Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, в якій просить визнати її членом сім`ї [PERSON] , як наймачем квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , визнати право користування названою квартирою та зобов`язати виконавчий комітет Херсонської міської ради укласти із нею договір найму на це жиле приміщення. Звернення до суду обумовлюється тим, що позивач відноситься до члена сім`ї наймача квартири, котра є єдиним й зареєстрованим місцем її проживання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач та її представник - адвокат Мороз А.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, представник позивача пояснила, що з 2015 року позивач проживає у квартирі [ADDRESS] . Наведене проживання обумовлено фактичними шлюбними відносинами позивача із [PERSON] , який був наймачем спірної квартири і проживав, до вселення позивача в квартиру, один через виїзд його колишньої дружини, доньки і батька до м. Світлодарськ, Бахмутського району, Донецької області. [INFO] [PERSON] помер. Позивач забезпечила його поховання. З часу смерті основного наймача спірна квартира займається позивачем одноособово, вона самостійно несе витрати пов`язанні із користуванням квартирою, у тому числі комунальні платежі, поліпшенням приміщення тощо. З метою переукладення договору найму на своє ім`я, як особи, котра входила до члена сім`ї наймача в якості його дружини, позивач зверталась до відповідача із відповідними заявами, проте листами від 05.04.2021 року №21/84 та 14.05.2021 року №С-3851 відповідачем наголошено на тому, що питання укладення із нею договору повинно вирішитися виключно в судовому порядку. Представник виконавчого комітету Херсонської міської ради у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату і час слухання, подав суду заяву про слухання справи без участі свого представника, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, перевіривши надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народжений у м. Луганськ, Артемівського району, Донецької області та 20 лютого 2014 року отримав службове житло, а саме квартиру: [ADDRESS] у відповідності до ордеру №60 виданого згідно до рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20.02.2014 року №42 «Про надання житлової площі» на сім`ю складом чотири особи: [PERSON] як заявник, [PERSON] дружина заявника, [PERSON] донька заявника, [PERSON] батько заявника. Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 17.06.2014 року №152 «Про виключення квартир з числа службових» квартиру [PERSON] виключено з числа службових. Як встановлюється з матеріалів справи та показів свідка, попередні члени сім`ї [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 19 серпня 2014 року змінили своє постійне місце проживання на м. Світлодарськ, Бахмутського району, Донецької області та прописались у названому населеному пункті в будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть Херсонської обласної клінічної лікарні №9 від 20.01.2016 року. Довідкою №23 від 31.03.2021 року, котра видана ОСББ «Новий світ 41» підтверджується, що позивач дійсно зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] . Довідкою №613112-2020 від 17.12.2020 про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання позивача обліковується за адресою: квартира [ADDRESS] . Згідно показів свідка, позивач на початку 2015 року вселилась до [PERSON] в статусі цивільної дружини і з цього часу вони проживали однією сім`єю маючи спільний бюджет, разом вирішуючи питання побуту, господарства, інших умов взаємних прав та обов`язків як чоловік і дружина. Після смерті [PERSON] позивач проживає у спірній квартирі на правах фактичного наймача. Судом досліджено листи виконавчого комітету Херсонської міської ради від 05.04.2021 року №21/84 та від 14.05.2021 року №С-385 якими наголошено на відсутності у позивача документів, що підтверджують її родинні стосунки з попереднім наймачем спірної квартири, але разом з цим, враховуючи, що позивач проживає у зазначеній квартирі, як цивільна дружина померлого [PERSON] , питання визнання її наймачем спірної квартири у зв`язку зі смертю попереднього наймача, може бути розглянуто в судовому порядку. Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно зі статтею 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків. Так, при встановленні факту наявності в осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені в понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР). При оцінці правового статусу інших осіб, які були включені до ордеру на спірне жиле приміщення в статусі членів сім`ї наймача, але в наступному виписані і з`їхали до іншого місця проживання в якому зареєстровані, суд враховує диспозицію статті 71 ЖК Української РСР за якою виключно протягом шести місяців відсутності членів сім`ї наймача за ними зберігається жиле приміщення. Поряд із цим, згідно з частиною першою статті 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року по справі №629/1233/18. Оціненими судом обставинами справи належно доводиться, що позивач із [PERSON] проживали разом як сім`я, а саме як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, купували разом речі першого вжитку, разом харчувалися, підтримували квартиру у належному стані та купували майно в квартиру, здійснювали ремонт квартири, що підтверджується матеріалами позову та показами свідка опитаного судом. Судом з`ясовано, що позивач зареєстрована в спірному жилому приміщенні, а відтак це обумовлює наявність згоди наймача квартири на вселення до неї, на момент вселення позивача інших членів сім`ї наймача не існувало. Із урахування встановленого у справі позивачем дотриманий встановлений порядок вселення до спірної квартири. Відтак, позивачем надається достатньо допустимих й належних доказів, які в своїй сукупності свідчать про законність її вселення у спірну квартиру із дотриманням визначеного порядку, у справі встановлено безумовні підстави, що відносять позивача до членів сім`ї наймача спірної квартири.

Outcome: approved