Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2008, реєстраційний №5304. В зазначеній квартирі зареєстрований також її син [PERSON] , [INFO] , та невідома їй особа, [PERSON] , відповідач по справі, який з часу реєстрації, тобто з 2009 року, по теперішній час фактично в квартирі не мешкає. Всі обов`язки по утриманню житла покладені на позивача, відповідач квартирою не користується та ніколи не користувався, особистих речей в квартирі не має. Вважає, що відповідач був зареєстрований в квартирі, що їй належить, помилково без її дозволу. На підставі викладеного, просить визнати відповідач таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Стверджує, що відповідача особисто не знає, він ніколи не був членом її родини та дозвіл на його реєстрацію в квартирі, що їй належить на праві приватної власності, не надавала. З часу придбання в квартирі проживає тільки вона та її син.\~\~ Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Крім того, розміщувались на офіційному веб-сайті «Судова влада України» повідомлення про виклик до суду, проте відповідач до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу квартири, засвідчений 18 вересня 2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бодягіною І.І., квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Судом встановлено, що відповідно відомостей з Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 05 березня 2019 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані три особи [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Наявним у справі актом, складений 07 березня 2019 року ЖБК «Орджонікідзевський 136», підтверджується фактичне проживання тільки позивачки та її сина в квартирі [ADDRESS] . З пояснень свідка [PERSON] , сусіда позивачки, вбачається, що відповідача [PERSON] він взагалі не знає та ніколи в спірній квартирі не бачив. Він був присутній при складанні акту та його власноруч підписав підтверджуючи той факт, що в спірній квартирі зареєстровані та постійно проживають лише позивачка та її син з 2008 року по теперішній час. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності зв`язку із спірним жилим приміщенням, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує позицію позивачки, яка просила залишити сплачений нею судовий збір за подання даного позову за її рахунок.

Outcome: approved