Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову позивач вказав, що він працював у відповідача з 23.07.1979 року, в тому числі: з 23.07.1979 року підземним кріпильником; з 19.04.1983 року підземним підривником; з 06.08.1985 року підземним кріпильником; з 23.06.1999 року підземним підривником; з 01.08.2005 року по 01.11.2013 року підземним гірничим майстром. 01.11.2013 року його звільнено з роботи за власним бажанням по виходу на пенсію за віком. Його стаж роботи складає: загальний 36 років 6 місяців, за професією 8 років 1 місяць, в умовах шкідливих факторів 34 роки 2 місяці. Рішенням Українського науково-дослідного інституту промислової медицини в нього біло виявлено та встановлено професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). По факту професійного захворювання було проведено розслідування хронічного професійного захворювання, про що складено акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29 жовтня 2013 року. Висновком МСЕК від 16.01.2014 року йому встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15%. Актом від 29 жовтня 2013 року встановлено, що професійне захворювання виникло в результаті роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці підземного заступника начальника дільниці за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці в 2010 році). Аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксину у пилу від 10% до 70% - 5,2 при гранично допустимій до 2,0. Пунктом 19 Акту встановлено, що враховуючи його роботу в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних осіб підприємства, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Оскільки він отримав професійне захворювання під час виконання трудових обовязків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватись роботодавцем, який не створив безпечні умови праці. В звязку з професійним захворюванням значно змінився його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. У звязку з спричиненням відповідачем моральної шкоди просить стягнути моральну шкоду у сумі 121800 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, та просила суд у задоволені позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Допитавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] до відкритого акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» про відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково, за наступними підставами. [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] працював в період часу з 23.07.1979 року, в тому числі: з 23.07.1979 року підземним кріпильником; з 19.04.1983 року підземним підривником; з 06.08.1985 року підземним кріпильником; з 23.06.1999 року підземним підривником; з 01.08.2005 року по 01.11.2013 року підземним гірничим майстром. Відповідно до Наказу №209-ос від 01.11.2013 позивача звільнено з роботи за власним бажанням по виходу на пенсію за віком згідно ст. 38 КЗпП України. Його стаж роботи складає: загальний 36 років 6 місяців, за професією 8 років 1 місяць, в умовах шкідливих факторів 34 роки 2 місяці. Рішенням Українського науково-дослідного інституту промислової медицини в нього біло виявлено та встановлено професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). По факту професійного захворювання було проведено розслідування хронічного професійного захворювання, про що складено акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29 жовтня 2013 року. Висновком МСЕК від 16.01.2014 року йому встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15%. Втрата професійної працездатності встановлена з 13 січня 2014 року по 01 лютого 2015 року. Актом від 29 жовтня 2013 року встановлено, що професійне захворювання виникло в результаті роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці підземного заступника начальника дільниці за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці в 2010 році). Аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: з вмістом кристалічного кремнію діоксину у пилу від 10% до 70% - 5,2 при гранично допустимій до 2,0. Пунктом 19 Акту встановлено, що враховуючи його роботу в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних осіб підприємства, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Таким чином, саме з вини підприємства, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода. В зв'язку з отриманими професійними захворюваннями змінилося його життя, погіршилася його якість, що завдає йому моральних страждань. Посилання представника відповідача на те, що позивач при прийомі на роботу був повідомлений про шкідливі умови праці, суд не може прийняти до уваги, оскільки саме підприємство ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію та проведення робіт, не виконало норми та правила охорони праці, які потягли професійне захворювання. Суд вважає, що факт спричинення моральної шкоди позивачу [PERSON] доведено, оскільки після встановлення професійного захворювання, яке потягло втрату працездатності, позивачем понесені моральні страждання, повязані з професійним захворюванням, лікуванням, та неможливістю вести повноцінний спосіб життя. Саме підприємство ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» повинне відшкодувати спричинену моральну шкоду позивачу [PERSON] оскільки згідно із рішенням Конституційного [PERSON] України від 8 жовтня 2008 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту «б» підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати) (справа № 1-32/2008), право громадян на відшкодування моральної шкоди, передбачене статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю відшкодовується за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Однак, суд вважає, що заявлені вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача ПАТ «ЄВАЗ [PERSON]» у відшкодування моральної шкоди 121800,00 необхідно стягнути на користь позивача суму еквіваленту відсотку втрати працездатності з урахуванням мінімальної заробітної плати, а саме у сумі 18000,00 гривень.

Outcome: partial