Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що його мати [PERSON] за життя працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельну ділянку загальною площею 4, 0337 га на території Сильченківської сільської ради згідно Державного акту серії ЧН № 005374. 14 лютого 2006 року [PERSON] померла. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, крім нього спадкоємицею ще є його сестра [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини. Позивач не може належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері, так як у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 4,0337 га, із них 3,2385 га рілля (кадастровий номер 7425383500:05:001:0009), 0,7224 га пасовища (кадастровий номер 7425383500:05:001:0143), 0, 0728 га багаторічні насадження (кадастровий номер 7425383500:05:001:0277) для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту серії ЧН № 005374 на території Сильченківської сільської ради. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Сильченківської сільської ради, та третіх осіб відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 14 лютого 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 027814 від 15.02.2006 року (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження (повторного) № 1700793 від 22.07.1964 року [PERSON] народився 29 серпня 1947 року, в графі «Мати» зазначено [PERSON] (російською мовою) (а.с.10). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН № 005374, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4, 0337 га на території Сильченківської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.6-6зв.) Згідно копії заяви [PERSON] 16.03.2016 року до нотаріального органу, вона відмовляється від отримання своєї частки у спадщині після смерті матері [PERSON] на користь іншого спадкоємця [PERSON] (а.с.7). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 26 березня 2016 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 005374 на імя [PERSON] вважати недійсними (а.с.11). Згідно довідки відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі від 21.04.2016 року вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЧН № 005374, що належала [PERSON] станом на 14 лютого 2006 року становила 40 550 грн. 70 коп. (а.с.22). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Роменської районної державної нотаріальної контори від 07.04.2016 року (а.с.19). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набула право власності на земельну ділянку. Дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець за життя набула право власності на земельну ділянку і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем [PERSON], інший спадкоємець відмовилась від своєї частки у спадщині, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved