Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору №85028859104 від 23.09.2012 року, укладеного його сином [PERSON] з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», посилаючись на наступні обставини. [PERSON] є опікуном свого сина - [PERSON], [INFO], на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2013 року. Вказаним рішенням суду [PERSON], [INFO] визнано недієздатним та призначено опікуна. [PERSON] є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 787453, страждає психічними розладами здоров'я, а саме - шизофренією з 2004 року, перебуває на обліку у лікаря психіатра, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з приводу психічного захворювання в Київській міській психоневрологічній лікарні № 1 ім. Павлова. У зв'язку з захворюванням [PERSON] потребує контролю та догляду, оскільки він не завжди усвідомлює значення своїх дії, часто поводить себе дуже агресивно та незрозуміло, часто пропадав на декілька днів, що підтверджується актом амбулаторної комісії судової психологічної експертизи № 421 від 23.05.2013 року. В кінці 2012 року позивачу стало відомо про те, що [PERSON] уклав з банками ряд кредитних договорів. На звернення позивача до ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» з письмовим повідомленням про те, що [PERSON] має психічне захворювання та не розуміє наслідки своїх дій, а також на прохання повідомити банк про взаємовідносини з його сином, про усі наявні кредитні договори, останній не надав інформації ні про всі договори, ні про залишок кредиту, ні про його суму, що стало підставою для звернення позивача до судів з позовами про визнання таких договорів недійсними. Після ухвалення судових рішень щодо відомих позивачу кредитним договорам, стало відомо про укладення й оспорюваного договору. Оскільки оспорюваний кредитний договорів був укладений [PERSON] у стані, за якого він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, позивач просить визнати їх недійсним з підстави, передбаченої ст. 225 ЦК України. Підтримавши позовні вимоги, позивач просив позов задовольнити, для визначення психічного стану [PERSON] на час укладення кредитного договору просив призначити судову психіатричну експертизу. Представник відповідача ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» направив до суду письмові заперечення, згідно яких проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що рішення суду про визнання особи недієздатною ухвалено пізніше, ніж [PERSON] був укладений кредитний договір. Вивчивши доводи сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2013 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатним, його опікуном призначено позивача у справі (батька - [PERSON]). Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 787453, [PERSON] є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, страждає психічними розладами здоров'я, а саме - шизофренією з 2004 року, з того ж часу перебуває на обліку у лікаря психіатра, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з приводу психічного захворювання в Київській міській психоневрологічній лікарні № 1 ім. Павлова. Як визнається сторонами, 23.09.2012 року [PERSON] уклав з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» кредитний договір №85028859104. Згідно висновку судово - психіатричної експертизи № 722 від 20.08.2015 р., [PERSON] на 23.09.2012 року страждав стійким хронічним психічним розладом у вигляді Параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний перебіг, виражений апато-дисоціативний дефект на тлі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю і за своїм психічним станом в той час [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. При укладенні кредитного договору з ПАТ КБ «Приват Банк» (25.05.2012р.) [PERSON] страждав на шизофренію параноїдну, дефектний стан, ускладнену психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю і за своїм психічним станом в той час [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак, у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Оскільки [PERSON] в моменту укладення кредитного договору з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» не розумів значення своїх дій (не міг усвідомити їх правові наслідки), не міг ними керувати у зв'язку з психічним захворюванням, суд дійшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання договору недійсним. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved