Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 березня 2020 року. За час подружнього життя в них народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивачка вимушена самостійно виховувати сина [PERSON] , який відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 25 травня 2017 року є інвалідом до 18 років. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у догляді та вихованні дитини, не цікавиться інтересами дитини. В даний час позивачка не працює. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27 січня 2021 року, дитина потребує постійного догляду матері і додаткових засобів догляду, крім соціальної допомоги жодних інших доходів у неї немає. Враховуючи її матеріальне становище, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 17.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.02.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явились, однак подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив. В зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області та згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 березня 2020 №154/3489/19 - розірвано. За час подружнього життя в них народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , батьками якого є сторони по справі, що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не цікавиться інтересами дитини, не надає грошової допомоги на утримання дитини, не бере участі у догляді та вихованні дитини, вирішенні щоденних побутових і матеріальних проблем. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого 25.05.2017 року Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, [PERSON] є дитиною інвалідом до 18 років. Відповідач офіційно працює за кордоном та має постійний, регулярний дохід. Довідку з місця роботи про середньомісячну заробітну плату не надав. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, суд з врахуванням матеріального становища сторін та обов`язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обов`язок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох, а тому суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнтої дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved