Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON], про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди спричиненої ДТП, а також відшкодування судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 03.10.2015р. о 15:0 сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та його автомобіля [NUMBER], винним в якому визнано водія [PERSON]. В наслідок вказаного було пошкоджено його автомобіль та матеріальний збиток складає 192901,54 грн. Також маються збитки по транспортуванню автомобіля в сумі 870 грн., на проведення експертного дослідження в сумі 600 грн., які підлягають стягненню з відповідача за вирахуванням суми в розмірі 49000 грн., яку має намір сплатити страхова. Також він витратив кошти на правову допомогу в розмірі 7000 грн. та сплату судового збору в розмірі 2074,90 грн. Моральну шкоду спричинену відповідачем внаслідок його неправомірних дій він оцінює в 3000 грн. Відповідач [PERSON], у поданих запереченнях та у судовому засіданні, проти позову заперечував, при цьому факт ДТП за участю автомобіля позивача та свою вину не оспорював, однак зазначав, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована, тому матеріальну та моральну шкоду повинна спочатку відшкодувати страхова компанія. Більш того, був не згодний із сумою матеріальної шкодою визначеною звітом №447/2015, однак на пропозицію суду щодо призначення експертизи відмовився. 3-я особа - ПрАТ «Європейський страховий союз», у поданих запереченнях вказала, що було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в наслідок ДТП в розмірі 49\~000 грн., які будуть виплачені найближчим часом. Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що 03.10.2015року приблизно о 15.10 години, у м. Харкові на перехресті пр. 50-річчя СРСР та вул. Олімпійська сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER] в м. Харкові під керуванням відповідача та автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача, який у свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем Fiat, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Автомобілі зазнали механічних пошкодженнь. Автомобіль марки Toyota державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.12.2015р. винним у вказаному ДТП визнаний водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], який порушив ПДР України . Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП та вина в ньому відповідача підтверджуються постановою, яка набрала законної сили та є обовязковою для суду. Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Згідно звіту субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] №447/215, здійсненого на замовлення позивача, матеріальний збиток , завданий власникові автомобіля [NUMBER], в результаті ДТП складає 192901,54 грн. Вказана сума узгоджується із іншими матеріалами справи та відповідачем не спростована. Відповідно до ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Цивільна-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» (далі страхова компанія), згідно полісу обовязкового страхування №АЕІ/5456839. Згідно вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоровю складає 100000 грн., за шкоду заподіяну майну 50000 грн., франшиза 1000грн. Позивач звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, та за відомостями страхової компанії прийнято рішення про виплату матеріальної шкоди позивачу в сумі 49\~000 грн. (на час розгляду справи не виплачені). Тобто з урахуванням заявлених позовних вимог та прийнятого рішення страховою компанією, сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, внаслідок спричинення позивачу пошкоджень його автомобіля, складає 143901,49грн. (192901,54-49000) Також внаслідок ДТП, яке сталося з вини відповідача, позивач поніс інші збитки, зокрема: транспортування його пошкодженого автомобіля до СТО, на проведення огляду при дослідженні спеціалістом, в загальній сумі 800 грн.; витрати на оплату проведення дослідження [PERSON] в сумі 600 грн., що підтверджується наданими квитанціями. Вказані збитки, враховуючи положення п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на корить позивача складає - 145371 грн. 54 коп. (143901,49+870+600). Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Суд вважає доведеним спричинення моральної шкоди позивачу, внаслідок пошкодження майна останнього, оскільки позивач внаслідок пошкодження його майна зазнав душевних страждань, був змушений змінювати звичайний спосіб життя, прикладати додаткових зусиль для захисту своїх прав. При визначені розміру спричиненої моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності, справедливості та визначає розмір такої шкоди в сумі 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на корить позивача. Суд зазначає, що заперечення відповідача, щодо неможливості вирішення даного спору до відшкодування страховою компанією коштів, судом не приймається, оскільки суд при розгляді даної справи враховує правову позицію ВСУ у справі № 6 - 2808 цс 15, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору при зверненні позивача з даним позовом у суд повинен був скласти 1943,71 грн. за майнові вимоги та 551,20 грн. за немайнові вимоги. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та пропорційність їх задоволення, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1821,41 грн.(1453,71+367,43). Також позивачем понесені витрати на правову допомогу адвоката в сумі 7000 грн., що підтверджується квитанцією. Однак враховуючи положення ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», час участі представника у судових засіданнях, час необхідний на підготовку позову та документів, часткове задовоелння позовних вимог, суд приходить до висновку про відшкодування відповідачем позивачу витрат, повязаних з наданням йому правової допомоги адвокатом в сумі 700 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial