Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до моменту закінчення навчання, але не більше чим до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона мешкає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач є її батьком. На даний момент вона навчається у Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, тому не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток. 28 вересня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. 28 вересня 2021 року відповідач надав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що після досягнення донькою повноліття він щомісяця (два рази на місяць) відправляє грошові переводи на її рахунок на суму від 4000 до 6000 російських рублів. Загальна сума грошових переводів за період з 29.07.2019 по 04.09.2021 складає 165800 російських рублів, що дорівнює в еквіваленті 59688 грн. Також повідомив, що на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка на даний час не працює. А заробітна плата, яку він отримує, є їх спільною сумісною власністю. Крім того, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З урахуванням зазначеного вважає, що позовні вимоги повністю не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач у добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги, якої вона потребує у зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі. Дійсно після досягнення нею повнолітня відповідача перераховував їй гроші, але на погашення заборгованості зі сплати аліментів до досягнення нею повнолітня. Останній раз відповідач перерахував їй кошти 04 вересня 2021 року. Навчається вона на денній формі навчання у закладі, який знаходиться в м. Сєвєродонецьк. Тому кожного дня витрачає гроші на проїзд з міста Рубіжного, де проживає, до міста Сєвєродонецька. Крім того витрачає кошти на харчування за місцем навчання. Навчається вона на контрактній основі, вартість навчання складає приблизно 7000 грн. за півроку. Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні обставини справи та відповіді їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії довідки № 1-1861 від 13.09.2021, [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання (спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність», ступінь вищої освіти «бакалавр», за кошти фізичних та юридичних осіб) Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка. Термін навчання - 3 (три) роки з 01.09.2019 по 04.07.2022. З копії договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка та [PERSON] від 19.08.2019 вбачається, що вартість освітніх послуг, зокрема, за 2021-2022 календарний рік складає 14640,00 грн. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] з 02.07.2010 перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд вважає, що потреба повнолітньої [PERSON] у матеріальній допомозі батьків витікає з самого її навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим вона не в змозі працювати та отримувати доходи. Окрім того, судом взято до уваги, що позивач навчається за контрактом, стипендію не отримує, проживає у м.Рубіжне, а навчається у іншому населеному пункті, що потребує витрат на проїзд до місця навчання. Посилання відповідача на те, що його дружина є безробітною не є тією обставиною, яка впливає на вирішення питання щодо можливості батька надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у зв`язку із її навчанням. Відповідач у відзиві на позовну заяву також посилається на те, що він надає допомогу доньці, а саме, щомісяця у період часу з березня 2020 року по 04.09.2021 відправляв грошові переводи на рахунок [PERSON] . Позивач не заперечувала, що відповідач дійсно надсилав їй кошти, які вона останній раз отримала 04.09.2021, однак зазначила, що це заборгованість зі сплати аліментів до досягнення нею повноліття. Наявність зазначеної заборгованості станом на вересень 2021 підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24.09.2021. Зазначене відповідачем не може бути підставою для відмови у позові, оскільки аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позову (16.09.2021). Доказів тому, що відповідачем на утримання позивача після звернення до суду з позовом було перераховано кошти, суду не надано. В будь-якому разі зазначене питання підлягає вирішенню у процесі виконання рішення суду. Відповідачем, окрім перебування на його утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , 2013 року народження, не надано належних доказів наявності у нього інших обставин, що мають істотне значення та можуть свідчити про неможливість надання ним, зокрема, за станом здоров`я, матеріальної допомоги донці, яка продовжує навчання. Суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син [PERSON] , але зазначене не свідчить про неможливість відповідача, який є працездатним, сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. За таких обставин суд вважає доведеними як потребу повнолітньої доньки у матеріальній допомозі батька, так і можливість останнього надавати своїй донці таке забезпечення на період навчання. При цьому, справедливим та розумним розміром аліментів суд вважає 1/6 частку від всіх видів доходу відповідача щомісячно, оскільки відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, а позивач є повнолітньою особою та нею не доведено такого розміру витрат у зв`язку із навчанням, який би потребував стягнення з відповідача саме 1/4 частини його доходів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до п.п. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 141, 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 606,54 грн., що є пропорційним розміру задоволених вимог. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial