Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі ДП «Мирноградвугілля») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обгрунтування якого вказав, що він з 06.06.2014 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на різних посадах, а з 01.02.2016 машиністом електровозу підземним 4 розряду, та був звільнений 27.09.2018 за власним бажанням. У день звільнення відповідач не провів з ним повний розрахунок, фактично сплативши йому належні при звільненні суми 13.12.2018. Тому, він вважає, що відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме: з 28.09.2018 по 12.12.2018, у розмірі 22097 грн 79 коп., із розрахунку його середньоденного заробітку на підставі довідки відповідача у 433 грн 29 коп., помножених на 51 робочий день. Вказану суму позивач просить суд стягнути на свою користь разом з понесеними ним витратами по сплаті судового збору у розмірі 768 грн 40 коп. Ухвалою судді від 14.01.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Заяви по суті справи, окрім позову, сторонами не подані. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], у період з 06.06.2014 по 27.09.2018 знаходився у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля», яке за наказом від 16.05.2017 № 131 перемейноване у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», працюючи з 01.02.2016 машиністом електровозу підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті, був звільнений за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.6-9). Відповідно до довідки ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» від 21.12.2018 повний розрахунок з [PERSON] був здійснений 13.12.2018 (а.с.10). За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 13.12.2018. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розяснень п.25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 «Про практику застосування сдами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України. Позивач просить\~суд стягнути\~його середній\~заробіток за\~період з\~28.09.2018\~по 12.12.2018\~в сумі\~22097\~грн 79\~коп.,\~із розрахунку:\~51\~робочих дня х 433 грн 29 коп. Згідно із довідкою відповідача від 21.12.2018 заробіток позивача у липні 2018 року за 21 робочих днів склав 8802 грн 23 коп., у серпні 2018 року року за 10 робочих днів 4629 грн 62 коп., отже середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 433 грн 29 коп. ((8802,23 грн + 4629,62 грн) : (21 день + 10 днів)) (а.с.11). Перевіривши розрахунок середньоденного заробітку позивача, проведеного підприємством, суд находить його таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100. Відповідно до роз'яснення\~Мінсоцполітики з\~розрахунку норм\~тривалості робочого\~часу на\~2018\~рік (лист від 19.10.2017 № 224/0/103-17/214) кількість робочих днів, за які позивачеві затримано виплату зарплати, за вересень 2018 року 1 день, за жовтень 2018 22 дня, за листопад 2018 року 22 дня, за грудень 2018 8 днів, а всього 53 робочих днів. Проте, суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог, а тому бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в якому кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 51 робочий день. Отже,\~сума середнього\~заробітку позивача\~за затримку\~розрахунку при\~звільненні \~за період\~з 28.09.2018\~по 12.12.2018\~ буде\~дорівнювати 22097\~грн 79\~коп.,\~із розрахунку:\~51\~робочих днів х 433 грн 29 коп. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, законів України «Про оплату праці»,

Outcome: approved