Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 червня 2014 року відповідач [PERSON] отримав у позивача по розписці в борг 1200 доларів США, що еквівалентно згідно курсу Національного банку України, станом на 15.10.2014 року становить 15541,75 грн. і зобов'язався повернути позивачу гроші до 13 липня 2014 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вказано в позовній заяві, грошові кошти у розмірі 1200 доларів США були передані [PERSON] в момент підписання розписки. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач вказує, що строк повернення позики визначений 13 липня 2014 р. згідно розписки. На даний час сума позики в розмірі 15541,75 грн. відповідачем не повернута, на прохання позивача про добровільну сплату боргу, відповідач під різними приводами відмовився. Відповідно до ст. 625 ЦК України, сума інфляційних на 01.10.2014 року становить - 575, 04 грн. Сума 3% річних від зазначеної суми боргу становить - 120,07 грн. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь загальну суму боргу, яка становить 16236,86 грн., в тому числі: основна заборгованість 15541,75 грн., інфляційні - 575,04 грн., 3% річних - 120,07 грн. В судове засідання позивач не з'явився, проте до початку судового засідання від його представника надійшло клопотання про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте від нього до початку судового засідання надійшло клопотання про розгляд даної справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 16 червня 2014 року [PERSON] передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 1200 доларів США, що еквівалентно згідно курсу Національного банку України, станом на 15.10.2014 року становить 15541,75 грн., зі строком повернення до 13 липня 2014 року, що підтверджується розпискою [PERSON] від 16.06.2014 року ( а.с. 5). Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Стаття 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Щодо письмової форми правочину то, згідно вимог ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно вищевказаних норм закону розписка [PERSON] від 16.06.2014 року відповідає вимогам цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, між сторонами існують договірні зобов'язання позики в сумі 15541,75 грн. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно договору позики [PERSON] взяв позику зі строком повернення до 13 липня 2014 року. (а.с.5). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 530, 629, 1049 ЦК України не виконує покладений на нього обов'язок повернути грошові кошти отримані за договором позики, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки, а також письмова заява самого відповідача, в якій останній визнає позовні вимоги, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення суми позики підлягають до задоволення. Крім того, за змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають до задоволення, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу загальну суму боргу яка становить 16236,86 грн., в тому числі: основна заборгованість 15541,75 грн., інфляційні - 575,04 грн., 3% річних - 120,07 грн. та судовий збір. Задовольняючи позовні вимоги, суд також бере до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.

Outcome: approved