Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гродівської селищної ради про поновлення строків прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщину у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Окрім нього інших спадкоємців немає. До дня її смерті син покійної [PERSON] постійно проживав разом із нею, піклувався про її здоров»я, фактично прийняв спадщину, але протягом шестимісячного строку не звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини. [INFO] його батько [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6, 80 га, яка розташована на території Гродівської селищної ради Красноармійського району. З метою оформлення право на спадщину вона звернулась до нотаріальної контори, проте їй повідомили, що нею пропущений строк на подачу заяви про прийняття спадщини. Позивачка просить визначити їй додатковий строк для прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті померлого [INFO] [PERSON], а саме один місяць з дня набрання чинності рішення суду. В судове засідання позивачка не з»явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Представник відповідача Гродівської селищної ради Красноармійського району в судове засідання не з'явився, просили справу слухати без участі представника. З»ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Проте, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, за його позовом суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що прямо передбачено ч.3 ст.1272 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивачки по справі [PERSON] ( а. с. 16). Судом встановлено, що згідно наданого до матеріалів справи Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,80 га , що розташована на території Гродівської селищної ради Красноармійського району Донецької області. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] ( а. с. 15). Звертаючись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зазначив, що до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових права звернувся усно. Згідно Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи №6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Знаходження позивача за межами регіону , при цьому не надавши жодного доказу на підтвердження своїх доводів, суд не може визнати поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи спадщина після смерті [PERSON] який помер [INFO], не відкривалась, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, ЗУ «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Необхідність дотримання вказаного порядку визначена також у п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7. Відповідно до п. 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595 заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Згідно п. 3.11 Порядку заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем не надано суду жодного доказу про належне звернення його до нотаріальної контори з питанням щодо оформлення спадкових прав, зокрема не надано обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed