Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 08 вересня 2020 року за реєстраційним номером 33768, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість в розмірі 45 945 грн. 00 коп. Вимоги позову мотивовані тим, що 29 листопада 2020 року заявник [PERSON] за місцем роботи дізнався про наявність постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. у виконавчому провадженні №63458527 про звернення стягнення на його доходи при примусовому виконанні виконавчого напису №33768 від 13 листопада 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з заявника на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 45 945 грн. 00 коп. Позивач наявність договірних відносин з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» не визнає, жодних вимог від вказаного товариства він не отримував, з оспорюваним виконавчими написом не ознайомлений. Позивач вважає відсутніми законодавчо передбачені підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки у останнього не було доказів щодо безспірності заборгованості. Таким чином, оскільки, на думку позивача, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги чинного законодавства, зокрема, Закон України «Про нотаріат», то він вважає наявними законні підстави для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його представник - адвокат Маслюк В.В. надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача та зазначив, просив позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис про отримання судової повістки, наявний у відповідному рекомендованому поштовому повідомленні, не надав до суду пояснень про причини неявки, не надав на адресу суду відзиву на позов. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис про отримання судової повістки, наявний у відповідному рекомендованому поштовому повідомленні, не надала до суду пояснень про причини неявки, пояснень щодо позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача, відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, з урахуванням думки представника позивача [PERSON] - адвоката Маслюк В.В., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 33768, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості за кредитним договором 003-16534-271113 від 27 листопада, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», в розмірі 45 945 грн. 00 коп. з урахуванням суми виконавчого збору в розмірі 500 грн. 00 коп. Згідно змісту виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. На підставі вказаного виконавчого напису та заяви про примусове виконання рішення від 21 жовтня 2020 року, поданого представником ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», Карпук І.А. , приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 13 листопада 2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №63458527, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 45 945 грн. 00 коп. Вирішуючи питання правомірності дій нотаріуса щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності вчинення виконавчого напису №33768, відповідачем та третьою особою не виконано ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2021 року щодо витребування нотаріальної справи та документів, які підтверджують наявність заборгованості позивача перед відповідачем. Наявна в матеріалах справи копія заяви №003-16534-271113 від 27 листопада 2013, подана [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк», свідчить лише про можливість наявності договірних відносин між сторонами цього договору, та ніяким чином не містить відомостей щодо переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» прав вимоги стягнення коштів за цим договором. Вказані обставини позбавляють суд встановити обсяг документів та дослідити їх для визначення наявності або відсутності законодавчо передбачених підстав для вчинення виконавчого напису. Суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи була дотримана нотаріусом процедура вчинення виконавчого напису на підставі поданих документів, передбачених чинним законодавством, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Окрім того, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, а також не подано відзив та заперечень щодо позову, ухвалу суду про витребування доказів не виконано. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних підтверджень на те, що нотаріусом виконавчий напис було вчинено правомірно, із дотриманням вимог чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., який сплачено при подачі позову до суду, та суму судового збору при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved