Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 25 листопада 2011 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в остаточному результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин ним було подано позов до Шевченківського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу. За період знаходження у шлюбі до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, за спільні кошти у 2016 році ним та його дружиною [PERSON] була придбана кватира в новобудові за адресою [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу зазначеної квартири за їх усною згодою було укладено відповідачкою на своє ім`я. При укладенні договору купівлі-продажу він не був присутній. У зв`язку із викладеними обставинами позивач просить здійснити поділ спільного майна подружжя; виділити у власність [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; виділити у власність [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, у зв`язку із чим суд, заслухавши думку позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що з 25 листопада 2011 року позивач перебував у шлюбі [PERSON] , від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що 25 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБК «Інвестбуд» та [PERSON] укладено договір №14 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором та у відповідності до норм чинного законодавства України. Сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за цим договором, є квартира, що розташована в об`єкті капітального будівництва за адресою [ADDRESS] . Також, 15 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБК «Інвестбуд» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 14 купівлі-продажу майнових прав від 25 січня 2013 року , відповідно до умов якої сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за цим договором, є квартира, що розташована в об`єкті капітального будівництва за адресою [ADDRESS] з наступними характеристиками: квартира [ADDRESS] , кількість кімнат -1 , загальна площа 46,9 кв. м ., секція 1, поверх 8. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 169521509 від 06.06.2019 року квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв. м. на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, серія та номер 14, виданого 25.01.2013 року, укладеного між ТОВ «ВБК «Інвестбуд» та [PERSON] , додаткова угода до договору № 14, серія та № б/н, виданий 15.02.2016, видавник: укладений між ТОВ «ВБК «Інвестбуд» та [PERSON] ; акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно з договором № 14, серія та номер б/н, виданий 12.04.2016 року, видавник: укладений між ТОВ`ВБК «Інвестбуд» та [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] . У відповідності до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] придбана позивачем та відповідачем під час зареєстрованого шлюбу, суд вважає, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому частки у праві власності на дану квартиру є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Поділити спільне майно подружжя між [PERSON] та [PERSON] . Виділити [PERSON] із спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину квартири [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на вказане майно. Виділити [PERSON] із спільної сумісної власності подружжя 1/2 частини квартири [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на вказане майно. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог під час розгляду справи суду надано не було. Таким чином суд задовольняє заявлений позов повністю. На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: approved