Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину удаваним, визнання права власності на автомобіль, зняття арешту, мотивуючи свої вимоги наступним. 22 лютого 2010 року позивач придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки УБК ОI, моделі на шасі ГАЗ 3302, 2005 р.в., номер шасі (кузову, рами, коляски) [NUMBER] [NUMBER], типу -вантажний бортовий тентований, об'єм двигуна-2285 куб.см., білого кольору, з державним реєстраційним номером [NUMBER] Зазначений автомобіль належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], вданого 07.05.2005 року Донецьким МРЕВ-2 Донецької області. Між ним та відповідачем [PERSON] було досягнуто усної домовленості щодо істотних умов купівлі-продажу вказаного транспортного засобу. В момент укладання договору відповідач передав йому автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 07.05.2005 p., комплект ключів. В свою чергу він у присутності двох свідків передав відповідачу гроші в сумі 36 000 грн. Факт передачі грошових коштів був оформлений розпискою. При цьому, договір купівлі-продажу автомобіля оформлений у вигляді довіреністі від 22.02.2010 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 574 на право експлуатації (продажу, обміну, передачі в оренду, позичку, тощо окрім дарування з правом тимчасового виїзду за кордон, зняття з обліку, одержання коштів, укладання договору страхування цивільно-правової відповідальності, визначення місця стоянки та інш. З 22 лютого 2010 року до цього часу він володіє та користується спірним автомобілем, проходив технічні огляди, укладав договори користування, здійснював поточний ремонт автомобілю та профілактичні роботи. Жодних претензій зі сторони відповідача за весь період володіння не надходило. На момент придбання транспортний засіб не був обтяжений боргами, не знаходився під арештом чи забороною відчуження в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна. Проте, як стало відомо з витягу № 37767153 від 12.09.2012 р. з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 26.03.2010 року на рухоме майно [PERSON], а саме- спірний автомобіль було накладено арешт у відповідності до ухвали Кіровського районного суду м. Донецька, оскільки фактично автомобіль є його власністю, він був вимушений звернутися до суду з позовом. Рішенням Ленінського районного суду м.Донецька від 12 липня 2013 року повністю задоволені вимоги [PERSON]. З даним рішенням не погодився ПАТ «БТА Банк» та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини справи, оскільки ухвалою Ленінського районного суду м.Донецька від 20 листопада 2009 року в забезпечення позову ПАТ «БТА Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом накладено арешт на спірний автомобіль. Тобто арешт на вказаний автомобіль було накладено до того, як [PERSON] надав довіреність на цей автомобіль позивачеві. Також апелянт посилається на те, що суд при ухваленні рішення порушив вимоги процесуального та матеріального закону. Апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Представник апелянта до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою. Позивач до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Відповідач до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою. Представникі відділів ДВС Ленінського та Куйбишевського районних управлінь юстиції у м.Донецьку до суду не з»явилися, також повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля УБК 01, моделі на шасі ГАЗ 3302, 2005 р.в., номеру шасі (кузову, рами, коляски) [NUMBER] [NUMBER], типу -вантажний сортовий тентований, об'єму двигуна-2285 куб.см., білого кольору, з державним реєстраційним номером [NUMBER] у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] є відповідач [PERSON] 22 лютого 2010 року відповідач [PERSON] оформив довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 574, якою уповноважив [PERSON] на право експлуатації (продажу, обміну, передачі в оренду, позичку, тощо окрім дарування з правом тимчасового виїзду за кордон, зняття з обліку, одержання коштів, укладання договору страхування цивільно-правової відповідальності, визначення місця стоянки та інш.) З розписки [PERSON] від 22.02.2010 року вбачається, що він отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 36000 грн. в якості оплати за придбання спірного автомобілю. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Статтею 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, може бути оскаржене особою, яка вважає, що таке рішення зачіпає її права та інтереси. Апелянт ПАТ «БТА Банк» звернувся з даною апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, оскільки воно унеможливлює виконання рішення Ленінського районного суду м.Донецька по справі № 2-2997/09 про стягнення з [PERSON] та ТОВ «МВС-Профіль» на користь ПАТ «БТА Банк» заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч.2 ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Суд першої інстанції не звернув увагу, що в забезпечення позову ПАТ «БТА Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом ухвалою Ленінського районного суду м.Донецька від 20 листопада 2009 року накладено арешт на спірний автомобіль. Тобто арешт було накладено до того, як відповідач надав позивачу вказану довіреність на спірний автомобіль. Статтею 309 ч.1 п.1 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed