Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, якими просив встановити факт того, що [PERSON], яка померла [INFO], є дружиною [PERSON], померлого [INFO], та встановити факт того, що [PERSON], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], а також встановити факт того, що [PERSON], померлий [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Крім цього, [PERSON] просив визнати за ним право власності на 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого, за адресою: [ADDRESS], що належав померлому [INFO] [PERSON] та [PERSON], померлій [INFO], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку із тим, що неможливо довести факт родинних відносин між позивачем та померлим, оскільки існує розбіжність літер у прізвищі в документах: у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця - «[PERSON]», а у свідоцтві про народження позивача «[PERSON]», а також неможливо видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки неможливо довести факт родинних відносин, так як існує розбіжність по - батькові спадкодавця у документах: у свідоцтві про смерть - «[PERSON]», а у свідоцтві про одруження «[PERSON]». В свою чергу відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила встановити факт того, що [PERSON], померла [INFO], є дружиною [PERSON], померлого [INFO] та що [PERSON], померлий [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Крім цього, просила визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належала померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що неможливо довести факт родинних відносин, оскільки існує розбіжність по - батькові спадкодавця у документах: у свідоцтві про смерть «[PERSON]», а у свідоцтві про одруження «[PERSON]», а також у свідоцтві про народження спадкоємця - «[PERSON]». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги первісного позову підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити, а також зустрічній позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою зустрічний позов підтримує та просить його задовольнити, а також первісний позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що добре знає сім`ю позивачів, [PERSON], померлий [INFO] та [PERSON], померла [INFO] були чоловіком та дружиною від шлюбу в них народились [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснив, що родину позивачів знає добре, оскільки він проживав по - сусідству [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] були дітьми [PERSON], померлого [INFO], та [PERSON], померлої [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих від 03.06.1977 року за № 324/2 [PERSON] та [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згодом була проведена перенумерація адресного номера зазначеного житлового будинку з [ADDRESS] на [ADDRESS]. Згідно довідки від 29.08.2014 року за № 267, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», згідно матеріалів інвентарної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» власниками житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса вул. [ADDRESS]) є [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому міської ради № 324/2 від 03 червня 1977 року. Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1979 році є завершений будівництвом та не підлягає прийняттю в експлуатацію і не належить до самочинного будівництва. Також, згідно вищезазначеної довідки КП «Ізмаїльське МБТІ», згідно адресного реєстру м. Ізмаїла житловий будинок з надвірними спорудами, власниками якого є [PERSON] та [PERSON], має самостійний адресний номер: [ADDRESS] (колишня адреса, вул. [ADDRESS]). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.01.2015 року за № 39413171, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.01.1960 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.06.1964 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.1961 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу та свідоцтвом укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.03.1987 року, виданого Ізмаїльським міськвиконкомом відділу РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як було з'ясовано в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. В свою чергу [PERSON], будучі спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] в управління та володіння спадковим майном не вступала, оскільки разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про сприяння спадщини не зверталась, тобто вважається такою, що не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. 03.12.2004 року за № 3-2391 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], на автомобіль марки «М-21Г» 1957 року випуску номерний знак [NUMBER] та на грошові внески з належним відсотками та сум компенсаційних виплат, що зберігаються у відділенні Ощадбанку № 6708 міста Ізмаїла на рахунках №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], з яких ? частина належала їй на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих від 03.06.1977 року за № 324/2, а 1/4 частину вона фактично прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39413203 від 21.01.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.06.1964 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.1961 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу, та свідоцтвом укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.03.1987 року, виданого Ізмаїльським міськвиконкомом відділу РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], у встановлений законом строк звернулись Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченим заявами від 29.01.2009 року за №№ 3-427, 3-426, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], померла [INFO] є дружиною [PERSON], померлого [INFO], а також, що вони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що було підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved