Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогою до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Згідно постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції під час примусового виконання Постанови Малиновського районного суду м. Одеси № 3-4987/2010 від 02.08.2010 року було накладено арешт на майно боржника - [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, а саме на 59/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами за [ADDRESS] . 03.01.2014 року позивач звернувся до Другого Малиновського ДВС з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак йому було письмово роз'яснено, що державним виконавцем відділу не може бути винесена постанова про звільнення майна з-під арешту, а саме з 59/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами за [ADDRESS], та порекомендовано з питанням про зняття арешту звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити та розглянути у його відсутність про що надав письмову заяву. Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції надав суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутністю, рішення постановити на розсуд суду. Розглянувши матеріали заяви, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції під час примусового виконання Постанови Малиновського районного суду м. Одеси № 3-4987/2010 від 02.08.2010 року було накладено арешт на майно боржника - [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, а саме на 59/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами за [ADDRESS] . 2010 року, виконавче провадження було завершене на підставі п.8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 03.01.2014 року позивач звернувся до Другого Малиновського ДВС з заявою про зняття арешту з нерухомого майна. 11.01.2014 року була отримана відповідь, що: згідно акту про знищення виконавчих проваджень від 2010 року на підставі п.п. 9.9.-9.13. наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби». Положень порядку з діловодства в органах державної виконавчої служби з метою забезпечення належного обліку передачі до архіву завершених проваджень, виконавче провадження з примусового виконання Постанови Малиновського районного суду м. Одеси № 3-4987/2010 від 02.08.2010 року, було знищено через закінчення строків його зберігання. 59/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами за [ADDRESS] належать позивачу на підставі договору дарування ВВМ № 173850 від 09.09.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зазначений договір зареєстрований в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 18.11.2004 року. Відповідно з вимогами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. На підставі ч. 4 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частина 2 ст.124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови про виключення майна з опису пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Outcome: approved