Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS], загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що його батьку [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.09.1990 року належав житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS]. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, при цьому мати позивача та дружина померлого батька - [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В свою чергу, мати позивача [PERSON] померла [INFO], при цьому позивач є спадкоємцем першої черги як за законом так і за заповітом після смерті останньої. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Юр'ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григорєвої О.Л. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , з огляду на те, що правовстановлюючі документи на зазначений будинок мають недоліки, а зокрема в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння відсутній підпис голови виконавчого комітету та відбиток печатки виконавчого органу. Відтак, позивач не може оформити спадкові права на вищевказане домоволодіння, в зв»язку з чим змушений звертатися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та судові витрати по справі просив залишити за ним (ас. 174). Відповідач по справі Юр'ївська селищна рада Юр»ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з»явилися, при цьому від представника останніх [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в його відсутності із зазначенням про визнання позовних вимог в повному обсязі (ас.46-47,170). Третя особа по справі приватний нотаріус Юр'ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григорєва О.Л. в судове засідання не з'явилася, надала суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності та проти заявлених вимог не заперечувала (ас. 166). Третя особа по справі Юр'ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та проти заявлених вимог не заперечували (ас. 49-50,169). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 29.12.2018 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 30-32); - 29.12.2018 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 33-34); - 25.01.2019 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас. 51-52); - 25.02.2019 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження (ас.64-65); - 25.02.2019 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас. 66-67); - 26.02.2019 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас.75-76); - 25.03.2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 154-155); - 29.03.2019 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.163). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, з копії свідоцтва про народження позивача серії ГД № 930386 від 29.11.1957 року, виданого Жемчужанським с/ РАЦС Юр'ївського району Дніпропетровської області вбачається, що батьком останнього є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (ас.10). З копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Павлоградської районної ради народних депутатів 03.09.1990 року на підставі рішення виконкому № 110 від 21.03.1989 року вбачається, що батьку позивача [PERSON] на праві особистої власності належало домоволодіння, розташоване в селі Жемчужне Юр'ївського району Дніпропетровської області (ас.11). Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Жемчужненської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області № 15 від 10.04.1995 року «Про присвоєння житловим будинкам нумерації на території сіл Жемчужненської сільської ради» житловому будинку в селі Жемчужне Юр'ївського району Дніпропетровської області, розташованому по вулиці Молодіжна та належному [PERSON] вирішено присвоїти номер 2 (ас.12). Право власності на домоволодіння [ADDRESS] було зареєстроване в органах Павлоградського МБТІ Дніпропетровської області за [PERSON] 07.12.2000 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого 03.09.1990 року Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області за реєстровим номером 1-99/99, про що свідчить відмітка на наявній копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 03.09.1990 року (ас.11), копія довідки КП Павлоградське МБТІ від 13.06.2018 року (ас.13). Окрім того, саме на ім'я власника [PERSON] виготовлений і технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], з якого не встановлено наявність самочинно збудованих споруд на території вищевказаного домоволодіння (ас.21-25). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що за життя батьку позивача [PERSON] дійсно на праві особистої власності належав житловий будинок [ADDRESS], який, в свою чергу, був зареєстрований за ним в органах МБТІ на праві власності на підставі вимог діючого на той час законодавства. Доводи зазначені приватним нотаріусом Юр'ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григорєвою О.Л. в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2018 року про те, що в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, виданого на ім'я [PERSON], відсутні підпис голови виконавчого комітету [PERSON] та відбиток печатки виконавчого органу, суд до уваги не приймає, оскільки як зазначено вище органи МБТІ підтвердили факт реєстрації в свій час за [PERSON] права власності на вищевказаний будинок саме на підставі свідоцтва про право власності, виданого 03.09.1990 року Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області, при цьому зазначений будинок до теперішнього часу в органах МБТІ на праві власності обліковується саме за [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.12.2018 року повторно виданого Юр'ївським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] помер [INFO] (ас.17). Згідно копії довідки Жемчужненської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області № 770 від 05.12.2000 року вбачається, що на момент смерті [PERSON] в господарстві була прописана його дружина [PERSON], при цьому арешту чи заборони на будинок [ADDRESS] не має (ас.14). Згідно довідки виконавчого комітету Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області № 2350 від 20.12.2018 року вбачається, що в [ADDRESS] з 02.04.1980 року та по день смерті - [INFO] мешкала і була зареєстрованою мати позивача [PERSON] (ас.15). Відповідно до п. п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До правовідносин, що виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Таким чином, оскільки батько позивача [PERSON] помер [INFO], до спадкових правовідносин, що виникли після його смерті, підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року , в редакції, чинній на момент смерті спадкодавця. За положеннями ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснювалось за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. За нормами ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв, при цьому визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На час відкриття спадщини мати позивача [PERSON] проживала та була зареєстрованою разом зі спадкодавцем [PERSON] в належному останньому будинку за адресою [ADDRESS], що підтверджено в судовому засіданні довідкою № 2350 від 20.12.2018 року, виданою Юр'ївською селищною радою Юр'ївського району Дніпропетровської області (а.с. 15). Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частках є діти, подружжя і батьки померлого. Отже, дружина померлого [PERSON] - [PERSON] фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, тому в силу вищезазначених норм права вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] Таким чином, мати позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] та являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті останнього. Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] вбачається, що спадкова справа після смерті останнього заведена не була та свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались (ас. 68,69,72,73). За положеннями ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, могли одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, ЦК УРСР 1963 року не встановлював строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину конкретними строками не обмежувалася та після прийняття спадщини воно могло бути отримано спадкоємцями в будь-який час. Отримання свідоцтва про право на спадщину для спадкоємців які прийняли спадщину не було обов'язковим і залежало від їх розсуду. З огляду на дане в судовому засіданні достовірно встановлено, що спадщину у вигляді належного [PERSON] житлового будинку № 2 по вулиці Молодіжна в селі Жемчужне Юр'ївського району Дніпропетровської області, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняла мати позивача [PERSON], в якому остання мешкала та була зареєстрованою до дня своєї смерті. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.12.2017 року, виданого Юр'ївським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області мати позивача [PERSON] померла [INFO] (ас.18). З матеріалів спадкової справи № 4/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] (ас.84-149) вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом та заповітом після смерті [PERSON], при цьому останній своєчасно подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини (ас.85). 18.09.2018 року позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, належне за життя [PERSON] у вигляді земельних ділянок площами 9,7473 га та 9,7885 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ас.140,142). Між тим, постановою приватного нотаріуса Юр'ївського районного нотаріального округу Григорєвої О.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] у вигляді житлового будинку [ADDRESS], у зв'язку з тим, що в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, виданому 03.09.1990 року головою виконкому Павлоградської районної ради народних депутатів [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Павлоградської районної ради народних депутатів № 110 від 21.03.1989 року на ім'я [PERSON] відсутні реквізити документа, а саме підпис голови виконкому Павлоградської районної ради народних депутатів [PERSON] та відбиток печатки виконавчого органу (ас.148). Відповідно до п. п. 4.14, 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на це майно спадкодавця. Разом з тим, в судовому засіданні вищенаведеними доказами достовірно встановлено, що спірний будинок на праві особистої власності належав саме [PERSON] та зареєстрований за ним в органах МБТІ на праві власності виключно на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 03.09.1990 року виконкомом Павлоградської районної ради народних депутатів (ас.11,13). Відтак, до матері позивача [PERSON] , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] перейшло право власності на житловий будинок [ADDRESS], яке остання за життя належним чином не оформила. З огляду на дане позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та отримати відповідне свідоцтво про право на спадкове майно у вигляді належного спадкодавцю [PERSON] житлового будинку [ADDRESS], при цьому належність даного будинку батьку позивача [PERSON], а згодом і померлій матері останнього [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], доведена в судовому засіданні вище переліченими доказами та у суду сумнівів не викликає. Суд вважає необхідним зауважити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на те, що з 26.01.2018 року Жемчужненська сільська рада Юр'ївського району на території якої розташований спірний будинок, припинила свою діяльність будучи реорганізованою шляхом приєднання до Юр'ївської селищної ради, в зв'язку зі створенням Юр'ївської об'єданої територіальної громади, що є загальновідомим фактом, суд вважає правомірним пред'явлення позивачем заявлених вимог саме до Юр'ївської селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок, що належав спадкодавцеві [PERSON] за життя, але позивач не має можливості подати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на житловий будинок належний спадкодавцю, який би містив всі необхідні реквізити для документу, як того вимагає нотаріус, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на житловий будинок після смерті його матері [PERSON], а також те, що він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не зміг його отримати з незалежних від нього причин, - позовні вимоги щодо визнання права власності слід задовольнити в повному обсязі. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS]. Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останнім.

Outcome: approved