Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ » про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, посилаючись на те, що в період часу з 1981 року по 2014 рік його батько [PERSON] працював на ПАТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ » машиністом електровозу. Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у його батька професійне захворювання, що перейшло у рак легенів. Висновком МСЕК від 20.05.2014 р. первинно йому встановлена втрата працездатності в розмірі 65 %, з наступним переоглядом через місяць, висновком МСЕК від 20.06.2014 року йому було встановлено 100 % втрати працездатності. [INFO] помер [PERSON], довідкою МСЕК від 23 жовтня 2015 року встановлений причинний зв'язок смерті його батька від професійного захворювання. Внаслідок смерті батька [PERSON] завдано моральної шкоди, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулися у його особистому житті. Він вважає, що розмір завданої моральної шкоди, який підлягає стягненню з ПАТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ » на його користь становить 250 тис. гривень. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги, заявлені у позовній заяві, підтримали у повному обсязі та просили суд стягнути їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Південний ГЗК» - [PERSON] позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не визнала, та просила суд у задоволені позовних вимог - відмовити. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, суд вважає позов [PERSON] слід задовольнити частково за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] є сином [PERSON] ( а.с.4). [PERSON] працював на ПАТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ », тривала праця машиністом електровозу в умовах впливу шкідливих факторів викликала у [PERSON] за висновком МСЕК від 20.05.2014 року йому первинно, встановлено 65 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню, а саме: 55% - вібр.хв., 10 % ХОЗЛ, при наступному переогляді 01.06.2015 року за висновком МСЕК йому встановлено 100 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню, а саме: 15% - вібр.хв., 85 % ХОЗЛ ускладнене раком легенів ( а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] (а.с.5). Згідно Довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням Серії АА № 0000151 від 23 жовтня 2015 року медико-соціальна експертна комісія встановила причинний зв'язок настання смерті [PERSON] зі встановленим йому за життя професійним захворюванням (а.с 9). У зв'язку із встановленням причинного зв'язку смерті його батька із отриманим ним за життя професійним захворюванням, а також істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивача, його переживань та страждань пов'язаних із втратою батька, позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача. Частиною 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Якщо події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, то вони підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167 Цивільного кодексу України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003року. Зазначений висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-208цс14. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України. Як зазначають частини 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці»: роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] був батьком позивача [PERSON] (а.с.4). У зв'язку зі смертю батька позивачу спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідної людини, друга, опори та моральної підтримки, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладання ним додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вищевикладене, та наявність доказів причинно-наслідкового зв'язку між смертю батька позивача та встановленням йому професійним захворюванням, суд вважає задовольнити позов [PERSON] частково. Посилання відповідача на те, що батьку позивачу було відшкодовано моральну шкоду, яку позивач може отримати в якості спадку не може бути підставою для відмови в позові, оскільки ці правовідносини не мають значення для визначення моральної шкоди завданої саме смертю батька позивача від професійного захворювання, а носять спадковий характер. Щодо посилання на те, що батько позивача, не міг надавати допомогу своєму сину, оскільки на момент смерті був непрацездатним пенсіонером не може бути підставою для відмови в позові, оскільки моральна шкода полягає не в втраті матеріальних благ, а від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач від втрати близької людини. Щодо ненадання позивачем висновку МСЕК, на підставі якого видано довідку, у зв'язку з чим не можливо перевірити з яким саме професійним захворюванням наявний причинний зв'язок зі смертю, суд зауважує, що вид хвороби не впливає на визначення моральної шкоди, а факт наявності професійного захворювання та його зв'язок зі смертю встановлений довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням Серії АА № 0000151 від 23 жовтня 2015 року. Щодо посилань відповідача, що позови про відшкодування моральної шкоди подали інші члени родини померлого, то суд зауважує, що моральна шкода носить персоніфікований характер і її розмір не залежить від наявності останньої у інших членів родини. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням душевних страждань позивача. Отже, встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, наявність вини підприємства, постійний характер страждань позивача, який переносить моральні страждання, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню вини відповідача, враховуючи вину позивача в порушенні законодавства про охорону праці, суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 40 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial