Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування вимог вказав, що з 18.04.2006 по 18.04.2019 він працював у ВП «Шахта Капітальна» (попередня назва « Шахта Стаханова») гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, що призвело до виникнення хронічного професійного захворювання. Висновком МСЕК від 30.01.2020 року йому вперше було встановлено 65% втрати професійної працездатності безстроково: 30% - внаслідок попереково-крижової радикулопатії, 25% - внаслідок хронічного бронхіту, 10% - внаслідок хронічної приглухуватості та визначено III групу інвалідності. Зазначаючи на те, що у результаті отримання професійного захворювання стан його здоров`я суттєво і безповоротно погіршився, що призвело до обмеження його життєдіяльності, фізичних і моральних страждань, \~а також настання\~вимушених змін у його житті, що змушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя, так як\~\~за станом здоров`я він вже не може вести повноцінний спосіб життя, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 80000 грн. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. В якості аргументів на підтвердження своєї позиції зазначає недоведеність в достатній мірі вини ДП «Мирноградвугілля» в настанні професійного захворювання, так як з 17 років роботи в небезпечних умовах позивач більш як чотири роки пропрацював на інших вугільних підприємствах, де негативні фактори могли бути значно вищими. Крім цього, зазначається на відсутність документального підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди, її глибини і тривалості та значне завищення позивачем розміру моральної шкоди. Справа розглядається у відсутність сторін в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що позивач згідно трудової книжки, інформаційної довідки Головного управління держпраці у Донецькій області та акту розслідування причин виникнення професійного хронічного захворювання П-4 має загального стажу 25 років 2 дні, з яких 20 років 11 місяців 16 днів - пропрацював у ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», а професією гірника очисного забою 17 років 01 місяць 11 днів (а.с.10-17). Відповідно до медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03.12.2019 року №43/1015, виданого Клінікою професійних захворювань Інституту медицини праці ім.Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України, позивачу встановлений діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступінь, хронічний бронхіт II стадії в стадії затихаючого загострення, прискорений та базальний пневмосклероз, які носять характер професійного захворювання, у зв`язку з чим позивач неодноразово проходив лікування (арк.спр.29-42). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 24.12.2019 року, стаж роботи [PERSON] в умовах шкідливого впливу становить 20 років 11 місяців: у якості машиніста підземних установок 01 рік 03 місяці і 19років 04 місяці гірника очисного забою. Професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємстві вугільної промисловості: ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», на якому піддавався впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, рівні та концентрації яких перевищували допустимі параметри: фізичного навантаження, робочої пози, виробничого шуму, концентрації пилу (арк.спр.13-16,17-20). 18.04.2019 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я (а.с.12). 30.01.2020 року висновком МСЕК позивачу за сукупністю професійних захворювань вперше визначено безстроково 65% втрати професійної працездатності безстроково: 30% - попереково-крижова радикулопатія, 25% - хронічний бронхіт, 10% - приглухуватість та встановлено III групу інвалідності (арк.спр.21,22,23-28). Протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах та встановлено потребу у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. Правовідносини, які виникли між сторонами, є трудовими і регулюються ст. 237-1 КЗпП України, згідно якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України визначають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, забезпечення яких, згідно ч.1 і ч.2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 6 Закону України «Про охорону праці» визначено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. розслідування хронічного професійного захворювання Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24.12.2019 року, причиною професійного захворювання є тривалий час роботи позивача в шкідливих умовах, обумовлених впливом несприятливих факторів виробничого середовища трудового процесу - фізичного навантаження, робочої пози, виробничого шуму, концентрації пилу, що призвело до виникнення професійного захворювання у позивача (арк.спр.13-16). Суд погоджується з доводами позивача, що отримане ним професійне захворювання та незворотність його наслідків негативно впливає на його життєву активність, позбавляючи можливості вести повноцінний спосіб життя, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, в тому числі до вжиття заходів, направлених на лікування і підтримку здоров`я, що тягне за собою моральні страждання. Доводи відповідача про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди суд вважає безпідставними, так як згідно представлених суду доказів, зокрема акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, медичних висновків та епікризів позивач отримав професійне захворювання внаслідок порушення працедавцем його права на безпечні умови праці і уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. До того ж, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання, і висновок МСЕК на підтвердження спричинення особі моральної шкоди не вимагається. Тому доводи представника відповідача, наведені у відзиві про необхідність документального підтвердження настання моральної шкоди та підтвердження її глибини і тривалості є безпідставними і не звільняють відповідача від сплати на користь позивача моральної шкоди, оскільки згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, крім вище наведеного, враховує ступінь, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, великий відсоток втрати професійної працездатності, настання негативних наслідків, істотність вимушених змін, необхідність вжиття\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя\~у зв`язку\~з ушкодженням\~здоров`я та\~втратою працездатності.\~Зазначені фактори\~дають суду\~підстави для\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~моральної шкоди\~в розмірі\~45000грн.\~та часткового\~задоволення його\~позову. Суд вважає, що такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди в повній мірі буде відповідати засадам виваженості, розумності і справедливості. \~ \~ \~ \~ Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі\~ст.ст.43,\~46\~Конституції України,\~ст.ст.153,\~237-1\~КЗпП України,\~ст.9\~Закону України\~«Про охорону\~праці»,\~

Outcome: partial