Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що 15 червня 2015 року відповідач позичив у нього 22000 доларів США, які зобовязався повернути за першою вимогою. Зазначене підтверджується розпискою позичальника. На вимогу позивача відповідач кошти не повернув. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 571384,24 грн., що за встановленим Національним банком України курсом еквівалентно 22000 доларів США. Також просив суд відшкодувати понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, стягнути з відповідача кошти в сумі, еквівалентній 22000 доларів США на день розгляду справи судом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що не позичав у позивача кошти, розписки не писав. Тому в задоволенні позову просив відмовити. Після оголошеної судом перерви відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] 22000 доларів США, які зобовязався повернути за першою вимогою кредитора. Зазначене підтверджується розпискою [PERSON] 17 березня 2017 року [PERSON] отримав вимогу [PERSON] про повернення боргу (а.с.8, 9). На час розгляду справи судом відповідач перед позивачем свого зобовязання не виконав, суму боргу не повернув. Посилання відповідача на ту обставину, що розписку він не писав, а кошти в борг не брав, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК України). На підтвердження своїх вимог позивач надав суду розписку [PERSON] про одержання від [PERSON] грошових коштів в сумі 22000 доларів США в борг. Вказана розписка не містить дати її видачі, але дослідженими судом доказами встановлено, що договір позики відбувся саме 15 червня 2015 року. Так, факт власноручного написання [PERSON] в їх присутності 15 червня 2015 року розписки про одержання від [PERSON] коштів в сумі 22000 доларів США та факт передачі [PERSON] червня 2015 року [PERSON] в борг грошових коштів в сумі 22000 доларів США підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.47, 48). Кім того, з метою доведення того факту, що надана суду розписка написана власноручно відповідачем [PERSON], представник позивача звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 20 жовтня 2017 року клопотання задоволено, у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, після чого сторонам розяснено які саме документи, зразки почерку вони мають надати суду, встановлено строк для надання суду цих документів та зразків почерку, а також розяснено наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст.146 ЦПК України. Позивачем ухвала в частині надання суду оригіналу розписки виконана, але відповідач ні у встановлений судом строк, ні пізніше вимоги ухвали не виконав. Ним не надані суду ні вільні, ні умовно вільні, ні експериментальні зразки почерку та підпису. Про причини невиконання ухвали відповідач суду не повідомив, в судове засідання не зявився. Таким чином суд приходить до висновку про ухилення відповідача від участі в експертизі, та відповідно до вимог ст.146 ЦПК України, застосовуючи наслідки ухилення від експертизи, вважає встановленим той факт, що надана суду розписка про одержання 22000 доларів США в борг написана саме [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач на спростування доводів позивача будь-яких доказів не надав, ухилився від участі в експертизі, яка могла встановити ним чи іншою особою написана наявна у справі боргова розписка. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, на першу вимогу позивача відповідач йому борг не повернув, а саме не сплатив 22000 доларів США. На час розгляду справи судом згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу іноземних валют, курс долара США до гривні складає 2687,8403 грн. за 100 доларів США. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 15 червня 2015 року в сумі 591324,87 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 22000 доларів США. Крім того, у звязку з задоволенням позову згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 5913,25 грн.

Outcome: approved