Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису № 6628 від 24.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованість по договору кредиту в сумі 22120,70 гривень таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною 24.05.2021 року було видано виконавчий напис № 6628 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованості за договором кредиту в сумі 22120,70 гривень. Як вбачається з виконавчого напису такий вчинено на кредитному договорі № 95038021000 від 23.12.2018 року, однак при видачі виконавчого напису нотаріус керувався п.2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Посилається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Крім того, зазначає, що заборгованість за договором кредиту не є безспірною. Крім того, заборгованість за кредитом погашена, що підтверджується довідкою, виданої АТ «Укрсиббанк» від 08.09.2021 року № 56-2-05/138 Враховуючи вищевказане, просить суд визнати виконавчий напис № 6628 від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 23.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною 24.05.2021 року було видано виконавчий напис № 6628 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованості за договором кредиту в сумі 22 120,70 гривень. Як вбачається з виконавчого напису такий вчинено на кредитному договорі № 95038021000 від 23.12.2018 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.05.2020 року по 11.05.2021 року (а.с. 12). Вказаний виконавчий напис за заявою ТОВ «ФК Кредит-Капітал» було пред`явлено до виконання, у зв`язку з чим приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименко А.М. 03.09.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66702634 (а.с.8-11). Відповідно до договору кредиту № 95038021000 від 23.12.2018 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , останньому надано кредит в розмірі 9695,00 гривень (а.с. 15-18). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом статті 9 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними. Крім того, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус також при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до довідки, виданої АТ «Укрсиббанк» від 08.09.2021 року № 56-2-05/138 , вбачається, що [PERSON] станом на 08.09.2021 року отриманих та непогашених кредитів не має (а.с. 21). Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частинні визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід задоволити та визнати виконавчий напис № 6628 від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованості за договором кредиту в сумі 22120,70 гривень таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги позивача про скасування постанови приватного виконавця Клименка А.М. від 03.09.2021 року № ВП 66702634, суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, оскільки заявлена вимога не може бути предметом розгляду в позовному провадження, проте в установленому законом порядку може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця, в порядку передбаченому розділом VII ЦПК. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved