Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , в якому просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В. - [PERSON] , [INFO] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на вклад, суму залишку коштів у розмірі 2 498,45 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться у ТВБВ №10007/0282 філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»; свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В. - [PERSON] , [INFO] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на вклад, суму залишку коштів у розмірі 51 466,89 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться у ТВБВ №10007/0282 філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла бабуся неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] , яка була матір`ю батька [PERSON] - [PERSON] , який помер раніше, [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вклад, суму залишку коштів у розмірі 2 498,45 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться у ТВБВ №10007/0282 філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та на вклад, суму залишку коштів у розмірі 51 466,89 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться у ТВБВ №10007/0282 філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Отримавши паспорт громадянина України, позивач з донькою [PERSON] 03.08.2020 року звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, якою була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] , з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та отримали повідомлення від нотаріуса, в якому вона довела до відома, що у зв`язку з тим, що нотаріус не мав відомостей про інших спадкоємців та минув встановлений строк на прийняття спадщини, 03.07.2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначені вклади на підставі ст. 1262 ЦК України іншому спадкоємцю, який прийняв спадщину, якою є відповідач, [PERSON] , рідна сестра померлої. На час відкриття спадщини, після смерті бабусі онука [PERSON] була неповнолітня, тому відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, в якій також надала наступні пояснення. [INFO] у м. Запоріжжя померла її рідна сестра [PERSON] . Протягом свого життя сестра відповідача перенесла чисельну кількість складних медичних операцій, внаслідок чого потребувала підтримки та певної допомоги. Після смерті чоловіка, [PERSON] , опорою та підтримкою для сестра відповідача став її син [PERSON] . У 2011 році Запорізьким районним судом було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З цього часу спілкування між сестрою [PERSON] та позивачем остаточно припинилось. У 2012 році трагічно загинув син [PERSON] , племінник відповідача. [PERSON] , що стало надважкою утратою для сестри відповідача, яка після смерті сина залишилась сама. Після цього, єдиною опорою та підтримкою сестри була відповідач. Позивач [PERSON] з померлою [PERSON] не спілкувалась, її життям не цікавилась, допомоги та підтримки не надавала. Після заміни тазостегнового суглобу на штучний (протез) [PERSON] була визнана інвалідом ІІ групи, мала складнощі з пересуванням, потребувала тривалої реабілітації та підтримки. 04.12.2019 року [PERSON] була екстрено госпіталізована у важкому стані, про що відповідачу повідомили сусіди та знайомі. З часу приїзду відповідача до м. Запоріжжя, 06.12.2019 року, відповідач до останнього доглядала [PERSON] яка [INFO] померла. Відповідачем було організовано та оплачене поховання сестри [PERSON] , а також проведені всі необхідні ритуальні заходи. Глибокі та сильні страждання призвели до виснаження та позначилися на стані здоров`я відповідача, яке погіршилося. Так відповідач зазначає, що нею не було порушено закону жодним чином, та були надані права відповідні права, а також просила звільнити її від оплати судового збору. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій також зазначили, що позов підтримують. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету споруприватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Капшурової Ю.В. також надійшла заява в якій вона просила справу розглянути у її відсутність. Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть від 28.07.2020 року серії [NUMBER] Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №4180. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть від 28.07.2020 року серії [NUMBER] зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 30.12.2019 року, актовий запис №1201. Те, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрований Лісогорською сільською радою Запорізького району Запорізької області, Україна, актовий запис №04. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №650. 03.08.2020 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Капшурової Ю.В. звернулась [PERSON] з заявою в про прийняття спадщини. Повідомленням від 03.08.2020 року за вих.№ 87/02-14 [PERSON] було роз`яснено, що у зв`язку з тим, що нотаріус не мав відомостей про інших спадкоємців та минув встановлений законом строк на прийняття спадщини, 03.07.2020 року було видані свідоцтва про право на спадщину за законом: на вклад, суму залишку коштів у розмірі 2 498,45 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться у ТВБВ №10007/0282 філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»; на вклад, суму залишку коштів у розмірі 51 466,89 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться у ТВБВ №10007/0282 філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», які були видані на підставі ст. 1262 ЦК України іншому спадкоємцю, який прийняв спадщину. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у ст. 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Як вбачається з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , та, який, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 28.07.2020 року є сином [PERSON] та [PERSON] , а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі того, що у [PERSON] , відсутнє право спадкування, у зв`язку з тим, що існує спадкоємиць першої черги по праву представлення, про наявність якого приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Капшурова Ю.В. не була повідомлена. Згідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Як вбачається з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони. Частинами 1, 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, відповідно до вищезазначеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved