Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 24 липня 2011 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м.Києва , про що зроблено актовий запис №1760. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також зазначила, що тривалий час сторони не проживають спільно однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові один до одного, сімейно-шлюбні стосунки розпались і поновлені бути не можуть. Тому позивач просила шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON], зареєстрований 24 липня 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис за №1760 - розірвати. Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Проте підстави позову, викладені позивачем у заяві, не підтримує. Зазначив, з позивачем не проживають з грудня 2017 року, проте він регулярно відвідує спільних дітей та матеріально допомагає, сумлінно виконує батьківські обов'язки по утриманню дітей. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Просила суд розірвати шлюб. Наданий термін на примирення не дав позитивних результатів. У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти підстав позову про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї , було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №1760. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved