Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що на підставі договору дарування від 10.12.2013 року їй на праві приватної власності належить 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований: [ADDRESS] . В належній їй частині житлового будинку зареєстрована її племінниця, [PERSON] , разом зі своєю дитиною [PERSON] , [INFO] , з якою позивач та її батьки, на той час, проживали однією сім`єю. Після народження дитини відповідач деякий час проживала у вказаному житловому будинку, а в 2014 році добровільно висилилась, у зв`язку з переїздом разом з дитиною для проживання в інший населений пункт, як у подальшому було з`ясовано - до м. Києва. Після цього, [PERSON] з відповідачем не зустрічалась і вона в належному їй житловому будинку більше не з`являлась. Де [PERSON] перебувала увесь час позивачу було невідомо. В квітні 2004 року на адресу [PERSON] надійшло рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2018 року, яким відповідач позбавлена батьківських права відносно її доньки, [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти на користь опікуна чи установи під опікою, якої буде перебувати дитина у розмірі ј % частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.03.2018 року. Як зазначено в мотивувальній частині рішення суду наказом Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.08.2017 року №47 неповнолітню [PERSON] поставлено на облік на підставі того, і що вона опинилась у складних життєвих обставинах. Мати дитини належним чином свої обов`язків не виконує, адресу свого проживання в м . Києві від Служби у справах дітей приховує. Долею дитини не цікавиться, у зв`язку з чим дитина перебувала на утриманні Центру захисту дітей «Наші діти». На даний час, дитина проживає разом з батьками позивача, що підтверджується листом начальника Служби у справах дітей від 06.09.2018 року. Не проживання відповідача у належному їй житлі підтверджується, Актом від 12.09.20 18 року складеного депутатом Генічеської міської ради. Таким чином, відповідач без поважних причин не користується належним позивачу житлом, оскільки проживає в іншому населеному пункті з 2014 року. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вказали, що добре знає позивача [PERSON] та підтвердили, що відповідач [PERSON] з 2014 року не проживає по [ADDRESS] . Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14298568 від 10.12.2013 року [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаному житловому будинку зареєстрована [PERSON] , що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Генічеської міської ради Херсонської області від 12.09.2018 року, де зазначено, що вона зареєстрована в належному будинку позивача, але в ньому не проживає. Також, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] з 2014 року не проживає по [ADDRESS] . Згідно ст. 71 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути подовжено в разі спору судом. Крім того відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З зазначеної норми вбачається, що власник житла у разі відсутності члена сімї понад один рік має право вимагати визнати його втратившим право користування житлом. Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, встановив, що [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин не проживає більше року, не цікавиться станом будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано суду достатньо доказів для визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] .

Outcome: approved