Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , вказавши, вона з 21.01.2001 року по 27.09.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вони мають доньку: [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні в Хмельницькому національному університеті, строк навчання до 30.06.2023 р.. Донька проживає разом з нею та вона, як мати, надає їй матеріальну допомогу, однак донька потребує матеріальної підтримки і свого батька, який після досягнення нею повноліття аліментів не сплачує, в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання доньки на період навчання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь та утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до закінчення навчання. Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони повторно не з`явились. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечують ( а.с. 48,50). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому статтею 128 ЦПК України порядку, не повідомив причини неявки, відзиву не подав ( а.с. 52-63). Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони з 12.01.2001 року по 27.09.2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 5 - копія рішення, а.с. 7 - копія свідоцтва про шлюб). В період шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6 - копія свідоцтва про народження)). [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчання та є студенткою денної форми в Хмельницькому національному університеті, строк навчання до 30.06.2023 р. (а.с. 9 копія довідки, а.с. 10 - копія договору). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки на період її навчання не надає. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями статті 182 СК України та враховуючи, що відповідач заперечень проти зазначеного позивачем розміру аліментів суду не надав, приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до закінчення нею навчання, підлягають задоволенню. В той же час, вирішуючи питання про те, на чию користь мають стягуватися аліменти, суд приходить висновку, що аліменти повинні бути стягнуті не на користь позивача, а на користь доньки - [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття. Так, відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків, з ким вона проживає. За змістом зазначених статей позивач [PERSON] мала право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітньої доньки, а з огляду на те, що остання є дієздатною, аліменти мають бути стягнуті на її користь, а не на користь інших осіб, навіть тоді, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в їх інтересах. Право на звернення до суду з позовом не наділяє таку особу правом матеріально-правової вимоги до відповідача в своїх інтересах, в тому числі і щодо стягнення аліментів на свою користь. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 07 жовтня 2019 р. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial