Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя її батько [PERSON] працював у сільському господарстві і отримав у власність земельну ділянку 3,0692 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]), 0,7224 га пасовища (кадастровий номер [NUMBER]) та 0,0541 га багаторічні насадження (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сильченківської сільської ради згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27 лютого 2004 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач являється спадкоємицею за законом, але не може оформити свої спадкові права, поскільки у неї відсутній оригінал Державного акту на право власності земельну ділянку, який був втрачений з невідомих причин. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 3,0692 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]), 0,7224 га пасовища (кадастровий номер [NUMBER]), 0,0541 га багаторічних насаджень (кадастровий номер [NUMBER]) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Сильченківської сільської ради, та третіх осіб - відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2005 року (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.07.1985 року, [PERSON] народилась [INFO], в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.6). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.02.2004 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8457 га на території Сильченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з них 3,0692 га ріллі (кадастровий номер [NUMBER]), 0,7224 га пасовища (кадастровий номер [NUMBER]) та 0,0541 га багаторічні насадження (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с.8-8зв.). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 11 червня 2016 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.02.2004 року на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с.10). Згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі від 14.06.2016 року вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії [NUMBER] від 27.02.2004 року, що належала [PERSON] станом на [INFO] становила 25 882,02 грн. - рілля, 1607,30 грн. - кормові угіддя, 313,08 грн. - багаторічні насадження (а.с.17). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводились, що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 23.06.2016 року (а.с.18). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого був втрачений з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець за життя набув право власності на земельну ділянку, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved