Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с.Дубриничі, вул.Шевченка, №16 Перечинського району Закарпатської області за законом за спадкодавцем [PERSON], яка померла 26 травня 2006 року.Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 травня 2006 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних споруд та будівель, і земельної ділянки за адресою: с.Дубриничі, вул.Шевченка, №16 Перечинського району Закарпатської області. Вказаний житловий будинок був побудований у 1950 році та належав його померлим батькам. Оскільки, після смерті він вступив у фактичне володіння та управління будинком то звернувся із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори, однак у подальшому оформленні належним чином права власності на вищевказаний житловий будинок йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Дубриницької сільської ради Перечинського району у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судове засідання також не зявилася, однак подала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 26 травня 2006 року померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ФМ №037609, видане виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №19. Також встановлено, що головою домогосподарства індивідуального житлового будинку за адресою: с.Дубриничі, вул.Шевченка, №16 Перечинського району Закарпатської області являлась [PERSON], яка померла 26 травня 2006 року, що стверджується довідкою виконкому Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області №270 від 26 травня 2015 року. Крім цього встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO]«Е» Перечинського району Закарпатської області, але фактично проживав і проживає, веде догляд за будинком та особистим селянським господарством, сплачує земельний податок на присадибну ділянку, що знаходиться в с.Дубриничі, вул.Шевченка, №16 Перечинського району Закарпатської області про що свідчить довідка Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області №271 від 06 травня 2015 року. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від її прийняття, а інші спадкоємці відсутні, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Разом з цим, як вбачається з повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори №121/01-16 від 29 травня 2015 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок №16 по вул.Шевченка в с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини, є спадкоємцем першої черги за законом, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від її прийняття, однак у нього існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved