Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обгрунтування якого зазначила, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS]. Крім неї, у будинку зареєстрований її онук [PERSON]. Позивач вказує, що відповідач тривалий час, а саме з 2009 року, не проживає за місцем реєстрації, особистих речей не має, витрат по утриманню будинку не несе, реєстрація відповідача у будинку позивача створює їй перешкоди у оформленні сібсидії на оплату комунальних послуг. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, через канцелярію надала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, хоча про дату розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за адресою реєстрації, що підтверджено поштовим повідомленням; причин неявки суду не повідомляв; заяв про розгляд справи за його відсутністю відповідач до суду не надавав. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS], що підтверджено копією свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 15.09.1981 року(а.с.5). Згідно із записами в домовій книзі будинку № [ADDRESS], за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] (а.с.6-7). Вказана інформація підтверджується відомостями Великомихайлівського районного сектору Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 04.08.2015 року № 25/1576 (а.с.13). На підставі наведеного суд встановив факт реєстрації відповідача у будинку, власником якого є позивач. Згідно зі ст.. 6 Житлового Кодексу України, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян. За ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з довідкою Цебриківської селищної ради від 10.02.2015 року № 379, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на території селищної ради не проживає з 2009 року (а.с.9). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за вказаною адресою [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2009 року, його особистих речей у будинку немає. Власник житла [PERSON] є особою похилого віку, отримує мінімальну пенсію, перебуває у важкому матеріальному становищі (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Приймаючи рішення суд враховує, що відповідач в судове засідання не з»явився, про дату розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному ст. 74 ЦПК України, не скористався своїм правом надати суду заперечення проти заявлених вимог. Оцінивши надані до позову докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд вважає встановленим, що позивач є власником будинку, в якому зареєстрований відповідач; відповідач більше шести років за місцем реєстрації не проживає; особистих речей за місцем реєстрації не має; вартість комунальних послуг не сплачує; стосунків з позивачем не підтримує; позивач не може в повній мірі реалізувати права власника будинку через те, що відповідач залишається зареєстрованим у будинку. Також суд приймає до уваги матеріальне становище позивача, яка є особою похилого віку, отримує мінімальну пенсію, потребує допомоги в утриманні будинку у вигляді оформлення субсидії. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не зацікавлений у збереженні житла, оскільки протягом шести років за місцем реєстрації не проживає, особистих речей не має, вартість комунальних послуг не сплачує, витрат на утримання майна не несе, має інше постійне місце проживання, суд прийшов до висновку, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS].

Outcome: approved