Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 28.04.1995 уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Заставнівсьим районним відділом державної реєстрації атків цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №14. В даному шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Позивач посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сімейне життя не склалось із-за різних поглядів на життя та частих сварок, які виникали між ними. Протягом двох років спільно із відповідачем не проживають , не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного госпордарства . Вважає, що шлюб із [PERSON] на даний час носить формальний характер, тому подальше збереження шлюбу та примирення не можливе і суперечить його інтересам, у зв`язку із чим просить даний шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю , просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Просила після розлучення залишити її прізвище без змін. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст.206 ЦПК України та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного Кодексу України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що 28.04.1995 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 14 (а.с.7). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя та частих сварок. Протягом двох років подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved