Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики від 04.02.2017 в сумі 400\~000,00 грн.. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04 лютого 2017 року відповідач згідно договору позики отримав від позивача безпроцентну позику грошових коштів у розмірі 400 000,00 грн., які зобовязувався повернути до 01 березня 2017 року. Проте до теперішнього часу відповідач грошей не повернула, незважаючи на вимоги позивача про виконання свого зобов?язання. В рахунок забезпечення договору позики [PERSON] зобовязалася за свій рахунок повернути позику нерухомим майном, а саме передати в іпотеку позикодавцю квартиру [ADDRESS], про що було укладено Іпотечний договір від 04 лютого 2017 року. В іпотечному договорі сторони узгодили вартість іпотеки в розмірі 400\~000,00 грн. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, та просить в рахунок стягнення заборгованості за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки, визнавши за ним право власності на квартиру [ADDRESS], вартістю 400\~000,00 грн. Представник із відповідачем змінений позов визнали, та остання крім того, підтвердила факт отримання від [PERSON] 400\~000,00 грн. позики, які зобов?язувалася повернути до 01.03.2017, але не має можливості їх повернути, тому погоджується із визнанням за позивачем права власності на її іпотечну квартиру в м.Києві. Вислухавши думку сторін, представника, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що згідно нотаріально посвідченого договору позики від 04 лютого 2017 року (далі Договір) вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] безпроцентну позику 400 000,00 грн. до 01 березня 2017 року (а.с. 6). Згідно п.8 Договору позичальник зобовязується за свій рахунок забезпечити повернення позики нерухомим майном, а саме передати в іпотеку позикодавцю квартиру [ADDRESS] в м Києві (а.с. 6). Повернення позики згідно п.3 Договору мало здійснюватись готівкою з обовязком оформленням розписки або нотаріально оформленої заяви. Сторонами визнається факт неповернення відповідачем позики, так і вона ж сама вказує про відсутність такої можливості. На виконання умов договору позики відповідач передала позивачу в іпотеку квартиру квартиру [ADDRESS], що підтверджується Іпотечним договором від 04 лютого 2017 року (а.с. 7-9). Відповідно до п.7 Договору позики якщо позичальник не поверне позичену суму грошей (п.1 даного договору) до вказаного строку (п.2 даного договору), позикодавець має право, починаючи з наступного дня після цього строку, предявити цей договір до стягнення. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду (а.с. 6). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної а. ззедитог має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.575, ч.2 ст.590 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення\~\~ на\~\~ предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.\~ Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору цим договором забезпечується виконання зобовязання, що виникло на підставі Договору позики, укладеного 04 лютого 2017 року (Основний договір) між іпотекодавцем/позичальником [PERSON] та іпотекодержателем/позичальником [PERSON] у письмовій формі на суму 400 000,00грн. з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 01 березня 2017 року включно. Згідно п.1.2. Іпотечного договору в забезпечення зобовязань за Основним договором іпотекодавець передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Згідно п.5.3. Іпотечного договору іпотекодержатель має право на свій розсуд звернути стянення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, продати предмет іпотеки або прийняти у власність предмет іпотеки. З урахуванням положень ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. З наведених обставин справи та норм матеріального права вбачається, що відповідач порушила зобовязання, а саме не повернула до 01 березня 2017 року взяті в позику грошові кошти, тому позивач правомірно скористався своїм правом одержати задоволення вимоги за рахунок майна, що було передане в іпотеку, в якості забезпечення виконання зобов'язань боржником, подавши позов про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за ним права власності. Задовольняючи таким чином позовні вимоги, згідно ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 4000,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved