Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] та просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання їхньої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2008 року по цивільній справі №2-631/08, та визначити аліменти на її користь на утримання дочки в меншому розмірі, в твердій грошовій сумі по 500,00 грн. на дитину щомісячно і до досягнення нею повноліття. Також просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за вказаним рішенням в розмірі 14009,25 грн., станом на 01 квітня 2017 року, за період з дня подачі відповідачем позову до суду про стягнення з нього аліментів і до дня винесення судом рішення по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2008 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.09.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. В даний час позивач має нову сім'ю, так як 23 лютого 2009 року він уклав із [PERSON] шлюб. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. З 2009 року позивач ніде не працює, оскільки не може влаштуватись на роботу, а тому не отримує ніякого заробітку, відтак покращити своє матеріальне становище не може. По мірі можливості він підробляє на тимчасових заробітках та сплачує аліменти на користь відповідача. Проте, сплачувати їх у розмірах визначених рішенням Дубровицького районного суду, а також погасити вказану заборгованість по аліментах яка складає 14009,25 грн. не має можливості, оскільки це його поставить у вкрай тяжке матеріальне становище. В судовому засіданні позивач змінив розмір позовних вимог щодо розміру твердої грошової суми та просив визначити аліменти на користь відповідачки на утримання дочки в твердій грошовій сумі по 550,00 грн. на дитину щомісячно і до досягнення нею повноліття, крім того, просив задоволити позов в повному обсязі з підстав, зазначених вище. Представник позивача позов підтримав з зазначених в ньому підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, зсилаючись на заперечення, де вказано, що позивач є молодою працездатною людиною, проте не навів допустимих доказів того, що він не може займатися трудовою діяльністю, чи жодним іншим видом діяльності з метою отримання прибутку чи доходу або ж заробітку. Вказує, що позивач є депутатом Сварицевицької сільської ради. Крім того з 2012 року він та його теперішня дружина набули право власності на три земельні ділянки, будинок та сількогосподарську техніку та здійснює будівництво на території свого двору, що спростовує доводи позивача, що він знаходиться в тяжкому матеріальному становищі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено,\~що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2008 року з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.09.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Так, при розгляді справи, рішення по якій набрало законної сили 06.01.2009 року встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. Частиною 3\~статті 61 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначає, що створив із [PERSON] нову сім'ю, уклавши з нею 23.02.2009 року шлюб. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ №040868 від 23.02.2009 року (а.с.10) та копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-ГЮ №105519 від 07.10.2009 року (а.с.11) та серії 1-ГЮ 188261 від 21.03.2013 року (а.с.12). Зідно довідки №459 від 10.04.2017 року, виданої виконавчим комітетом Сварицевицької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, сім'я [PERSON], дійсно складається із дружини - [PERSON] та дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с.13) Крім того, вказує, що з 2009 року ніде не працює, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сварицевицької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №460 від 10.04.2017 року (а.с.14) та довідкою Дубровицького районного центру зайнятості Рівненської області (а.с.15). Відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень\~ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отож, матеріали справи свідчать, що з часу ухвалення рішення Дубровицьким районним судом Рівненської області від 26.12.2008 року про стягнення з відповідача аліментів, у зв'язку із укладення позивачем шлюбу з [PERSON], змінився його сімейний стан, крім того він має на утриманні інших дітей. Відповідно до ч.1, та ч.2 ст.184 Сімейного Кодексу України в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів, тобто 26 грудня 2008 року, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Підставами визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Тобто, зазначені норми повязують можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі не тільки з характером доходів платника аліментів, а і з наявністю інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічне роз'яснення викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 р. у справі № 6-143цс13 яка згідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, оскільки позивач на даний час ніде не працює, має на утриманні інших дітей, суд приходить до висновку, про необхідність визначення позивачу розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 550 грн. на дитину щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону. Щодо вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах за рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 грудня 2008 року, яка складає станом на 01 квітня 2017 року - 14009,25 грн., то слід зазначити наступне: Обгрунтовуючи вимогу про звільнення від сплати аліментів, визначених за рішенням суду, позивач посилався на те, що має іншу родину: дружину та двох дітей, яких за законом зобов'язаний утримувати. Також вказує, що з 2009 року він ніде не працює і не може влаштуватись ніде на роботу, через те, що не має ніякої спеціальності. Згідно ч.2 ст.197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повність або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла, у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, яка має істотне значення. Відповідно до довідки №1707 від 13.04.2017 року, виданої Дубровицьким районним відділом державної виконавчої служби, заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №2-631/08 виданого 15.01.2009 року Дубровицьким районним судом Рівненської області становить станом на 01.04.2017 року - 14009,25 грн. (а.с.16). Виходячи з змісту ч.2 ст. 197 СК України до обставин, які можуть бути підставою для звільнення від заборгованості по сплаті аліментів законодавець відносить об'єктивні та непереборні обставини та події, які не залежать від волі особи. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Оскільки борг по сплаті аліментів в позивача виник внаслідок його свідомих дій, а саме того, що він ніде не працює, не має ніякої спеціальності, утворив нову сім'ю, де виховує двох інших дітей, суд прийшов до висновку, що із зазначених підстав неможливо звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах, так як обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей покладено на обох батьків. Матір дитини прикладає зусиль для утримання дочки, разом із тим батько дитини свої зобов'язання виконує не в повному обсязі. Сплатив аліменти по мірі можливості, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.26-36), тому вказані обставини не є підставою для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів. Крім того, матеріали справи справи не містять доказів, що позивач є непрацездатним, а відсутність спеціальності не є обмеженням для праці. Також слід звернути увагу на те, що відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копії декларації про доходи, позивач є депутатом Сварицевицької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, він та його теперішня дружина набули право власності на три земельні ділянки, будинок та сільськогосподарську техніку, а тому твердження позивача, що виплата заборгованості поставить позивача та його сім'ю у вкрай тяжке матеріальне становище, не заслуговує на увагу. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази не доводять тієї обставини, що він не в змозі сплатити заборгованість по аліментах, а тому підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог - відсутні.

Outcome: dismissed