Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовом до\~відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] згідно з договором дарування від 15.04.2020, посвідченого приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області. Відповідач [PERSON] є дружиною його батька [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі позивача, але з 2019 року фактично житлом не користувалась. Відповідач поїхала до своїх дітей та зв`язок з ним не підтримує. Нині позивач має намір продати належну йому квартиру, перешкодою в цьому є реєстрація в ньому [PERSON] . У зв`язку з цим просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства за місцем офіційної реєстрації, клопотання про відкладення розгляду справи або відомості про поважність відсутності в судовому засіданні від неї до суду не надходили. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач двічі належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи стосовно неї, позивач не заперечує проти розгляду справи у порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути справу заочно і за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить позивачу\~ [PERSON] на\~праві приватної\~власності,\~підставою виникнення\~вказаного права\~власності є\~договір дарування від\~15\~квітня 2020 року,\~посвідчений приватним нотаріусом\~Мирноградського міського\~нотаріального округу Донецької області Воробей О.В. (а.с.11-12). Відповідно до свідоцтва про одруження від 19 грудня 2003 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , який є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 13,15). Згідно довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Мирноградської міської ради №7178 від 16.06.2021, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 21 вересня 2005 року (а.с.21). Згідно з актом № 310 від 26.05.2021, складеним координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирнограда, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 2019 року і по теперішній час не проживає за вказаною адресою (а.с. 18). Цей факт в судовому засіданні підтвердили також свідки [PERSON] та [PERSON] , які багато років знайомі і з позивачем, і з відповідачем. Зазначили, що відповідач поїхала декілька років тому до дочки у місто Київ і там залишилась. Після цього приїздила лише декілька разів, забирала речі. Чому не проживає у квартирі за місцем реєстрації їм не відомо. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї особи, яка була власником житлового будинку на той час і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач є новим власником спірного житла. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18) та від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2019 року квартирою [ADDRESS] за своїм цільовим призначенням не користується, новий власник житла заявив вимогу про припинення права відповідача на користування належним йому майном. Поважних причин, за яких відповідач не проживає у спірному житлі чи домовленостей між нею та власником житла [PERSON] щодо порядку його використання судом не встановлено. Досліджені судом обставини дають суду підстави, відповідно до частини другої статті 406 ЦК України, для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved