Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на частину нежитлової будівлі на підставі набувальної давності. В позовній заяві він вказав, що протягом 10 років, а саме з 2003 року він володіє частиною нежитлової будівлі, що належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] Частина якою користується [PERSON] становить 17/100 нежитлової споруди, що розташована за адресою: [ADDRESS] та собою становить: по внутрішній площі А1 (нежитлової будівлі гаражі) частина приміщення №14 - площею 48,0 кв.м. та В1 - гараж. Але незважаючи на те, що позивач користується частиною будівлі, вкладає в неї кошти, він не може вільно розпоряджатися та користуватися нею, адже не має Свідоцтва про права власності, тобто в користуванні даним майном він обмежений. В зв'язку з чим, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на частину нежитлової будівлі, а саме 17/100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача [PERSON], який надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON], які не з'явилися в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді були повідомлені належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії технічного паспорту на нежитлові будівлі, [PERSON] та [PERSON] являються власниками нежитлових будівель, розташованих по [ADDRESS] (а.с.7-12). З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається, що відповідачі являються власниками нежитлової будівлі гаражів / 28 боксів та огорожа за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Судом встановлено, що відповідно до копії про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON], та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №593930 належить нежитлова будівля гаражів / 28 боксів та огорожа, за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Так, відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 даної статті встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України: особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частина 4 даної статті передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, суд вважає дану позовну заяву обґрунтованою, оскільки позивачем було дотримано всіх істотних умов набуття права власності за набувальною давністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved