Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб на стороні відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала право на земельну частку (пай) та на її імя було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0250809 від 07.08.1996 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Липівського старостинського округу Талалаївської селищної ради. 13 травня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] 22 лютого 1997 року [PERSON] померла. Після її смерті позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, так як після її смерті здійснював догляд за будинком та городом, але своє право на спадщину нотаріально не оформив. Крім того мати позивача [PERSON] за життя також працювала у сільському господарстві і отримала право на земельну частку (пай) та на її імя було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0250817 від 07.08.1996 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Липівського старостинського округу Талалаївської селищної ради. 07 травня 2008 року [PERSON] померла. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, фактично прийняв спадщину, так як проживав разом із спадкодавцем на момент смерті, але не може оформити спадщину належним чином, так як у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів та не може підтвердити факт прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Тому позивач [PERSON] просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], яка померла 22 лютого 1997 року та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07 травня 2008 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 22 лютого 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 001449 від 25.02.1997 року (а.с.9), спадкодавець [PERSON] померла 07 травня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 089903 від 08.05.2008 р. (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЯК № 604568 [PERSON] народився 01 червня 1967 року, в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки Липівського старостинського округу Талалаївської селищної ради від 22.03.2018 року [PERSON] здійснював догляд за своєю тіткою [PERSON], яка була зареєстрована [INFO] до дня її смерті та в подальшому доглядав за її будинком (а.с.10). Згідно довідки Липівського старостинського округу Талалаївської селищної ради від 19.03.2018 року [PERSON] до дня смерті 07 травня 2008 року проживала та була зареєстрована [INFO], разом з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] (а.с.13). Згідно копії заповіту від 13 травня 1996 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.8). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується довідкою Липівського старостинського округу від 28.02.2018 року, згідно з якою [PERSON] згідно списку громадян власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Дружба» належить земельна частка (пай) згідно схеми поділу за № 170 (а.с.11). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0250817 від 07.08.1996 р., згідно з яким [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 3,4 в умовних кадастрових гектарах (а.с.15). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 15.05.2018 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЧН № 0250817 від 07.08.1996 року, що належала [PERSON] станом на 07.05.2008 року становила 17 598, 69 грн. (а.с.41). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 08 квітня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0250809 на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с.20). Листом державного нотаріуса Прилуцької районної ДНК від 03.04.2018 року [PERSON] повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу сертифікату серії ЧН № 0250809 (а.с.17). Листом державного нотаріуса Прилуцької районної ДНК від 03.04.2018 року [PERSON] повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу сертифікату серії ЧН № 0250817 (а.с.18). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Розглядаючи вимогу позивача про встановлення факту прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Спадкодавець [PERSON] померла у 1997 році, тобто під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин. Статтею 549 УК УРСР передбачено визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] після смерті [PERSON] здійснював догляд за будинком та присадибною ділянкою. Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, йдеться про те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянуто судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджується той факт, що [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як надасть йому можливість оформити спадщину у передбаченому законом порядку, іншим шляхом це встановити неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] Розглядаючи позовну вимогу про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК У PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавці [PERSON] та [PERSON] за життя набули право на земельні частки (пай), дане право на даний час залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом та заповітом [PERSON], то до позивача, як спадкоємця, переходить право на прийняття спадщини, зокрема і на земельні частки (пай), яка належала спадкодавцям за життя згідно сертифікатів серії ЧН № 0250809 та серії ЧН № 0250817 від 07 серпня 1996 року. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавці у встановленому законом порядку за життя набули право на земельну частку (пай), дане право було ними було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дані земельні частки (пай) в порядку спадкування за законом та заповітом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved