Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, повернення депозитних коштів. В позові вказав, що між ним та відповідачем було укладено договір вкладу № SAMDN080000738639610 від 16.10.2013 року на суму 10 530 Євро та договір вкладу № SAMDN26000738641294 від 16.10.2013 року на суму 17 000 грн 00 коп. Наразі банк відмовляється повернути суми вкладів за цими договорами, а тому позивач змушений звернутися до суду щодо повернення цих коштів та нарахованих відсотків. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN080000738639610 від 16.10.2013 року в розмірі 10 530 Євро основного боргу та 1 598,49 Євро проценти, за договором банківського вкладу № SAMDN26000738641294 від 16.10.2013 року в розмірі 17 000 грн 00 коп. основного боргу та 7 924 грн 99 коп. проценти. У відзиві на позов, відповідач проти задоволення позову заперечив. Вказав, що факт укладання договору банківського вкладу повинен підтверджуватися саме оригіналами договору та квитанції про внесення грошових коштів, які позивачем не надані. Крім того, зазначає, що діяльність відокремлених структурних підрозділів ПАТ «ПРИВАТБАНК» на території АРК припинено 21.04.2014 року і з того часу у відповідача відсутній доступ до свого майна, а також створених банком на цій території документів. Таким чином, позивач не може підтвердити або спростувати інформацію щодо укладених з позивачем договорів. Також вважає, що позивач повинен надати інформацію та документальне підтвердження відсутності рішення про придбання Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав за цими вкладами. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не попередив. Суть своїй запереченнях відповідач виклав в письмовому відзиві на позов, таку ж позицію підтвердив в попередньому судовому засіданні його представник, в якому були досліджені всі докази, надані сторонами. А тому, оскільки до суду не надходили клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір вкладу № SAMDN080000738639610 від 16.10.2013 року на суму 10 530 Євро, під 3,5 % річних, зі строком дії на 1 місяць. Договором передбачено автоматичну його пролонгацією на 1 місяць у випадку, якщо позивач не заявить вимогу про повернення коштів. Вказаний факт підтверджено наданим суду оригіналом цього договору (а.с. 28). Крім того, між позивачем та відповідачем було укладено договір вкладу № SAMDN26000738641294 від 16.10.2013 року на суму 17 000 грн 00 коп., під 9,5 % річних, зі строком дії на 1 місяць. Договором передбачено його автоматичну пролонгацією на 1 місяць у випадку, якщо позивач не заявить вимогу про повернення коштів. Вказаний факт підтверджено наданим суду оригіналом цього договору (а.с.30). Факт зарахування цих коштів на рахунок банку підтверджено оригіналами квитанцій (а.с.27,29). 19.11.2014 року [PERSON] видав довіреність [PERSON] представляти його інтереси в будь-яких банківських установах України, в тому рахунку в ПАТ «ПРИВАТБАНК» з правом передоручення повноважень іншим особам строком до 19.11.2017 року (а.с. 13). 06.12.2016 року [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти інтереси [PERSON] в будь-яких банківських установах України, в тому рахунку в ПАТ «ПРИВАТБАНК» (а.с.12). 22.09.2017 року [PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] щодо повернення коштів за договорами вкладу № SAMDN080000738639610 від 16.10.2013 року та № SAMDN26000738641294 від 16.10.2013 року на рахунок [PERSON] № 26355622257763 (а.с.11). Листом від 19.10.2017 року № 20.1.0.0.0/7-20170922/5303 відповідач відмовив в задоволенні заяви представника [PERSON] Відмова мотивована тим, що така форма звернення представника не дає можливості банку його ідентифікувати та перевірити повноваження. Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду про повернення коштів. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст.244, 245 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що факт укладання договорів банківського вкладу № SAMDN080000738639610 від 16.10.2013 року та № SAMDN26000738641294 від 16.10.2013 року підтверджується належними та допустимими доказами у справі, а саме: оригіналами договорів та квитанцій про внесення коштів. 22.09.2017 року представник [PERSON] за довіреністю звернувся до ПАТ «ПРИВАТБАНК» щодо припинення договорів банківського вкладу. Таке звернення вчинено в законний спосіб. В своїй заяві до банку представник [PERSON] не уточнив суть предявленої вимоги, тобто чи предявляє він вимоги про невідкладне повернення вкладу. Відтак, суд оцінює вказане звернення відповідно до п.6 цих договорів, як звернення вкладника про припинення договору. Оскільки таке звернення мало місце 22.09.2017 року, його правовим наслідком є припинення дій договору по завершенню пролонгованого строку його дії. Разом із тим, судом встановлено, що відповідач в порушення наведених норм законодавства не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, а саме: за договором банківського вкладу № SAMDN080000738639610 від 16.10.2013 року в розмірі 10 530 Євро основного боргу та 1 598,49 Євро проценти; за договором банківського вкладу № SAMDN26000738641294 від 16.10.2013 року в розмірі 17 000 грн 00 коп. основного боргу та 7 924 грн 99 коп. проценти (розмір нарахованих відсотків проведено правильно і не заперечується відповідачем). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за якими суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд відхиляє доводи відповідача відносно того, що в матеріалах справи відсутні оригінали договорів вкладів та квитанції про внесення коштів, оскільки під час розгляду справи позивач надав саме оригінали вказаних документів. Також відхиляються посилання на те, що Лубенським міськрайонним судом в межах справи № 539/347/17 від 21.09.2017 року вже були розглянуті аналогічні вимоги. Дослідивши зміст рішення суду від 21.09.2017 року у цій справі, суд встановив, що воно стосується договорів 2014 року. При цьому в рішенні суд прямо зазначив, що між сторонами існують правовідносини в межах договорів 2013 року, які не були предметом розгляду у справі. Не можна погодитися і з доводами про те, що за виконання умов договору банківського вкладу (депозиту), збереження грошей і їх повернення має відповідати автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» (далі - АНО «ФЗВ»), оскільки банком Росії було прийнято рішення про припинення з 21 квітня 2014 року діяльності відокремлених підрозділів на території Республіки Крим та міста Севастополя і АНО «ФЗВ» було передано в довірче управління майновий комплекс філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Як установлено судами та вбачається із матеріалів справи договір банківського вкладу укладався між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходженням якої є м. Дніпропетровськ. Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Таким чином відповідальність щодо неповернення грошових коштів за договорами банківського вкладу несе юридична особа, тобто ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, такі доводи не є переконливими з огляду на те, що договір банківського вкладу банківського вкладу № SAMDN080000738639610 від 16.10.2013 року укладався в Лубенському відділенні Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК». За таких підстав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved