Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся у суд із позовом до відповідача, [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей, в якій позивач просить визначити місце проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з їх батьком [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Сторони мешкають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Син мешкає разом з батьком, а донька з матір`ю. Поведінка матері негативно впливає на дітей, оскільки обидві дитини перебувають у тісному емоційно-психологічному контакті з батьком, останній просить суд визначити місце проживання дітей з ним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити та зазначив, що після розлучення сторони не знайшли порозуміння щодо визначення місця проживання дітей, діти мешкали з матір`ю, однак згодом син пішов від матері жити до батька та по теперішній час мешкає з ним за адресою [ADDRESS] , яку позивач орендує. Відповідачем по первісному позову подано відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог та зазначає, що в інтересах дітей найкраще їм проживати з матір`ю оскільки вона має можливість більше часу приділяти уваги дітям ніж батько, який є військовослужбовцем та часто перебуває у відрядженнях. Позивачем по первісному позову надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що син [PERSON] мешкає разом з ним за адресою [ADDRESS] , має задовільні умови проживання, а також все необхідне для навчання та відпочинку. Відповідач за первісним позовом чинить перешкоди у спілкуванні з донькою, з приводу чого позивач звертався до служби у справах дітей. Відповідачем за первісним позовом надано заперечення на відповідь на відзив, в якому просить в задоволенні первісного позову відмовити. [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матрі`ю, який ухвалою суду прийнятий до розгляду з первісним позовом. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що між сторонами зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Сторони мешкали разом із дітьми, однак стосунки між позивачем та відповідачем не склались та [PERSON] разом з дітьми переїхала до іншої квартири. [PERSON] винаймає житло та за специфікою своєї роботи на військовій службі має довготривалі відрядження, тому місце проживання дітей має бути визначене із матір`ю. В судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом (відповідачка за первісним позовом) та її представник просили задовольнити зустрічний позов та визначити місце проживання дітей з матір`ю. Відповідачем за зустрічним позовом надано відзив на зустрічний позов, в якому просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Позивачем за зустрічним позовом подано відповідь на відзив, в якому просить зустрічний позов задовольнити. Відповідачем за зустрічним позовом подано заперечення на відповідь на відзив, в якому просить відмовити в зустрічному позові. Третя особа надала висновок та заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника третьої особи. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстрований шлюб 24.07.2004року ( доказів розірвання шлюбу матеріали справи не містять) Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Сторони мешкають окремо. [PERSON] мешкає разом із сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] , [PERSON] мешкає із донькою за адресою [ADDRESS] . Зазначені обставини сторонами не спростовуються. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов за адресою [ADDRESS] умови проживання задовільні, квартира ізольована, в наявності побутова техніка. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] [PERSON] мешкає разом із сином [PERSON] , між батьком та сином доброзичливі стосунки, стан житла задовільний з усіма зручностями, для дитини є окрема кімната, стіл, ліжко, шафа для одягу. Згідно наданої копії трудової книжки, [PERSON] працює у ТОВ «Східбуд». Згідно довідки про доходи [PERSON] проходить службу у Східному територіальному управлінні Національної гвардії України. Згідно наданих довідок [PERSON] навчається у КЗ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок) №248», мати приймає активну участь у вихованні дитини. [PERSON] навчається у ХЗОШ №158, батько та мати постійно спілкуються з класним керівником та цікавляться успіхами свого сина. Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції). Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. За ч.1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною Відповідно до ст..171 ч.ч.1,2 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. В судовому засіданні була вислухана думка дітей. [PERSON] зазначив, що після того, як батьки розійшлись він мешкав з матір`ю, сестрою, бабусею та дідусем, однак потім він пішов жити до батька оскільки мати обмежувала його спілкування із батьком, а також чітко та беззастережно висловив бажання в подальшому проживати з батьком. [PERSON] зазначила, що мешкає з мамою [PERSON] та в подальшому бажає проживати з нею. В матеріалах справи міститься висновок Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Однак суд зазначає, що відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами. В матеріалах справи наявна інформація надана Східним територіальним управлінням Національної гвардії України на виконання ухвали суду, з якої вбачається, що протягом 2018-2019років [PERSON] періодично направлявся у відрядження. Однак, суд зазначає, що то факт, що робота [PERSON] передбачає періодично відрядження не є підставою відмови у проживання з ним сина. До того ж при опитування [PERSON] , останній зазначив, що при тривалій відсутності батька, а також на літніх канікулах він перебував у бабусі (матерія [PERSON] ). Як вбачається із матеріалів справи обидва батьки працюють та отримують дохід, однак отримання одним з батьків доходу більше ніж інший не є підставою для надання йому переваги при вирішенні спору щодо місця проживання дітей. Тобто при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дітей судом не враховується розмір доходу матері чи батька, а суд виходить виключно з бажання дітей, найкращих інтересів дітей та їх прихильності до кожного з батьків. Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: partial