Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. З відповідачем [PERSON] вона перебуває у за реєстрованому шлюбі з 10.07.1993 р. Шлюб зареєстровано відділенні РГС Радянського району м. Києва, актовий запис №339.Неповнолітніх дітей сторони не мають, шлюб носить формальний характер. Тривалий час позивач і відповідач проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство та мають окремі бюджети. Надання строку для примирення не виправить стан речей, оскільки такі спроби у минулому не принесли жодних результатів. Також позивач зазначила, що бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] . За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення та зазначив, що просить покласти судові витрати на позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього, відзиву на позовну заяву в адресу суду не надходило. За таких обставин, зважаючи на положення ст.ст. ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача. Вислухавши пояснення представника [PERSON] , дослідивши надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 10 липня 1993 року р. між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрованийу відділенні РАГС Радянського району м. Києва, актовий запис № 339. Під час реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого наявна в матеріалах справи. Матеріали справи не свідчать про те, що сторони мають неповнолітніх дітей. Зазначену обставину підтвердив в судовому засіданні і представник [PERSON] . Представник позивача пояснив, що більше року подружжя проживає окремо один від одного. [PERSON] та відповідач не ведуть спільне господарство та мають окремі бюджети. Шлюб існує формально і не може бути збережений. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Представник позивача вказує на те, що строк для примирення не потрібен і шлюб має бути розірваний, всі спроби для збереження сім`ї виявились марними. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Беручи до уваги вищенаведене, з огляду на те, що позивач вважає неможливим збереження шлюбу, який не відповідає її інтересам, доказів зворотного отримано не було, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні позивач під час реєстрації шлюбу отримала прізвище чоловік та після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти останні на [PERSON] . Виходячи з наведеного,

Outcome: approved