Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , своїх родичів, а саме доньку [PERSON] , зятя [PERSON] онука [PERSON] .. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачі у належному йому на праві приватної власності будинку тривалий час не проживають, виїхали для постійного проживання за територію України та наміру повертатися не мають. Крім того вказав, що відповідачі власних речей в будинку не зберігають, житло за призначенням не використовують, комунальні послуги не сплачують, а реєстрація останніх заважає йому оформити субсидію та розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 07.02.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового розгляду. Відзив не подали. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справи доказів. Заслухавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так,\~судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 25.07.1988 року, зареєстрованого за номером 2139. За даним домової книги, у вказаному домоволодінні зареєстровані проживаючими, зокрема, відповідачка [PERSON] , 1974 року народження, відповідач [PERSON] , 1973 року народження, та відповідач [PERSON] , 1996 року народження. За ст.ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] без поважних причин в домоволодінні [ADDRESS] понад 1 рік, підтверджується, окрім пояснень позивача, поясненнями свідків, допитаних під час судового розгляду. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що родину [PERSON] знають тривалий час. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є жлнькою, зятем та онуком позивача, відповідно, близько 6-7 років не проживають за місцем своєї реєстрації, з власної волі виїхали в Россійської Федерації з метою постійного проживання. Позивач, в свою чергу, не чинить їм перешкод у проживанні в його власному будинку. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи членами родини власника житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , більше року без поважних причин не проживають за вказаною адресою і це не встановлено домовленістю між сторонами, а тому є таким, що втратили право користування цим житлом. Враховуючи викладене, з метою захисту прав власника домоволодіння, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у зв`язку з його обґрунтованістю, та ухвалює рішення визнання [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] такими, що втратили право користування домоволодіння [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, суд вважає, що з відповідачів на його корить слід стягнути понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 840,80 грн з кожного.

Outcome: approved