Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Великоострожоцької сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. Позовна заява мотивована тим, що 16.12.2010 року помер спадкодавець [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Великий Острожок Хмільницького району, Вінницької області по вул. 8-го Березня, 39, загальною вартістю 58229 грн. За життя спадкодавцем був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке належало йому на час смерті він заповів позивачу. Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори внаслідок чого було заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що змушує останню звернутись до суду. В судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач проти заявлених вимог не заперечував. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 16.12.2010 року помер спадкодавець [PERSON] (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в в с. Великий Острожок Хмільницького району, Вінницької області по вул. 8-го Березня, 39, загальною вартістю 58229 грн. За життя, а саме 21.05.2001 року спадкодавець [PERSON] залишив заповіт згідно якого все своє майно він заповів [PERSON] (а.с.5,6). Позивач, являючись спадкоємцем за заповітом своєчасно звернувся з відповідною заявою до Хмільницької державної нотаріальної контори, однак оформити своє право позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Як вбачається з характеристики будинку, житлових будівель та споруд, буд. № 39 по вул. 8-го Березня в с. Великий Острожок Хмільницького району Вінницької області, а також господарчі будівлі за зазначеною адресою було збудовано протягом 1955 - 1990 рр. (а.с.9-14). З огляду на те, що тогочасне законодавство не передбачало реєстрацію будинків та домоволодінь в селах, суд вважає що доказом належності нерухомого майна спадкодавцевіє довідка Великоострожоцької сільської ради (а.с.8) Таким чином, зазначене будинковолодіння увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно інформації наданої державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори № 537/01-16 від 19.05.2017 року після смерті [PERSON] у Хмільницькій нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась (а.с.27). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що право спадкодавця на житловий будинок не припинилося після його смерті, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за заповітом вказане право має бути визнане за [PERSON], яка прийняла спадщину, крім того відповідач позов визнав, та таке визнання не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved