Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], який проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS].Окрім нього в будинку проживали вона, її брат [PERSON] та мати [PERSON] На підставі рішення виконкому Красногвардійської районної ради м.Дніпропетровська №604 від 12.06.1968 року батькові [PERSON] дозволили добудову житлового будинку [ADDRESS]. За життя батьки за спільні кошти збудували будинок, але не отримали свідоцтво про право власності на нього. 22.03.1983 року шлюб між її батьками був розірваний Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 213, але в силу життєвих обставин всі вони проживали за однією адресою. [PERSON] у позові також зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON], після її смерті у визначений строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, при цьому з»ясувалося, що реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] не проводилася, в зв»язку з чим не можливо оформити спадкові права в позасудовому порядку. Після смерті батька вона у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, так як прийняла спадщину фактично, оскільки на час смерті батька фактично проживала разом з ним в будинку по вказаній адресі, хоча і була зареєстрована за іншою адресою. У встановлений законом строк вона взяла речі, які належали батькові - диван, килим, а також інші побутові речі, разом з матір'ю сплачувала комунальні рахунки, підтримувала будинок в належному стані. Крім неї спадкоємцем за законом після смерті батька є її брат [PERSON], який її право на спадкування після смерті батька не визнає. Встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкування в судовому порядку після смерті батька [PERSON] їй необхідно для здійснення передбачених законом дій для набуття права власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] просить встановити факт прийняття нею спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON]; визнати за нею право на спадкування після померлого батька [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить встановити факт прийняття ним спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON]; визнати за ним право на спадкування після померлого батька [PERSON] Вказані позови об»єднані судом в одне провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у зустрічному позові посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], який проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська № 604 від 12.06.1968 року [PERSON] було надано дозвіл на добудову житлового будинку [ADDRESS], після чого його батько та мати [PERSON] збудували будинок та літню кухню за вказаною адресою, однак за життя право власності на побудований будинок та земельну ділянку не отримали. В 1981 році він повернувся із армії і дізнався про те, що приблизно в 1980 році його батько, перебуваючи в стані алкогольного сп»ягніння, підпалив побудований будинок, в наслідок чого він та всі речі їх сім»ї згоріли. За підпал будинку батько був засуджений до позбавлення волі. Після цього він разом з матір'ю переобладнали літню кухню під житловий будинок, де проживали він, його мати та сестра [PERSON] Позивач [PERSON] також у позові зазначає, що в той час, коли його батько перебував в місцях позбавлення волі, його дружина, яка є матір'ю позивача, - [PERSON] в 1983 році розірвала з ним шлюб, однак залишилася жити разом з ними за адресою [ADDRESS]. В 1985 році його батько [PERSON] переніс інсульт, в наслідок чого він був умовно-достроково звільнений від відбування покарання та повернувся проживати додому за вказаною адресою. Оскільки у батька ніяких речей з собою не було, вони поселили його в одній із їхніх кімнат. Після того, як батько повернувся додому, його донька [PERSON] постійно з ним сварилася, оскільки не могла пробачити йому те, що він спалив будинок, в наслідок чого вона разом зі своїм чоловіком у 1987 році переїхала жити за адресою [ADDRESS]. Після смерті батька він з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки був зареєстрований за адресою розташування будинку та проживав разом з ним. Також, з того часу, як батько повернувся додому хворий, він постійно за ним доглядав, купував ліки, доглядав за будинком, тому вважав, що спадщину прийняв фактично, однак факт прийняття ним спадщини після смерті батько його сестра [PERSON] не визнавала, оскільки вважала, що вона також має право на успадкування майна після смерті батька. [PERSON] також у позові посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - вказаний будинок в зв»язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нього. Позивач [PERSON] з представником в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримали, проти зустрічного позову заперечували, посилаючись на його необгрунтованість. [PERSON] з представником в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали, позов [PERSON] не визнали, посилаючись на його необґрунтованість. Представник третьої особи Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду листа з проханням розглянути справу у його відсутність. Вислухавши осіб, які з»явилися, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Встановлено, що правовідносини у даній справі регулюються Цивільним Кодексом України 1963 року, який введений в дію з 01.01.1964 року. Відповідно до ст.524 ЦК України (в редакції 1963р.) спадкування здійснюється по закону та по заповіту. У відповідності до ст. 525 ЦК України (в редакції 1963р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкоємця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в ст. 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини відповідно до ст. 526 цього Кодексу визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а коли воно не відоме - місце знаходження майна чи його основної частини. Згідно до ч.1 ст.529 цього Кодексу при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти (в тому числі всиновлені, чоловік (жінка) та батьки (всиновлювачі) померлого. У відповідності до ст.548 ЦК України (в редакції 1963р.) для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) коли він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) коли він подав у державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач по первісному позову [PERSON] та позивач по зустрічному позову [PERSON] є між собою рідними сестрою та братом. Їх батьками є [PERSON] та [PERSON], які з 14.02.1960 року перебували в зареєстрованому шлюбі, проживали та були зареєстровані за адресою [ADDRESS], де є також зареєстрованим [PERSON] На підставі рішення виконкому Красногвардійської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська № 604 від 12.06.1968 року «Про добудову житлового будинку по [ADDRESS]» [PERSON] було надано дозвіл на добудову житлового будинку по [ADDRESS] та видано Дозвіл на виконання робіт від 08.07.1968 року. В зв»язку з зазначеним [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою були збудовані будинок та літня кухня, право власності на які за ними у встановленому на той час порядку зареєстровано не було. В 1980 році, в той час як [PERSON] перебував на службі в армії, [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, підпалив побудований будинок, в наслідок чого будинок та всі речі їх сім»ї згоріли. За скоєне [PERSON] був засуджений до позбавлення волі. Після повернення в 1981 році [PERSON] зі служби в армії, ним разом з матір'ю була переобладнана літня кухня під житловий будинок, де стали проживати він, сестра [PERSON] та їх мати [PERSON] Під час перебування в місцях позбавлення волі, шлюб між батьками сторін - [PERSON] та [PERSON] 22.03.1983 року був розірваний, після чого [PERSON] продовжувала проживати за вказаною адресою. В зв»язку з перенесенням у 1985 році інсульту [PERSON] був умовно-достроково звільнений від відбування покарання, повернувся з місць позбавлення волі та до 1988 року проживав за адресою проживання своєї племінниці [PERSON], потім переселився в будинок за адресою [ADDRESS], будь-яких речей та меблів за час звільнення з місць позбавлення волі та проживання у спірному будинку він не придбавав, що не було спростовано сторонами. [PERSON] 20.08.1983 року одружився з [PERSON] та став проживати за адресою мешкання дружини по [ADDRESS], де проживав постійно до 2011 року. В 2011 році він переїхав проживати до будинку за адресою [ADDRESS]. [PERSON] у 1987 році разом зі своїм чоловіком переїхала жити за адресою [ADDRESS], де постійно стала проживати з ним і донькою та була зареєстрована 29.11.1988 року, що підтверджується її паспортом громадянки України. [INFO] батько сторін [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26.03.2013 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 178. До будинку по [ADDRESS] [PERSON] вселилася безпосередньо після смерті батька, що було підтверджено в судовому засіданні свідком [PERSON] та не було спростовано [PERSON] [INFO] померла мати сторін - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25.03.2013 року Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 8082. Відповідно до спадкової справи №1149/2010, заведеної після її смерті Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, з заявами про прийняття спадщини після її смерті до нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] Встановлено, що на теперішній час в будинку по [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON], між якими склалися неприязні відносини стосовно користування та володіння вказаним будинком, реєстрація права власності на який у встановленому законом порядку не проводилась, що підтверджується листом КП «ДМБТІ» від 15.06.2011 року № 6956. З огляду на вказане, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] не надано в судовому засіданні належних та допустимих доказів того, що вони фактично прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] та виконали дії, які свідчать про фактичне прийняття ними спадщини у розумінні положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.). З відповідними позовами про продовження строку прийняття спадщини та визначення додаткового терміну для подачі їм заяви про прийняття спадщини згідно до положень ст.550 ЦК України в редакції 1963р. та ст. 1272 ЦК України в редакції, що діє на час розгляду справи, в установленому законом порядку до суду вони не зверталися. Встановлено, що після смерті батька [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується листом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, відповідно до якого спадкову справу після смерті [PERSON] не заведено, за адресою мешкання батька на час його смерті не проживали, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що про смерть батька він дізнався по телефону, коли перебував за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Каверіна, та що не спростовано в суді кожним з позивачів по первісному та зустрічному позовам. Постановою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 07.07.2011 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв»язку з відсутністю оригіналу права власності на спадкове майно та відсутністю державної реєстрації на вищевказане спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Постановою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 19.04.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] в зв»язку з відсутністю у нього оригіналу права власності на спадкове майно та відсутністю державної реєстрації на вищевказане спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] та [PERSON] не надано доказів того, що на час відкриття спадщини вони фактично вступили в управління чи володіння будь-яким спадковим майном після смерті батька [PERSON], оскільки встановлено, що після того, як згорів їх будинок будь-якого майна та меблів, в тому числі таких, що належали особисто батьку, не зберіглося, а після звільнення з місць позбавлення волі він ніякого майна не придбавав, що підтверджено в судовому засіданні свідком [PERSON], [PERSON] та вбачається з пояснень в судовому засіданні сторін та змісту їх позовних заяв. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], вона є двоюрідною сестрою [PERSON] та [PERSON] За життя їх батька [PERSON] та до його смерті вона кожний день його відвідувала та їй відомо, що після повернення зі служби в армії [PERSON] в 1983 році одружився та тридцять років постійно проживав у дружини на [ADDRESS], на час смерті батька [PERSON] він по [ADDRESS] з ним не проживав, батьків за цей період відвідав рази зо три, участі у поновленні времянки не брав, оскільки в цей час був у армії. [PERSON] тривалий час, в тому числі на час смерті батька, жила з дочкою в квартирі по [ADDRESS], а по вихідним дням приїздила до батьків в гості на [ADDRESS]. Постійно жити в будинок по [ADDRESS] [PERSON] перейшла зразу після смерті батька, провела у будинку воду. Свідок також пояснила, що під час пожару, коли згорів будинок батьків сторін, згоріло і все їх майно та речі, після звільнення з місць позбавлення волі їх батько [PERSON] проживав у неї вдома, будь-яких речей та меблів в цей період та до смерті він не купував, оскільки зворів та був пенсіонером з невеликою пенсією. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знає з дитинства, їй відомо, що її батько підірвав будинок, який згорів разом зі всіма речами, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі. [PERSON] одружився і з батьками не жив, на час смерті батька [PERSON] жила з батьком, матір'ю та донькою у времянці по [ADDRESS]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в 1994 році, точну дату він не пам»ятає, він разом з [PERSON] завозили його батьку додому ліки. В цей час [PERSON] там не проживав, а жив десь по вул.Робітничій з дружиною, а його батько з матірью жили по [ADDRESS]. Йому він казав, що іноді приїздить та відвідує батьків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 5 років тому він в будинку по [ADDRESS] міняв водопровід, [PERSON] там жив, хто ще жив там крім нього йому невідомо. В ході судового розгляду справи [PERSON] на підтвердження її вимог був наданий Акт обстеження проживання [PERSON] від 08.11.2013 року, складений головою квартального комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради №15 Поміщик, із змісту якого вбачається, що на момент смерті [PERSON] в 1994 році квартальний комітет очолювала інша особа і при опитуванні сусідів ними був підтверджений факт проживання без прописки [PERSON] Разом з цим, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з 1997 року працює на посаді голови квартального комітету в сел. Мирне в м.Дніпропетровську та раз на тиждень здійснює прийом громадян. [PERSON] неодноразово приїздила до нього додому та вимагала написати довідку про те, що її брат не жив по [ADDRESS], а вона жила. Вона його шантажувала, писала на нього скарги в різні установи та вимусила скласти Акт обстеження проживання від 08.11.2013 року, який при ньому підписали сусіди [PERSON] та [PERSON], як його підписували інші особи, вказані в акті, він не бачив, цей Акт він не підтримує. За наведених обставин суд вважає, що вказаний Акт обстеження від 08.11.2013 року є не належним доказом, оскільки він наданий суду в кінці судового розгляду справи, що суперечить ст.27 ЦПК України, крім того, встановлено, що він був підписаний особами, які вказані в ньому, у відсутності свідка [PERSON], який його завірив та не підтвердив його зміст у судовому засіданні. Крім того, із вказаного Акту не вбачається в який саме період [PERSON] проживала за вказаною адресою без реєстрації. Крім того, для підтвердження своїх позовних вимог, в якості доказів їх постійного проживання за адресою [ADDRESS] на день смерті батька [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були надані суду довідки з місця проживання, підписані вказаним свідком [PERSON], які мають протилежний між собою зміст. Так, відповідно до довідки від 25.04.2013 року, виданої [PERSON] (а.с.20), вона мешкала без реєстрації за адресою м.Дніпропетровськ, [ADDRESS]; [PERSON] був зареєстрований за цією адресою, але не мешкав; [PERSON] помер [INFO], був зареєстрований за даною адресою. Відповідно до довідки від 02.10.2013 року, виданої [PERSON] тим же головою квартального комітету [PERSON] (а.с.49), [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] з 1970 року; [PERSON] померла [INFO], [PERSON] помер [INFO], на час смерті [PERSON] інших осіб, крім вказаних, за даною адресою не мешкало. Як зазначено у цій довідці, довідки, видані раніше, вважати недійсними. Разом з цим, відповідно до пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON], вказані довідки були видані ним під впливом сторін, тому суд, з урахуванням наведених обставин, вважає ці докази неналежними.. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наданих у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на наведені обставини та вказані положення цивільно-процесуального законодавства, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі в зв»язку з їх недоведеністю. Крім того, що стосується позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права на спадкування після померлого батька [PERSON], суд вважає необхідним зазначити наступне. Положеннями ст.ст.3,4 ЦПК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які захищаються судом у способи, визначені законами України. Загальний перелік таких способів захисту визначено в ст. 16 ЦК України. Визнання права на спадкування після померлого діючим законодавством, як спосіб захисту прав, не передбачено. Крім того, набуття особою права на спадкування передбачено розділом УІІ ЦК України в редакції 1963 року, а також книгою шостою ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, а не за судовим рішенням. За наведених обставин позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed