~ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Крім того, суд враховує ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згідно з якою практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.\~ Так, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначені обставини свідчать про поважність причин пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, а тому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визначити [PERSON] додатковий строк в три місяці з дня набрання чинності судовим рішенням для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved