Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з їхнім малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , визначивши наступні способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення та можливість спілкування і спільного відпочинку з сином щотижня почергово - одного тижня з п`ятниці по суботу з ночівлею, наступного тижня з суботи по неділю з ночівлею. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 08 жовтня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від спільного проживання, у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачкою не склалося і 17 листопада 2017 року рішенням Рожнятівського районного суду шлюб між ними розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю. Крім цього з нього згідно рішення Рожнятівського районного суду від 31 серпня 2017 року стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Оскільки відповідачка постійно чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, тому рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської районної державної адміністрації йому було дано дозвіл на побачення з дитиною та встановлено порядок його участі як батька у вихованні дитини шляхом побачення щотижня почергово - одного тижня з п`ятниці по суботу з ночівлею, наступного тижня з суботи по неділю з ночівлею, попередньо узгодивши з матір`ю дитини. Не зважаючи на вищевказане рішення комісії з питань захисту прав дитини, відповідачка продовжує перешкоджати йому у спілкуванні та у вихованні сина, а тому він позбавлений права спілкуватися з своїм сином та брати участь у його вихованні. Вищенаведені обставини змушують його звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом та просить ухвалити рішення, яким встановити спосіб участі відповідача [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , а саме: побачення та можливість спілкування з дитиною без обмежень за місцем проживання дитини в с. Грабів Рожнятівського району Івано-Франківської області на протязі дня без ночівлі за місцем проживання батька, за попереднім погодженням з нею, матір`ю дитини. У задоволенні позову [PERSON] відмовити, а з відповідача стягнути судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог за зустрічним позовом позивачка покликається на те, що з 08 жовтня 2011 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рожнятівського районного суду від 17 листопада 2017 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу вона жодним чином не перешкоджала відповідачу [PERSON] у спілкуванні з сином, він час від часу забирав дитину до себе додому з ночівлею за фактичним місцем проживання у м. Долина. Проте син неодноразово жалівся, що не хоче ночувати у батька вдома, так як в того є інша сім`я, його дружина має дитину від першого шлюбу і він не хоче спілкуватися з цією дитиною. Крім цього зі слів сина, відповідач [PERSON] неодноразово сідав за кермо власного автомобіля будучи напідпитку, та їхав разом з ним з м. Долина в с. Грабів Рожнятівського району. Тому вона не погоджується з необ`єктивним рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА від 11 квітня 2019 року про встановлення відповідачу [PERSON] порядку участі у вихованні дитини у вигляді побачення з сином [PERSON] щотижня почергово - одного тижня з п`тниці по суботу з ночівлею, наступного тижня з суботи по неділю з ночівлею, попередньо узгодивши з матір`ю дитини, тобто з нею. При прийнятті вищевказаного рішення, комісією не було досліджено та вивчено всіх обставин спору між сторонами по справі щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а саме не враховано вік дитини та стосунки, які склались між батьками дитини, рішення прийнято тільки на підставі характеристики, виданої Грабівською сільською радою [PERSON] , відсутні посилання на умови проживання відповідача, не встановлено його фактичне місце та умови проживання, не вивчено умови для перебування дитини в квартирі батька, а тому не зрозуміло з яких підстав встановлено саме такий порядок спілкування батька з дитиною, вважає даний висновок необгрунтованим. На даний час відповідач [PERSON] фактично проживає в м. [ADDRESS] разом зі своєю дружиною та її дитиною від першого шлюбу на винайманій квартирі, хоча зареєстрований в с. Грабів Рожнятівського району, а тому вона вважає що способом його участі у спілкуванні з дитиною може бути побачення з дитиною без обмежень проте без ночівлі дитини за місцем проживання батька. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. [PERSON] додатково пояснив, що бажає приймати участь у вихованні своєї дитини проте не може реалізувати своє право через перешкоди з боку відповідачки та її співмешканця, які не допускають його до дитини. Він немає зв`язку з сином, оскільки телефон який він подарував синові відповідачка розбила. Рішення комісії з питань захисту прав дитини відповідачка не виконує, у зв`язку з чим він неодноразово звертався в Орган опіки та піклування Рожнятівської РДА та в поліцію. Просив суд визначити графік зустрічей з дитиною, який зазначено у висновку Служби у справах дітей Рожнятівської РДА. В майбутньому, після закінчення будівництва будинку, він має намір проживати в с. Грабів Рожнятівського району. У зустрічному позові [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини просив відмовити, оскільки вважає, що він як батько дитини має право спілкуватися з своїм сином та більше часу проводити з ним забираючи його додому за місцем свого фактичного проживання у м. Долина з ночівлею. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов не визнали. Зустрічний позов підтримали повністю, просили його задоволити. Крім того, [PERSON] суду пояснила, що не заперечує проти спілкування батька з сином на вихідних кожного тижня почергово в суботу та неділю без обмежень, проте без ночівлі за місцем фактичного проживання батька. Тому просила суд визначити такий графік спілкування батька з дитиною, який не буде пов`язаний із ночівлями за місцем його проживання. У задоволенні первісного позову просила відмовити. Представник третьої особи Фединяк С.І. пояснив, що комісія з питань захисту прав дитини надала дозвіл батькові на спілкування з дитиною, встановивши відповідний порядок його участі у вихованні дитини, оскільки участь батька у вихованні дитини є в його інтересах. У вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають до часткого задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю (а.с. 8). Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2017 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини ( а.с. 9). Станом на 25.03.2019 заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] згідно виконавчого листа №350/1006/17 Рожнятівського районного суду від 12.09.2017 року відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів та довідкою виданих Рожнятівським районним відділом ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області 21.03.2019 року та 25.03.2019 року (а.с.10, 44). На даний час малолітній син [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . У будинку сворені всі умови необхідні для проживання та нормального розвику малолітньої дитини, яка забезпечена всім необхідним: одягом, продуктами харчування, тощо, що підтверджується актом складеним комісією Грабівської сільської ради 25.03.2019 та актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеним комісією Служби у справах дітей Рожнятівсьої РДА 10.06.2019 (а.с. 46-47). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської районної державної адміністрації № 106/04-13 від 11 квітня 2019 року встановлено порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини: побачення з дитиною щотижня почергово - одного тижня з п`ятниці по суботу з ночівлею, наступного тижня з суботи по неділю з ночівлею, попередньо узгодивши з матір`ю дитини (а.с.11). З приводу невиконання [PERSON] рішення комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської районної державної адміністрації від 11 квітня 2019 року та зоборони бачитися з малолітньою дитиною, [PERSON] звертався з відповідною заявою в Рожнятівське ВП, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №1224 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.12). Згідно характеристики з місця проживання, [PERSON] характеризується виключно з позитивної сторони, скромний, вихований, працьовитий, веде здоровий спосіб життя, користується авторитетом серед друзів та односельчан, проживає разом з батьками у їхньому житловому будинку, на даний час завершує будівництво власного будинку (а.с. 48). [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] та її сином [PERSON] , проживає у [ADDRESS] , в задовільних матеріально-побутових умовах (а.с. 50). Син сторін [PERSON] навчається в 1 класі Грабівської ЗОШ І-ІІ ступенів, на достаньому рівні засвоює програмний матеріал, до навчання ставиться добросовісно, дисциплінований вихований, товариський, щирий. Виховує учня мама, яка користується в нього виликим авторитетом, допомагає йому у навчанні, постійно відвідує класні свята та батьківські збори, що підтверджується характеристикою з навчального закладу (а.С. 49). У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Так, згідно із ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого обєднання сімї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, та приймаючи до уваги висновок про участь батька у вихованні малолітньої дитини від 11.04.2019 року, а також надані в судовому засіданні пояснення сторін у справі, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Зважаючи на те, що дитина сторін у справі має вік 7 років, відвідує шкільний заклад, вихідними днями потребує як уваги батька так і матері, враховуючи те, що батько має іншу сім`ю та фактично проживає в іншому місті, а тому суд вважає доцільним встановити такий графік спілкування дитини з батьком, який не пов`язаний з ночівлею дитини за місцем його проживання. Отже, аналізуючи викладене вище, та дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, суд вважає правильним та справедливим відійти від висновку комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської районної державної адміністрації № 106/04-13 від 11 квітня 2019 року, у зв`язку з його неналежною обгрунтованістю, а позовні вимоги позивача [PERSON] за первісним позовом так і позовні вимоги позивачки [PERSON] за зустрічним позовом задовольнити частково, визначивши наступний спосіб участі батька у вихованні дитини: перша та третя субота місяця у період часу з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., друга та четверта неділя місяця з 10 год. 00. хв. до 20 год. 00 хв., без присутності матері. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача за зустрічним позовом з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 784 грн. 20 коп, з яких 384 грн. 20 коп. витрати за подання до суду позовної заяви, 400 гривень витрат за надання правової допомоги.

Outcome: approved