Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із зазначеним позовом до Миргородського міськрайонного суду до відповідачів [PERSON], неповнолітньої [PERSON] 2005року народження та просив суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що на праві особистої власності йому залежить квартира, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, видане 23 серпня1994 року бюро приватизації виробничого управління житлово-комунального господарства міста Миргорода за № 1375 зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної Інвентаризації та записаного в реєстрову книгу № 44 під № 207. 03 листопада 2004 року в належній йому квартирі була зареєстрована [PERSON], з якою він перебував в шлюбі з 05 листопада 2004 року, а з 15 серпня 2008 року також їх дочка [PERSON], [INFO]. Навесні 2012 року їх сім'я розпалась в зв'язку з тим, що відповідачка, порушивши подружню вірність вступила в фактичні шлюбні стосунки з іншим чоловіком, а в березні місяці 2012 року забравши свої речі перейшла разом із дочкою на постійне проживання до нового чоловіка і з того часу в квартирі не проживає, що підтверджується довідкою та актом обстеження складених за участю голови будинкового комітету будинку [ADDRESS] від 08.09 та 27 листопада 2014 року. Відповідачка з дитиною не користуються жилою площею, комунальними послугами, не приймає участі в витратах по утриманню квартири. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 жовтня 2014 року їх шлюб розірваний. Згідно ухвали суду від 23.12.2014р. до участі в справі в якості 3ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено службу у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області, оскільки інша відповідачка [PERSON] є неповнолітньою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка з дитиною, будучи зареєстрованими в квартирі не проживають, їх речей немає з весни 2012року, а він проводить оплату комунальних послуг та не може розпорядитись своєю власністю. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, пояснила що на даний час проживає зі своєю сім'єю в Шишацькому районі. Представник 3 особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області Білоус В.В., діюча відповідно довіреності (а.с.26) не заперечувала проти задоволення позову та покладалась на розсуд суду. Представник 3 особи Служби у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області, будучи належно повідомлений, в судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи судом встановлено, що на праві особистої власності [PERSON] залежить квартира, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, видане 23 серпня 1994 року бюро по приватизації виробничого управління житлово-комунального господарства міста Миргорода за № 1375 зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної Інвентаризації та записаного в реєстрову книгу № 44 під № 207. (а.с.5) Згідно довідки Миргородського КЖЕУ про склад сім'ї та прописку (а.с.8) 03 листопада 2004року в цій квартирі була зареєстрована [PERSON], з якою позивач перебував у шлюбі з 05 листопада 2004 року до березня 2012року, а з 15 серпня 2008 року також їх дочка [PERSON], [INFO]. Навесні 2012 року їх сім'я розпалась відповідачка створила іншу сім'ю, перейшла разом із дочкою на постійне проживання в квартиру нового чоловіка і з того часу в квартирі позивача не проживає, що підтверджується довідкою та актом обстеження складених за участю голови будинкового комітету будинку [ADDRESS] від 27 листопада 2014 року.(а.с. 9-10). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 жовтня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний (а.с.7). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно п. 3.ч. 2.ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. Стаття 41. Конституції України. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а відповідачі [PERSON], неповнолітня [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved