Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», ДП «Сервіс Столиця», [PERSON], з вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на користь позивача різницю суми виплаченого розміру страхового відшкодування та зачисленого з урахуванням ПДВ у розмірі 3276,22 грн., витрати пов'язані з проведенням дослідження у розмірі 620,0 грн. та пропорційно судові витрати; про стягнення з ДП «Сервіс Столиця» матеріальну шкоду у розмірі 32096,43 грн., франшизу у розмірі 510,0 грн. та пропорційно судові витрати; про стягнення з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,0 грн., та пропорційно судові витрати, посилаючись на такі обставини. 20 листопада 2015 року о 16 годині 15 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Хюндай», державний номер [NUMBER], рухаючись в м. Одесі по вулиці Балківській, не врахував дорожню обстановку та безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був ушкоджений автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER], що належав [PERSON]. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 січня 2016 року визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільна - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «Галицька»», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7722612, термін дії з 10 березня 2015 року до 09 березня 2016 року. 26 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до страхової компанії «Галицька» з повідомленням про страховий випадок. Для оцінки нанесеного збитку автомобілю «Фольксваген», державний номер [NUMBER], [PERSON], чоловік позивача, звернувся до аварійного комісара ТОВ МП «Універсал ЛТД». 27 листопада 2015 року отримано аварійний сертифікат № 466-11/15-1, згідно з яким сума матеріальної шкоди завданої в результаті пошкодження автомобіля склала 30389,22 грн., а вартість відновлюваного ремонту автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП склала 62485,65 грн. Різниця становить 32096,43 грн., яка повинна бути стягнута з винуватця ДТП. Вартість послуг оцінювача становить 600,00 грн. Крім того, [PERSON]О було сплачено 20,00 грн. за послуги банку. 21 січня 2016 року [PERSON] звернулася із заявою про страхове відшкодування, але 09 лютого 2016 року страховою компанією їй виплачено лише суму в розмірі 26603,0 грн., хоча згідно висновку вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ складає 29879, 22 грн. без урахування франшизи в розмірі 510,0 грн. [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував в трудових відносинах з ДП «Сервіс Столиця». Крім матеріальних збитків позивачу було завдано моральної шкоди, яка виражається у душевних стражданнях, які вона відчула внаслідок заподіяння шкоди. Внаслідок вищезазначеного ДТП у неї виникли психотравматичні фактори, які стали джерелом негативних емоцій та переживань. Виходячи з викладеного, з урахуванням моральних страждань, перенесених після ДТП, позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 5000,0 грн. До теперішнього часу відповідачами не здійснено будь-яких дій, направлених на відшкодування завданої позивачу шкоди. Відповідач ПАТ СК «Галицька» про дату, час та місце судового засідання повідомлялося, в судове засідання його представник не зявився, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Представник відповідача ДП «Сервіс Столиця» в судове засідання зявився, просив надати строк для ознайомлення з матеріалами справи, потім в судове засідання не зявився. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, вимоги щодо стягнення моральної шкоди не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. 20 листопада 2015 року о 16 годині 15 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Хюндай», державний номер [NUMBER], рухаючись в м. Одесі по вулиці Балківській, не врахував дорожню обстановку та безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті зазначеної ДТП був ушкоджений автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER], що належав [PERSON], позивач по справі, що підтверджується технічним паспортом та довідкою-рахунок серії ААЕ № 914091. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 січня 2016 року визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «Галицька» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7722612, термін дії з 10 березня 2015 року до 09 березня 2016 року. 26 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до страхової компанії «Галицька» з повідомленням про страховий випадок. Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для оцінки нанесеного збитку автомобілю «Фольксваген», державний номер [NUMBER], [PERSON], чоловік позивача, звернувся до аварійного комісара ТОВ МП «Універсал ЛТД», що підтверджується договором № 202/11/2015 про надання послуг від 26 листопада 2015 року. 27 листопада 2015 року отримано аварійний сертифікат № 466-11/15-1, згідно з яким сума майнової шкоди, завданої в результаті пошкодження автомобіля, склала 30389,22 грн., а вартість відновлюваного ремонту автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП склала 62485,65 грн. Різниця становить 32096,43 грн., яка повинна бути стягнута з винуватця ДТП. Вартість послуг оцінювача відповідно до квитанції № 581208433 від 27 листопада 2015 року становить 600,00 грн. Крім того, [PERSON]О було сплачено 20,00 грн. за послуги банку. Згідно ст. 1187 ЦК України діяльність по використовуванню транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за заподіяну шкоду, якщо не доведе, що шкода причинена внаслідок непереборної сили або наміру потерпілого. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між: фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) відповідно до ст. 1194 ЦК України. Відповідно до ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими. - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 21 січня 2016 року [PERSON] звернулася із заявою про страхове відшкодування, але 09 лютого 2016 року страховою компанією їй виплачено лише суму в розмірі 26603,0 грн., хоча згідно висновку вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ складає 29879, 22 грн. без урахування франшизи в розмірі 510,0 грн. [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував в трудових відносинах з ДП «Сервіс Столиця». Згідно зі ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тривалість невиплати страхового відшкодування не залежить від вини [PERSON], оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована відповідно до вимог чинного законодавства, він не ухилявся від проведення будь-яких дій по оформленню страхового випадку, а тому суд не вбачає доведеності спричинення [PERSON] моральної шкоди. Відповідно \~до ст. 214 ЦПК \~України під час ухвалення рішення \~суд \~вирішує, у тому \~числі питання \~щодо \~розподілу \~між \~сторонами \~судових \~витрат. На підставі ч. ч. 1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім \~переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх \~сукупності. \~\~\~\~ На підставі ст. 88 ЦПК \~України \~стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим, та стягнути з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на користь [PERSON] різницю суми виплаченого розміру страхового відшкодування та нарахованої з урахуванням ПДВ суми майнової шкоди у розмірі 3276,22 грн., витрати пов'язані з проведенням дослідження - 620 грн., судові витрати в сумі 551,20 грн., що разом становить 4447,42 грн. Стягнути з ДП «Сервіс Столиця» на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 32096,43 грн., франшизу у розмірі 510 грн., судові витрати в сумі 551,20 грн., що разом становить 33157,62 грн. В частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення моральної шкоди відмовити. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial