Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, у якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року, розірвано. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час зареєстровані та фактично проживають із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . У помешканні створені усі необхідні умови для їх проживання та гармонійного розвитку. Сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей, із цього приводу між ними виникають суперечки та конфліктні ситуації, під час яких відповідач погрожує забрати дітей для проживання разом із ним. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2020 року встановлений режим окремого проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] . Із врахуванням малолітнього віку дітей (05 років та 01 рік), їх індивідуальних та психологічних особливостей, позивач вважає, що якнайкращим інтересам дітей буде відповідати визначення їх місця проживання разом з матір`ю. Відповідач відзиву на позов не подавав. У даній справі 08.11.2021 року проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Дячук С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судовому засіданні підтримав наданий ними висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх дітей із їх матір`ю - [PERSON] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року). У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 серпня 2016 р. Великоходачківською сільською радою Козівського району Тернопільської області) та син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03.08.2020 року Великоходачківською сільською радою Козівського району Тернопільської області). Малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживає із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про склад сім`ї №383, видана 01.09.2021 р. Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2020 року встановлений режим окремого проживання подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають у зареєстрованому шлюбі із 10 жовтня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції складено актовий запис №1931. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини - задоволено частково. Ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 17 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 липня 2021 року ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково. Ухвалено стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованоїПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Згідно висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №1153 від 22 жовтня 2021 року найкращим інтересам дітей буде відповідати визначення їх місця проживання разом із матір`ю. Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , повністю погоджується з позицією Служби у справах дітей виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області щодо доцільності визначення місця проживання дітей із матір`ю, а тому вважає, слід визначити їх місце проживання, за місцем проживання матері [PERSON] . Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дітей з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботі відносно них та участі у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved