Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з виробничою травмою та професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 25 травня 1992 року до 28 травня 2020 року працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» гірником очисного забою та гірничомонтажником підземним з повним робочим днем. 16.12.2008 року при виконанні трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав травматичний кератоз-іридоцикліт правого ока, що підтверджується актом № 100 про нещасний випадок на виробництві. 28.01.2009 року висновком МСЕК позивачу встановлено первинно 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом від 16.12.2008 року строком з 28.01.2009 року по 28.01.2011 року. 24.11.2011 року висновком МСЕК позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 24.01.2009 року безстроково. 02.11.2012 року при виконанні трудових обов`язків з позивачем стався знову нещасний випадок, в результаті якого він отримав закритий перелом середньої фаланги 4 пальця правої кисті. 10.01.2013 року висновком МСЕК йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом строком з 27.12.2012 року по 10.01.2014 року. 27.01.2016 року висновком МСЕК позивачу встановлено за сукупністю травм 25 % (16.12.2008 року 15 %, 02.11.2012 року 10 %) втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом безстроково. Весь період роботи на підприємстві позивач працював в підземних гірничих виробках і на нього постійно діяли важкі гірничо-геологічні умови, фізичне перевантаження та шкідливі професійні фактори. Внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки останній відчуває фізичний біль та душевні страждання. Позивач втратив професійну працездатність на 25%, отже він на чверть втратив здатність реалізувати свої можливості, відчуваючи наслідки виробничої травми та професійного захворювання. Стан здоров`я позивача став незадовільним. Зазначені обставини обумовлюють необхідність пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя. Враховуючи вказані обставини, позивач просить стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на його користь 50000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди , спричиненої професійним захворюванням. Позивач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні в повному обсязі наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно з яким ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаске №1» просить суд розглянути справу за відсутності їх представника у відповідно до норм діючого законодавства. Зауважили, що згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем, завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків, розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. На сьогодні підприємство знаходиться в важкому фінансовому стані, з грудня 2019 року введено простій. Стягнення зазначеної суми в позові призведе до погіршення стану підприємства. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та це не заперечується сторонами, що позивач з 25.05.1992 року по 28.05.2020 року працював на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», та був звільнений внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою від 12.06.1992 року . 16.12.2008 року при виконанні трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав травматичний кератоз-іридоцикліт правого ока, що підтверджується актом № 100 від 19.12.2008 року про нещасний випадок на виробництві. 28.01.2009 року висновком МСЕК позивачу встановлено первинно 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом від 16.12.2008 року строком з 28.01.2009 року по 28.01.2011 року. 24.11.2011 року висновком МСЕК позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 24.01.2009 року безстроково. 02.11.2012 року при виконанні трудових обов`язків з позивачем стався знову нещасний випадок, в результаті якого він отримав закритий перелом середньої фаланги 4 пальця правої кисті. 10.01.2013 року висновком МСЕК йому встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом строком з 27.12.2012 року по 10.01.2014 року Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0039654 від 27.01.2016 року [PERSON] за сукупністю встановлено безстроково з 27.01.2016 року 25% втрати професійної працездатності: первинно 15% - за трудовим каліцтвом від 16.12.2008 року, 10% - за трудовим каліцтвом від 02.11.2012 року. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. На підставі частини 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Пунктом 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом, а також недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності під час роботи на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди, суд враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві зв`язки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує, в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих зв`язків. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 25000,00 (двадцять п`ять тисяч ) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення вимог позову [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди, а останній у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial