Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до Свердловської міської ради Луганської області, третя особа - державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] в м. Свердловськ Луганської області помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач зазначає, що згідно ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , яке йому належить на час смерті. Проте у встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] спадщину не прийняв оскільки спадкодавець [PERSON] помер на тимчасово непідконтрольній уряду України території Луганської області, у зв`язку із чим позивач витратив певний час на юридичне оформлення факту смерті шляхом звернення із заявою до Чечелівського районного суду міста Дніпропетровська. Отримання рішення Чечелівського районного суду міста Дніпропетровська по справі №204/4111/1 від 13 червня 2018 року, яким було встановлено факт смерті [PERSON] та звернення до органів ДРАЦС для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , позивачем потребувало витрату певного часу, внаслідок чого в передбачений шестимісячний строк позивач подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не встиг. Позивач [PERSON] звернувся до Марківської державної нотаріальної контори, однак отримав відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та письмові роз`яснення з рекомендацією звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із наведеним, позивач [PERSON] просив суд визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача Свердловської міської ради Луганської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень проти позову немає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть від 19 червня 2018 року серії [NUMBER] , слідує, що [PERSON] помер [INFO] в м. Свердловськ Луганської області. Той факт, що позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 травня 1985 року серії [NUMBER] , виданого Комсомольською селищною радою м. Свердловська Ворошиловградської області, актовий запис № 29. Зі змісту рішення Чечелівського районного суду міста Дніпропетровська по справі №204/4111/1 від 13 червня 2018 року, вбачається, що судом в порядку ст.ст. 315-317 ЦПК України було встановлено факт смерті [PERSON] , який помер на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території Луганської області. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 16 жовтня 2000 року, встановлено, що померлий [PERSON] за життя до часу смерті був зареєстрований за адресою - [ADDRESS] . Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 24 квітня 2001 року встановлено, що позивач [PERSON] на час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . З повідомлення від 19 березня 2019 №173 державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. вбачається, що в спадковому реєстрі записи щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] - відсутні. Частиною 3 статті 1268 ЦПК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строків, передбачених ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки останній звернувся до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори Луганської області з заявою про прийняття спадщини, але у зазначений законом строк шість місяців, згідно ст.1270 ЦК України, не подав заяву до органів нотаріату, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved