Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторонам на праві власності у рівних частинах належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS]. Відповідачці належить інша половина зазначеного нерухомого майна. У кожного з співвласників у фактичному володінні перебуває відокремлена частина будинку з самостійним виходом та між сторонами склався певний порядок користування земельною ділянкою. Оскільки відповідачка ухиляється від укладання договору про виділ у натурі частки з спільного нерухомого майна сторін, позивачка просить суд виділити в натурі її частку в домоволодінні під [ADDRESS] та припинити спільну часткову власність на нього, а також визначити порядок користування земельною ділянкою за цією адресою. У судове засідання позивачка або її представник не з'явились, позивачка звернулась до суду з заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, просила залишити у спільному користуванні колодязь та при визначенні порядку користування земельною ділянкою передбачити можливість забезпечення її доступу до нього. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28 червня 1968 року позивачка є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Житлова площа житлового будинку складає 45,90 кв.м. Таке право власності позивачки зареєстровано 16 липня 1968 року у Білгород-Дністровському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням. Згідно з технічним паспортом, виготовленим Овідіопольським РБТІ станом на 05 липня 2007 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], складався з житлового будинку літ.А, загальною площею 66,5 кв.м, житловою площею 44,5 кв.м, веранди літ.а, веранди літа.а1, літньої кухні літ.Б, веранди літ.б, сараю літ.В, сараю літ.Д, сараю літ.Ж, літньої кухні літ.З, сараю літ.И, вбиральні літ.К, сараю літ.Л, навісу літ.Н, споруд №1-5,І. Також 05 липня 2007 року Овідіопольським РБТІ було складено висновок про самовільне будівництво, відповідно до якого веранда літ.а1, літня кухня літ.Б, веранда літ.б, сарай літ.В, сарай літ.Д, сарай літ.Ж, літня кухня літ.З, сарай літ.И, вбиральня літ.К, сарай літ.Л, навіс літ.Н, споруди №1-5,І є самовільно побудованими. Згідно з ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. По результатах дослідження спірного нерухомого майна експертом встановлено, що літня кухня літ.З, сарай літ.И, вбиральня знесені. Згідно з п.4 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Веранда літ.а1, літня кухня літ.Б, веранда літ.б, сарай літ.В, сарай літ.Д, сарай літ.Ж, сарай літ.Л, навіс літ.Н, гараж літ.О, вбиральня літ.П, цистерна №1, огорожа №2, ворота №3, огорожа №4, водопровід №5, ворота №6, хвіртка №7, водопровід №8, хвіртка №9, огорожа №10, вимощення №І є самовільно побудованими, тому їх наявність не враховується при визначенні часток співвласників. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 червня 2014 року №41/14 житловий будинок літ.Ааа1 складається з приміщень квартири №1 веранда 1-1, площею 7,0 кв.м, коридор 1-2, площею 7,3 кв.м, житлова 1-3, площею 25,1 кв.м, та приміщень квартири №2 кухня 2-1, площею 7,4 кв.м, житлова 2-2 площею 10,2 кв.м, житлова 2-3, площею 9,5 кв.м. Площа приміщення 2-4 - веранда літ.а1 не враховується при визначенні часток, оскільки вона є самовільно побудованою та не введена в експлуатацію. Необхідності виконувати будь-які роботи по переплануванню та переобладнанню спірного житлового будинку немає, оскільки частки кожного з співвласників у цьому будинку вже відокремлені та ізольовані, кожна з цих часток має самостійний вихід та інженерні комунікації. Цей житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1462 га та експертом запропонований один варіант порядку користування земельною ділянкою, який вже фактично склався між співвласниками домоволодіння. Відповідно до цього порядку користування позивачці має бути виділено у користування частини земельної ділянки домоволодіння площею 309 кв.м та 399 кв.м, а відповідачці частини земельної ділянки домоволодіння площею 180 кв.м та 545 кв.м. При цьому, для забезпечення доступу співвласників до своїх часток у житловому будинку та земельній ділянці у загальному користуванні сторін має бути залишено частину земельної ділянки домоволодіння площею 29 кв.м. Вхід і в'їзд на земельні ділянки співвласників залишається з боку головного фасаду ділянки, з [ADDRESS] через ворота № 3 та до ділянки загального користування з іншим співвласником. Відповідача також має бути зобов'язано не перешкоджати позивачці у доступі до ділянки вздовж тильного фасаду житлового будинку літ.А до конструктивних елементів вищевказаної будівлі на період їхнього ремонту та обслуговування. Суд бере до уваги даний висновок експертизи та погоджується з ним, оскільки він належним чином обґрунтований, а підстав сумніватися в достовірності такого висновку, а також компетентності або об'єктивності експерта не має. При цьому суд критично оцінює заперечення відповідачки проти позову, оскільки вони нічим не підтверджені та спростовуються наявними у справі доказами. Суд звертає увагу, що відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності суд вважає, що даний позов є обґрунтованим, він заснований на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved