Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу земельну ділянку площею 2,03 га, розташовану на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, мас. № [NUMBER]. Однак, позивач не міг вчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування заповіту. У теперішній час він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горбань М.В. з приводу оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як ним пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним він звернувся до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] - адвокат Підопригора Є.М. в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимогах наполягає і просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача - Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть (а.с.9). 03 жовтня 2006 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , яким заповіла позивачеві земельну ділянку площею 2,03 га, розташовану на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, мас. № [NUMBER], який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дмитрієвим А.О., зареєстровано у реєстрі за № 6795 (а.с.6). Вказана земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № [NUMBER] , згідно якого остання є власником земельної ділянки площею 2,03 га, кадастровий номер 5121085200010010225, розташованої на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, мас. № [NUMBER], цільове призначення (використання) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.04.516.0038 (а.с.8). Відповідно до положень ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, тобто позивач є спадкоємцем за заповітом. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, і з цих підстав приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горбань М.В. йому було відмовлено у прийнятті заяви і рекомендовано звернутися до суду (а.с.5). Судом встановлено, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач не подав, оскільки не знав про наявність заповіту. З листа Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 4138/01-16 від 25 вересня 2019 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась (а.с. 20). Викладене також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 57689244 від 25 вересня 2019 року (а.с.21). Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, у відповідності до правової позиції ВСУ у справі № 6-1320 цс17 від 23 серпня 2017 року визначено, що судам слід дослідити, чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року справа № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. Нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, що уповноважена на вчинення нотаріальних дій, у порушення вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат» не було зроблено жодної спроби розшукати спадкоємця за заповітом, про існування заповіту та відкриття спадщини позивачу стало відомо випадково від знайомих. Враховуючи викладене, судом встановлено, що строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини був пропущений, і суд його визнає поважним, оскільки [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його ім`я, спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] до теперішнього часу не заводилася, й відповідно нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, тому суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved