Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросіб» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2020 року року між ТОВ «АГРОСІБ» (Відповідач/Продавець) та [PERSON] (Позивач/Покупець) було укладено усний договір купівлі продажу автозапчастин. На підтвердження укладення договору ТОВ «АГРОСІБ» було надано рахунок-фактуру № 20022009 від 20 лютого 2020 року на суму 24 500,00 грн. в т.ч. ПДВ, на придбання: крила пер. 2шт., фари 2 шт, подушки безпеки кермо, телевізора, накладки телевізора, корпуса повітряного фільтра, підсилювача бамперу. 20 лютого 2020 року [PERSON] здійснив оплату рахунка-фактури № 20022009 у повному обсязі у сумі 24 500,00 грн. Згідно домовленості товар мав бути доставлений Покупцю у відділення № 72 Нової пошти у м. Києві 21 лютого 2020 року. Однак товар згідно рахунка-фактури № 20022009 так і не був надісланий Покупцю. Продавець не повідомив про його відсутність та не пропонував заміни іншим товаром. Покупець неодноразово звертався до Продавця з вимогою повернути сплачені кошти згідно рахунка-фактури № 20022009 у зв`язку з відмовою поставити товар, а також приїздив за фактично зазначеною у рахунку адресою, але магазину за даною адресою не було, а телефон, за яким Покупець спілкувався з представником, не відповідав. 22 лютого 2020 року Позивач звернувся до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києва із заявою про вчинення злочину. 23 лютого 2020 року було порушено кримінальне провадження № 12020100100001879 за заявою [PERSON] щодо шахрайських дій уповноважених осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСІБ». За станом на день звернення із позовною заявою досудове розслідування триває. 23 квітня 2020 року Позивачем було направлено письмову претензію, в якій останній вимагав повернути коти за сплачений, але не поставлений товар. Однак за станом на день звернення з даною позовною заявою грошові кошти повернені не були, а тому Позивач вимушений звернутися із даною позовною заявою до суду. Позивач вважає, що продавець порушив ч. 4 та 6 ст. 13, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 625 ЦК України, а тому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросіб» на його користь кошти у загальній сумі 38 788,28 грн. (24\~500,00 грн. сума основного боргу (аванс), 393,57 грн. інфляційні втрати, 3% річних 174,71 грн., 13\~720,00 грн. пеня) та 5 000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Волкодав Ірина Юріївна в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросіб» про день та час слухання справи повідомлявся неодноразово, в судове засідання представник відповідача не з`явився. Відзив на адресу суду не надходив. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК Україна у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом при розгляді справи встановлено, що 20 лютого 2020 року між ТОВ «АГРОСІБ» та [PERSON] було укладено усний договір купівлі продажу автозапчастин. На підтвердження укладення договору ТОВ «АГРОСІБ» було надано рахунок-фактуру № 20022009 від 20 лютого 2020 року на суму 24 500,00 грн. в т.ч. ПДВ, на придбання: крила пер. 2шт., фари 2 шт, подушки безпеки кермо, телевізора, накладки телевізора, корпуса повітряного фільтра, підсилювача бамперу; призначення платежу: оплата авансу за запчастини згідно рахунку № 20022009 від 20 лютого 2020 року. 20 лютого 2020 року [PERSON] здійснив оплату рахунка-фактури № 20022009 у повному обсязі у сумі 24 500,00 грн. Вказана сума була сплачена позивачем в якості авансу за запчастини згідно рахунку № 20022009 від 20 лютого 2020 року, про що вказано в квитанції № 0.0.16250435771. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що між сторонами був укладений усний договір купівлі-продажу, за яким позивачем було сплачено аванс в розмірі 24\~500,00 грн. Товар згідно\~ з\~рахунком-фактурою\~№ 20022009\~так і\~не був\~надісланий покупцю,\~що продавцем\~не спростовано.\~Покупець звертався\~до продавця\~з вимогою\~повернути сплачені\~кошти згідно\~з рахунком-фактурою\~№ 20022009\~у зв`язку\~з відмовою\~поставити товар. 22\~лютого 2020\~року позивач\~звернувся до\~Шевченківського управління\~поліції Головного\~управління Національної\~поліції м.\~Києва із\~заявою про\~вчинення злочину. 23\~лютого 2020\~року було\~порушено кримінальне\~провадження №\~12020100100001879\~за заявою\~ [PERSON] щодо\~шахрайських дій\~уповноважених осіб\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«АГРОСІБ»,\~код ЄДПРОУ\~40779330.\~Станом на\~день звернення\~із позовною\~заявою досудове\~розслідування триває. 23 квітня 2020 року позивачем було направлено письмову претензію, в якій останній вимагав повернути коти за сплачений, але непоставлений товар. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За умовами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. Право споживача на розірвання договору, укладеного на відстані є безумовним, не пов`язується з жодною подією, умовою та гарантується Законом України «Про захист прав споживачів». Розірвання договору, укладеного на відстані, здійснюється у спосіб повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до\~ст. 530\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. В зв`язку із розірванням усного договору купівлі-продажу від 20 лютого 2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «АГРОСІБ», позивач має право на повернення коштів, внесених як аванс, який виконує функцію попередньої оплати, в розмірі 24\~500,00 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 393,57 грн. та 3% річних в сумі 174,71 грн., які підлягають стягненню з відповідача, оскільки кошти на вимогу позивача повернені не були. Відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені\~ч.ч. 5-9 ст. 12\~цього Закону. Вказана стаття визначає права споживача в разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями. Так, відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення кошти в сумі 13\~720,00 грн. як неустойка за затримку повернення коштів. В частині відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи те, що між сторонами виникли договірні відносини, а позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральних страждань з боку відповідача, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial