Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею (позивачем) та відповідачем, зареєстрований 23.12.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.12.2005 зроблено відповідний актовий запис за № 148. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач протягом останніх років не бере участь у веденні домашнього господарства, не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з вини останнього. Зазначила, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сімейне життя не налагоджується вже тривалий час, в зв`язку з чим просила строк для примирення не надавати. Зазначила, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Також зазначила, що спору з приводу спільного сумісного майна між ними не має. Ухвалою від 10.12.2020 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія зазначеної ухвали була надіслана в порядку ст. 272 ЦПК України сторонам за їх зареєстрованими місцями проживання (перебування) та отримана відповідачем 24.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотання від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходили. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та їх задоволення з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23.12.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.12.2005 зроблено відповідний актовий запис за № 148, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 23.12.2005. Сторони мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 05.05.2006 та серія [NUMBER] від 14.04.2010 відповідно. Твердження позивача про те, що подружжям шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються та останні намірів їх відновлювати не мають наявними у справі доказами не спростовуються. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При цьому, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Положеннями ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, під час розгляду справи за наявними в ній доказами обставини, наведені у ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений, - судом не встановлені. Як зазначено у ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З клопотанням про надання строку для примирення сторони до суду не звертались. Крім того, відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, судом відзначається, що вимога щодо відновлення дошлюбного прізвища позивачем не заявлялась. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема, те, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинено, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин неможливе та буде суперечити інтересам, зокрема, позивача, у зв`язку з чим такий шлюб слід розірвати. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує значення справи для сторін, а тому, враховуючи в даному випадку, значення справи для позивача з урахуванням не пред`явлення останньою вимоги про стягнення витрат, понесених по сплаті судового збору та зазначення про це у позові, - суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., слід вважати по фактично понесеним позивачем.

Outcome: approved