Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що його батькові [PERSON], який помер 12.12.2016 року належало будинковолодіння по вул.П.Грабовського, 27 в с.Підгать Мостиського району Львівської області. За свого життя своїм майном батько не розпорядився. Окрім нього, позивача [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом спадщини являється також [PERSON], його рідний брат, однак такий у встановлений законом строк відмовився від своєї частки у спадщині в користь нього, позивача [PERSON] Зазначає, що він, позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом та після смерті батька [PERSON], вступив в управління спадковим майном, оскільки своєчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на будинковолодіння спадкодавцем [PERSON] не було оформлено за життя право власності, в звязку з чим звернувся до суду із даним позовом. З огляду на наведені обставини, просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, позивачем [PERSON]М право власності на спірне будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у його відсутності. Представник відповідача Гостинцівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій зазначив, що на спірне будинковолодіння не претендує та просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надіслала копію спадкової справи за №39/2017 заведеної внаслідок смерті [PERSON], котрий помер 12.12.2016 року та просила справу слухати у її відсутності. У ч.2 ст.197 ЦПК України зазначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] (батьку позивача [PERSON]М.) належало будинковолодіння по вул.П.Грабовського, 27 в с.Підгать Мостиського району Львівської області. 12.12.2016р. відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] Спадкодавець за життя усім своїм майном, в тому числі, як вважає суд, і зазначеним вище будинковолодінням, не розпорядився. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом зазначеної спадщини є діти померлого позивач [PERSON] та [PERSON], третя особа по справі. Як відомо із ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Слід зазначити те, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], однак такому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцем [PERSON] за життя належним чином не оформлено право власності на вищевказане будинковолодіння. Згідно ч.1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Разом з тим, [PERSON], третя особа у справі, у встановлений законом строк відмовився від належної йому частки у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті його батька - спадкодавця [PERSON], що підтверджується також його заявою, поданою на адресу суду. Беручи до уваги те, що позивач [PERSON] не відмовлявся від спадщини, суд приходить до висновку, що саме він у встановленому законом порядку прийняв таку, яка відкрилася внаслідок смерті його батька спадкодавця [PERSON] Вказані обставини підтверджуються: заявою позивача [PERSON]; заявою представника відповідача Гостинцівської сільської ради Мостиського району; заявою третьої особи [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; звітом про оцінку майна (будинковолодіння); копією паспорта позивача [PERSON]; копією спадкової справи №39/2017, заведеної внаслідок смерті [PERSON]; довідками виданими Гостинцівською сільською радою Мостиського району; іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем [PERSON] у порядку спадкування за законом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача [PERSON] Наявними у справі доказами установлено, що останній є спадкоємцем за законом майна [PERSON], у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті останнього, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне будинковолодіння.

Outcome: approved