Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТзОВ «Львівські автобусні заводи» про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 134 782 грн. 12 коп., компенсації за затримку виплати заробітної плати у сумі 124 626 грн. 40 коп. В обґрунтування позову покликалася на те, що судовим наказом Сихівського районного суду м. Львова від 02.09.2019 стягнуто з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 62 116,69 грн. Однак, таке стягнення не стосувалося середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за затримку виплати заробітної плати. Оскільки, відповідач порушив строки проведення розрахунку та затримав виплату нарахованих доходів, зокрема заробітної плати, зобов`язаний провести нарахування та виплату компенсації у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 124 626 грн. 40 коп., а також виплату середнього заробітку за період затримки розрахунку з червня 2013 року до листопада 2019 року у розмірі 134 782 грн. 12 коп. Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи також відсутність заперечень позивача, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ТзОВ «Львівські автобусні заводи» зокрема, 02.04.2007 відповідно до наказу №23кс прийнятий на посаду начальника дільниці кузовного виробництва, на підставі наказу №76-кс від 12.11.2009 переведений в пресово-кузовний цех начальником дільниці облицювання, 01.04.2011 відповідно до наказу №034 переведений на відокремлений структурний підрозділ ТОВ «Львівські автобусні заводи» майстром в пресово-кузовний цех, а 05.06.2013 звільнений із займаної посади за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно з наказом №59/вк, що підтверджується записами трудової книжки, копія якої долучена до матеріалів справи. Судовим наказом Сихівського районного суду м. Львова від 02.09.2019, що набрав законної сили 13.11.2019, стягнуто з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 62 116 грн. 69 коп. При цьому, стягнута судом сума коштів не включала середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію за затримку виплати заробітної плати. Так, вищевказаним судовим наказом встановлено, що діями відповідача порушено трудові права позивача на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, у день звільнення відповідачем не проведено з позивачем остаточного розрахунку та не виплачено заборгованість із заробітної плати, а тому такі обставини згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у межах цієї цивільної справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилався на те, що оскільки в день звільнення - 05.06.2013 заробітна плата не була виплачена в повному розмірі, а відтак відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 05.06.2013 до 28.11.2019 у розмірі 134 782 грн. 12 коп. Згідно з розрахунком, проведеним позивачем відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 08.02.1995, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.06.2013 до 28.11.2019 (1 628 робочих днів) становить - 134 782 грн. 12 коп. Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано та не надано іншого розрахунку чи доказів відсутності заборгованості, а тому такий приймається судом до уваги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну вимогу в цій частині необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.06.2013 по 28.11.2019 у розмірі 134 782, 12 грн. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача компенсації за затримку виплати заробітної плати, суд виходить з наступного. Згідно із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. З матеріалів справи вбачається, що відповідач допустив затримку у виплаті заробітної плати позивачу більш ніж на один місяць, а тому у нього в силу наведених норм закону виник обов`язок виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). За положеннями п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Як випливає з розрахунку, наданого позивачем [PERSON] , сума компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з січня 2009 року до червня 2013 року становить 124 626 грн. 40 коп. З огляду на те, що відповідачем ТзОВ «Львівські автобусні заводи» не спростовано вказаного розрахунку, суд дійшов висновку, що позовну вимогу про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у розмірі 124 626,40 грн. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 347, 82 грн. На підставі статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та

Outcome: approved