Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , у якому просить: зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] ; визначити наступні способи участі батька у вихованні дочки: -систематичні побачення, поза межами проживання [PERSON] з донькою за попереднім погодженням із матір`ю дитини та без її присутності на нетривалий час у будні дні: понеділок-п`ятниця на одну-дві години (18.00 год.-20.00 год.), у другу та четверту суботу дві-три години (17.00 год.-20.00 год.) та у другу та четверту неділю місяця п`ять-шість годин (13.00 год.-18.00 год.), а також з ночівлею після досягнення дитиною шістнадцятирічного віку за згодою дитини; -в день народження доньки та у дні народження родичів (батька, дідуся, бабусі, хрещеного) з 12.00 год. до [INFO] год., поза межами проживання [PERSON] та за попереднім попередженням матері дитини та без її присутності; -спільний відпочинок - першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком (строком 45 днів); - необмежене спілкування з донькою [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; - кожного Різдва та кожного Великодня (Пасха) в перший або другий день свят (за домовленістю із матір`ю), в тому числі з ночівлею (після досягнення дитиною шести років); - в день побачення батька з донькою, позивач має право забирати дитину з дому/садочка/виховного дошкільного закладу/школи особисто за попереднім телефонним повідомленням [PERSON] ; - зобов`язати відповідача ставити до відома позивача про виїзд матері дитини з спільною дочкою за межі області та погоджувати ці поїздки з позивачем у письмовій формі та за письмовою його відповіддю; - зобов`язати відповідача ставити до відома позивача про початок хвороби чи простуди чи інші проблеми із здоров`ям у дочки, або введення їй щеплень чи вакцини та погоджувати із позивачем методи і засоби лікування, або введення їй щеплень чи вакцини у письмовій формі та за письмовою відповіддю позивача; -призначити місцем передачі дочки від відповідача до позивача: біля входу до під`їзду житлового будинку за адресою - [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликається на те, що від шлюбних відносин у сторін народилась дочка, яка є інвалідом від народження. Після припинення шлюбу, дочка залишилась проживати із матір`ю. З цього часу, почались непорозуміння між сторонами щодо участі у вихованні дитини та її відвідуванні. Постійно цікавиться здоров`я дитини, її життям, потребами, допомагає матеріально. Відповідачка систематично чинить перешкоди у спілкування з дитиною, забороняє побачення, відкладає заплановані зустрічі, не дає бачитись дитині із батьком. Всі ці обставини в подальшому, стали підставою для звернення до третьої особи із заявою про визначення способу участі батька у вихованні дитини та прийнято рішення, однак таке ігнорує відповідачка. Весь час намагається налагодити нормальні відносини із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей, моральний та духовний цінностей. Жодних обставин, які б дали підстави вважати, що спілкування із дитиною спричинить шкоду останні не існує. Створення перешкод відповідачем порушує права батька дитини та суперечить інтересам дитини. У відповідності до ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 141, 142, 150, 153, 155, 157, 159 СК України, просить позов задовольнити. 18 березня 2019 року відповідачем подано у судовому засіданні відзив, який містить заперечення на позов. Стверджує, що жодних перешкод у спілкуванні та вихованні батька з дочкою не чинить. Позивачем не подано жодних доказів із цих аргументів. Заперечує зустрічі батька з дочкою у відсутності матері через вік дитини та стан здоров`я останньої. Просить у позові відмовити. Вирішити питання судових витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу. 09 квітня 2019 року [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] у якому просить: визначити способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою, зокрема встановити час зустрічей в присутності матері: субота, неділя почергово - 16.00 год. до 18.00 год. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що необхідно змінити графік зустрічей батька із дитиною встановлений розпорядження третьої особи, адже дитина відвідує садочок, а тому не може бачитися із дитиною у визначений час. Батько байдуже ставиться до виконання своїх обов`язків по вихованню та права на побачення з дитиною, яку бачив лише, як правило, коли необхідно було дозвіл на виїзд дитини за кордон. Відсутня особиста прихильність дитини до батька, який залишив сім`ю після її народження, а тому відсутні емоційний і психічний зв`язок між батьком і дочкою. Вік та стан здоров`я дитини, яка є інвалідом, викликає постійні періодичні обстеження, лікування і оздоровлення та догляду матері. Зазначає, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвитку дитини. Просить у первісному позові відмовити, а зустрічний - задовольнити. Відповідачем за зустрічним позовом не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 05 листопада 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, яке неодноразово відкладалось з поважних причин. 18 березня 2019 року ухвалою суд позовну заяву залишено без руху для усунення недолік щодо сплати судового збору за подання заяви до суду, які в подальшому були усунені. 09 квітня 2019 року ухвалою суду, яка внесена до протоколу судового засідання об`єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву із первісним позовом. 09 квітня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. У судовому засідання сторона позивача за первісним позовом такий підтримала. Просить задовольнити з підстав викладених у заяві по суті. У зустрічному позові просить відмовити за безпідставністю. У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом просить у ньому відмовити з підстав викладених у відзиві. Зустрічний позов задовольнити з підстав викладених у заяві по суті. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіриш їх доказами, суд прийшов наступного. Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження / арк. спр. 6/. Суд установив, після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати із матір`ю. Суд враховує спільну позицію сторін із цього питання. [PERSON] є дитиною-інвалідом до 18 років та перебуває на диспандерному обліку як дитина з інвалідністю, потребує періодичного медичного обстеження та постійного лікування з приводу захворювання, а також постійного догляду з боку матері [PERSON] , що підтверджено копіями довідки № 2145 від 15.05.2015 та листа від 26.01.2018 № 203 /арк. спр. 56,/. Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо участі у вихованні дитини. Відповідно до ст. ст. 141, 157 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд відмічає наступне. 16 вересня 2014 року Сихівському районною адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 346 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] та встановлено з урахуванням зайнятості батьків, віку дитини, час зустрічей [PERSON] із дочкою [PERSON] в присутності матері: субота, неділя почергово з 13.00 год. до 15.00 год.; середа з 13.00 год. до 15.00 год. Матері не чинити перешкоди у зустрічах батька з донькою /арк. спр. 57/. У зв`язку із невиконанням зазначеного розпорядження, 18 травня 2015 року рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/2339/15-ц задоволено позов частково [PERSON] . Визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] у вигляді систематичних побачень у присутності матері: щосереди з 13.00 год. до 15.00 год., почергово щосуботи та щонеділі з 13.00 год. по 15.00 год. та зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у побаченні з дитиною у визначені дні та години. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 28.05.2015 та підлягає виконанню /арк. спр. 140, 141/. Надалі, 17 жовтня 2016 року Сихівському районною адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 599 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] та встановлено з урахуванням зайнятості батьків, віку дитини, час зустрічей [PERSON] із дочкою [PERSON] в присутності матері: субота, неділя почергово з 16.00 год. до 18.00 год.; понеділок, середа, п`ятниця з 16.00 год. до 18.00 год. Матері не чинити перешкоди у зустрічах батька з донькою /арк. спр. 21/. 16 грудня 2019 року Сихівському районною адміністрації Львівської міської ради, на виконання ухвали суду від 30.10.2019, надано висновок № 50 про доцільність визначення часу зустрічей [PERSON] з донькою [PERSON] в присутності матері: понеділок, середа, четвер з 16.00 год. до 18.00 год., субота, неділя почергово з 16.00 год. до 19.00 год., свята Різдва та Пасхи парні роки з батьком з 16.00 год. до 19.00 год., день народження дитини з 12.00 год. до 15.00 год. спільно з батьком / арк. спр. 121/. Із матеріалів справи убачається, що позивач підтверджує вчинення відповідачкою перешкод у вихованні дитиною талоном-повідомленням № 259 від 17.08.2016, яким зафіксовано факт відсутності побачення позивача із дочкою 09.09.2015 та 13.09.2015/ арк. спр. 7-9/. Суд критично оцінює поданий доказ, адже такий стосується виконання рішення суду від 18.05.2015 № 464/2339/15-ц, наслідки невиконання якого передбачено Сімейним кодексом України, а відтак не стосується предмету доказування, а тому не бере його до розгляду у відповідності до ст. 77 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні [PERSON] , як свідок, суду надала показання, що не здійснює перешкод у спілкування і вихованні дочки, адже позивач не з`явився у визначені рішенням суду і розпорядженням органу опіки і піклування час зустрічей. Дочка є інвалідом з дитинства, а тому потребує постійного догляду з боку матері, що також узгоджується із поданою довідкою закладу охорони здоров`я від 28.08.2018, адже буде суперечити її інтересам. Не заперечує проти зустрічей батька з дитиною у вільний від заняття дитини час. Таким чином, оцінивши подані докази як окремо кожен, так і в сукупності з іншими, суд не встановив перешкод позивачу в вихованні і вільному спілкування з донькою, про що стверджує у позовній заяві та не довів у відповідності до ст. ст. 77-81 ЦПК України. Разом із тим, суд не встановив невиконання розпорядження органу опіки і піклування від 17 жовтня 2016 року із сторони відповідача, адже наявність саме таких даних є підставою для застосування ч. 1 ст. 159 СК України (вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї). Попри те, із позовної заяви убачається, що позивач просить не змінити спосіб участі у вихованні доньки, а навпаки, просить встановити нові способи участі у вихованні дитини не обґрунтовуючи необхідність цього. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, про відсутність підстав для усунення перешкод у вихованні та вільному спілкування позивача з дитиною, встановлення запропонованих позивачем способів участі його у вихованні доньки, адже такі не підтверджено жодними доказами у відповідності до ст. ст. 77-81 ЦПК України, а відтак суд не встановив, що таке буде відповідати інтересам дитини, а тому у таких вимог необхідно відмовити. Щодо позовних вимог про зобов`язання позивача до ряду дій то необхідність таких не підтверджена ані матеріальними нормами Сімейного кодексу України, ані доказами у відповідності у відповідності до ст. 77-81 ЦПК України, а відтак суд прийшов переконання про відмову у таких вимогах за необґрунтованістю та недоведеністю. Таким чином, суд не встановив порушення права позивача на участь у вихованні дитини та визначення способів участі у вихованні дитини, зобов`язання до вчинення ряду дій, а тому у первісному позові необхідно відмовити повністю. Щодо зустрічної позовної заяви, суд прийшов наступного. До спірний правовідносин за зустрічним позовом, суд застосовує аналогічні положення норм права як і при вирішенні первісного позову. [PERSON] просить у зустрічній заяві визначити способи участі у вихованні та спілкування з дитиною у присутності матері у інші дні, аніж визначені рішенням суду та розпорядження органу опіки і піклування, тобто фактично просить змінити способу участі, однак у позовних вимог просить визначити способи участі, обґрунтовуючи необхідність тим, що дитина відвідує садочок, ступенем прихильності дитини до батька, психологічне ставлення дитини до батька. Суд установив, відповідно до договору про надання освітніх послуг від 18.03.2019 дитина [PERSON] відвідує садочок «Родина Медікавер» у групі « Гарбузи » протягом трьох місяців, тобто діє до 31 травня 2019 року. Зміни та доповнення до даного договору вносяться у письмовій формі у формі додатку до договору ( п. п. 2.1.1., 6.1, 7.1 договору) /арк. спр. 58-61/. Будь-яких доказів продовження дії договору суд не встановив. Суд критично оцінює інші наведені обставини у позовній заяві, які є підставою для визначення способу участі батька у вихованні і спілкування з дитиною, адже такі у відповідності до ст. ст. 77-81 ЦПК України не підтверджені доказами. Покликання позивачки за зустрічним позовом на повідомленнями Сихівського РВ ЛМУ МВСУ у Львівській області від 10.01.2014 та від 21.08.2014 то такі були оцінені судом при ухваленні рішення від 18.05.2015 у справі № 464/2339/15-ц, яким суд надав оцінку визнавши такими, що не свідчать про доведеність вини відповідача за зустрічним позовом щодо протиправної поведінки відповідача у вчиненні насильства. Таким чином, позивачка фактично просить здійснити переоцінку доказів, які були оцінені судом, а тому суд прийшов переконання про їх відхилення у відповідності до ст. 89 ЦПК України. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що позивачем за зустрічним позовом не доведено у відповідності до норм цивільного процесуального законодавства необхідність визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні дитини у присутності матері у запропоновані дні, які б відповідали вимоги сімейного законодавства України та інтересам дитини, а відтак у зустрічному позові необхідно відмовити повністю. Щодо висновку органу опіки і піклування від 16.12.2019 № 50 наданого на виконання ухвали суду від 30.10.2019, яким запропоновано доцільність визначити час зустрічей [PERSON] з донькою [PERSON] в присутності матері: понеділок, середа, четвер з 16.00 год. до 18.00 год., субота-неділя почергово з 16.00 год. до 19.00 год., свята Ріхздва та Пасхи парні роки з батьком з 16.00 год. до 19.00 год., день народження дитини з 12.00 год. до 15.00 год. спільно з батьком, то такий є незрозумілим для суду, яким чином визначення способу участі батька у вихованні дитини сприятиме захисту та відповідатиме інтересам дитини. Суд не погоджується із наданим висновком у відповідності до ч. 6 ст. 19 СК України, адже він є недостатньо обґрунтованим, оскільки матеріалами для такого висновку були лише документи долучені до даної справи; інших документів не оцінено третьою особою, а тому суд не може встановити, що доцільно визначений час зустрічей органом опіки і піклування відповідатиме інтересам дитини. Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені позивачем за первісним позовом судові витрати необхідно покласти на останнього. Понесені позивачкою за зустрічним позовом судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн / арк. спр. 65/ необхідно покласти на останню. Позивачка за первісним позовом звільнена від слати судового збору у відповідності до ст. п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому такі необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed