Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай). Позов мотивує тим, що він являвся членом колгоспу «імені Фрунзе» з 22.09.1984 р., де працював шофером та трактористом.Згідно розпорядження представника Президента України від 01.10.1992 р. № 176 колгосп імені Фрунзе був введений в склад асоціації сільськогосподарських кооперативів селянських і фермерських господарств «Вікторія».11.12.1995 р. АСК «Вікторія» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] Землю було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Червонокам'янської сільської ради народних депутатів від 14.05.1995 р.№26.Розпорядженням голови Олександрійської районної державної адміністрації від 12.06.1997 р. № 248-р АСК «Вікторія» було перереєстровано в КСП імені Фрунзе. Пунктом 2 даного розпорядження КСП імені Фрунзе вважається правонаступником АСК «Вікторія».Розпорядженням голови Олександрійської районної державної адміністрації від 16.02.2000 року № 76-р було зареєстровано сільськогосподарський виробничий кооператив ім.. Фрунзе (далі - СВК ім. Фрунзе)Відповідні записи про зміну організаційно-правової форми колгоспу ім.. Фрунзе та АСК «Вікторія» були внесені в трудову книжку колгоспника № [NUMBER] [PERSON] 13.03.2003 року позивач був звільнений з СВК ім. Фрунзе з посади тракториста, а в цей же день прийнятий на роботу в СВК ім. Фрунзе з випробувальним строком на посаду слюсаря.28.08.2003 року був звільнений як такий, що не пройшов випробування.В червні 2017 року [PERSON] звернувся до Червонокам'янської сільської ради із заявою про видачу земельного сертифікату на земельну частку (пай).Про те , що за ним не числиться земельний пай позивач дізнався тільки із довідки Червонокамянської сільської ради № 1190 від 30.06.2017 року.Оскільки [PERSON] не був юридично обізнаний щодо порядку паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств та був певний того, що він включений до списку осіб АСК «Вікторія», які мають право на земельну частку (пай), про порушення свого права на отримання сертифікату на земельну ділянку дізнався з довідки відповідача в червні 2017 року , тому ним, позивачем , з поважних причин пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що на час проведення розпаювання земель СВК «Фрунзе», позивач не був включений у відповідні списки, хоча він має право на виділення земельної частки (паю), оскільки був членом цього господарства.Позивач був юридично необізнаний і вважав, що набуде право на земельну частку (пай) без своєї особистої участі в даному процесі. У судове засідання представник відповідача Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області не з»явився, направив заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено , позивач він являвся членом колгоспу «імені Фрунзе» з 22.09.1984 р., де працював шофером та трактористом. Згідно розпорядження представника Президента України від 01.10.1992 р. № 176 колгосп імені Фрунзе був введений в склад асоціації сільськогосподарських кооперативів селянських і фермерських господарств «Вікторія». 11.12.1995 р. АСК «Вікторія» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER]. На виконання ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 28 лютого 2018 року направлена інформація з відділу в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про те, що список громадян- членів асоціації сільськогосподарських кооперативів « Вікторія» на території Червонокам»янської сільської ради як додаток до Державного акту на право колективної власності на землю АСК «Вікторія» серії [NUMBER], виданого 11.12.1995 року у відділі відсутній.Направлена копія списку робітників асоціації « Вікторія» ( нині СВК ім.. Фрунзе) , які були помилково включені в списки для отримання сертифікатів на земельну частку(пай), серед яких під номером 78 значиться позивач [PERSON]. Згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. У відповідності з п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членам зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду Підставами для виділення земельних ділянок у натурі(на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно з п.24 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ « член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, Державний акт на право колективної власності на землю АСК «Вікторія» отримало 11.12.1995 р.(а.с. 21). Позивач з невідомих причин не цікавився тим, чи був включений до списку осіб АСК «Вікторія», як особа, що має право на земельну частку (пай). В Червонокам»янську сільську раду Олександрійського району Кіровоградської області звернувся для отримання інформації щодо належної його земельної частки (паю) лише в 2017 році. З зазначеним позовом звернувся у суд по сплину 22 років з часу коли відбувалось розпаювання землі. Позивач [PERSON] з моменту розпаювання землі АСК «Вікторія» і на даний час проживає в Олександрійському районі. Тому він не міг не знати про розпаювання землі та видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) іншим членам АСК «Вікторія» у 1995 році. За таких обставин ,суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на одержання земельної частки (паю) в 1995 році. Суд дійшов висновку, що встановлені обставини свідчить про те, що відповідно позивачем пропущений термін звернення з позовом до суду відповідно до ст..ст. 71,76,80 ЦК України і зазначені обставини є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Докази того, що позивач не розумів значення дій, які відбувались при розпаюванні землі АСК «Вікторія»,в матеріалах справи відсутні. Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна , інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» і ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Оскільки право на позов у позивача виникло ще в 1995 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР). [PERSON] із заявами про виділення йому в натурі земельної ділянки ( паю) не звертався. Будь-яких належних доказів вчинення йому перешкод звернення з позовом до суду з 1995 року по 2017 року не надав та не навів причин поважності пропуску строку позовної давності, тому в позові необхідно відмовити у зв'язку з закінченням строку позовної давності для пред'явлення позову.

Outcome: dismissed