Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 22.11.2003 року вона зареєструвала\~\~шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Остаточно шлюбні відносини між сторонами припинені з 2017 року, та з цього часу вони проживають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, несумісністю характерів та застосування фізичного насилля з боку відповідача. Спору щодо спільного майна немає. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Відповідач є працездатним, має фах і дохід від своєї діяльності, проте їй невідоме місце роботи відповідача та розмір його заробітку. Відповідач не сплачує аліменти третім особам. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №100453, виданого 22.11.2003 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції вбачається, що сторони 22.11.2003 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1925 (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ №051071, виданого 18.06.2007 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.20), 13 червня 2007 року у позивача та відповідача народилася спільна донька [PERSON]. Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №2» №2378 від 11.06.2018 року. Як встановлено з позовної заяви, подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує та проживає окремо з початку 2017 року, спір про майно між сторонами відсутній, суперечок про місце проживання дитини немає. Відповідно до\~ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~- у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтовано, та підтверджено доказами, тому він підлягає задоволенню. Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Згідно зі\~ст.180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17\~ Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року \~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів\~» , відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту ч.1\~ст.184 СК України\~вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідачем надано суду заяву в якій останній зазначав, що позовні вимоги визнав повністю, непрацездатних осіб на утриманні не має. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення вимог в частині стягнення аліментів. Статтею 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно\~ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved