Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 10 по вул.\~Мира (бувша Орджонікідзе) в с. Осикувате у Кіровоградському району Кіровоградської області, укладений 28 лютого 2013 року між нею та [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок № 10 по вул. Мира (в минулому вулиця Орджонікідзе) в с. Осикувате у Кіровоградському району Кіровоградської області. В обґрунтування позову зазначено, що у с. Осикувате Кіровоградського району Кіровоградської області проживала бабця відповідача [PERSON], яка померла 06 липня 1998 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок № 10 по вул. Мира (бувша Орджонікідзе) у с. Осикувате, який належав її на праві приватної власності. Спадкоємцем після її смерті був її син - [PERSON], який помер 04 травня 2007 року. Єдиним спадкоємцем після його смерті став його син - [PERSON]. У встановлений законом строк відповідач звернувся до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а у 2013 році відповідач дав оголошення про продаж будинку. З метою купівлі вказаного будинку, позивач 28 лютого 2013 року звернулася до відповідача і, домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатила йому повну вартість будинку в сумі 7000 гривень На підтвердження правочину [PERSON] видав їй розписку, у якій пообіцяв нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу після отримання свідоцтва про право на спадщину. Крім того, на підтвердження укладення договору купівлі-продажу [PERSON], надав їй генеральну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом, передав ключі від будинку та вивіз власні речі із будинку. В листопаді 2016 року термін дії генеральної довіреності закінчився. Через хворобу і часте перебування на стаціонарному лікуванні у лікарні вона не мала змоги здійснити переоформлення придбаного житлового будинку, так як всі кошти витрачала на придбання ліків. У зв'язку із закінченням терміну дії довіреності вона звернулася до відповідача з метою укладення письмового договору купівлі-продажу будинку та подальшого його нотаріального посвідчення, але як з'ясувалось [PERSON] свідоцтво про право на спадщину так і не отримав посилаючись на незадовільний стан свого здоров'я та небажання відлучатися із дому. Такі дії відповідача порушують її права у зв'язку із чим вона не має можливості здійснити реєстрацію права власності житлового будинку та земельної ділянки, які набула на підставі договору купівлі-продажу, а тому просить суд задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення по суті справи, позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, судові витрати залишити по фактично понесеним, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, також шляхом оголошення в газеті Кіровоградської обласної ради та обласної державної адміністрації «Народне слово» № 18 (3299) від 04 травня 2017 року, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Олексіївська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області в особі сільського голови [PERSON] надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без участі представника сільської ради, відносно задоволення позову не заперечували (а.с. 46). На підставі ст. ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що власником житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Осикувате, вул. Орджонікідзе, б.10, зазначено [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.01.2004, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2004, технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду та державного акту на право приватної власності на землю Серії КР №\~004658 (а.с.12-17). З довідки № 142 від 16.02.2017, виданою виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, вбачається, що в с.Осикувате по вулиці Миру, 10, зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до свідоцтва про смерть 06.07.1998 [PERSON] померла, що підтверджується (а.с.8). Після смерті останньої спадщину прийняв її син [PERSON], який помер 04.05.2007 (а.с.9). В розписці від 28.02.2013 зазначено, що [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Осикувате, вул. Орджонікідзе, б.10, за 7000 грн.. Гроші отримав повністю, претензій не має. Після переоформлення спадщини зобовязується переоформити вищевказаний будинок на [PERSON] (а.с. 20). Крім того, на підтвердження укладення договору купівлі-продажу [PERSON] надав [PERSON] генеральну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом, якою уповноважив останню бути його представником з питань оформлення його спадкових прав після смерті його батька [PERSON] (а.с. 21). Проте суду не надано доказів, які б вказували, що у [PERSON] виникло право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку № 10 по вул. Мира (колишня Орджонікідзе) в с. Осикувате у Кіровоградському району Кіровоградської області після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Ст. 638 ЦК України зазначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). В ст. 656 ЦК України вказано, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України (в редакції від 02.12.2010, яка діяла на момент правовідносин) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент правовідносин) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Наведені норми права дають підстави вважати, що положення ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.\~ст.\~210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією. До реєстрації такі правочини не є укладеними та не створюють прав і обов'язків для сторін. Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови №9 від 6 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» також роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини 2 статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу будинку підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, крім того, на момент написання розписки [PERSON] не набуто право власності на спірний будинок, то у суду немає передбачених законом підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст.\~11, 210,\~220,\~319,\~638, 640, 655-658 ЦК України,

Outcome: dismissed