Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Посилається на те, що 24.09.2015 приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] здійснила виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 65\~379,09 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Вважає, що цей виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги та не повідомив про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач має ряд заперечень до нарахованої суми заборгованості за кредитом, розміру нарахованої пені та періоду за який вона нарахована. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 вересня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 5139, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VOZ0CC9F1I0002 від 23.03.2011, а саме: залишок заборгованості за кредитом 3\~753,62 гривні; заборгованість за відсотками 4,34 гривні; комісію 2\~100,00 гривень; пеню 59\~521,13 гривень та визнати дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису неправомірними. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав викладених в ньому. Суду пояснив, що нотаріус не встановила безспірність правовідносин, не повідомивши боржника вчинила виконавчий напис. [PERSON] не заперечує факту існування заборгованості за кредитним договором, однак вважає, що пеня нарахована неправомірно, в значно більшому розмірі. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях (а.с.81, 82). Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. На адресу суду направила письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 43-46) в яких вимоги позову не визнала, заперечувала щодо їх задоволення. Про результати розгляду справи просила повідомити письмово. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 23.03.2011 [PERSON] було підписано заяву позичальника №VOZ0CC9F1I0002, відповідно до умов якої ПАТ КБ «Приватбанк» надав останньому кредит в розмірі 7 500 під 0,01 % річних строком до 22.03.2014 (а.с. 12,13). 24.09.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі ст. 34 ч.1 п.19, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис (а.с. 11), зареєстрований в реєстрі за № 5139, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VOZ0CC9F1I0002 від 23.03.2011, а саме: -Залишок заборгованості за кредитом 3\~753,62 гривні; -Заборгованість за відсотками 4,34 гривні; -Комісію 2\~100,00 гривень; -Пеню 59\~521,13 гривень. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, імя, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. У виконавчому написі зазначено відомі дані боржника [PERSON], а також, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23 березня 2011 року по 11 вересня 2015 року. Сума заборгованості включає: залишок заборгованості за кредитом 3\~753,62 гривні; заборгованість за відсотками 4,34 гривні; комісію 2\~100,00 гривень; пеню 59\~521,13 гривень. Відповідно до п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Згідно п.п.283,284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України№20/5 від 03 березня 2004 року для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувана та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком. Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від заявника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також сума процентів, зазначена у написі, є безспірними. Не надано суду таких доказів і на час розгляду справи судом. Розрахунок боргу, наданий банком щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту, процентах, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, який не згоден з таким розрахунком. З наданих в судовому засіданні пояснень було встановлено, що між сторонами існує спір щодо порядку нарахування пені за прострочення виконання зобовязань, періоду за який нараховується пеня та обґрунтованості представленого розрахунку заборгованості. Окрім того, стороною відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» не спростовано доводів позивача про відсутність між сторонами домовленості про збільшення строків позовної давності. Таким чином, при розрахунку заборгованості мають застосовуватися загальні строки позовної давності передбачені законом, адже умовами договору інших строків не обумовлено. З виконавчого напису вбачається, що строк за який проводиться стягнення з 23.03.2011 по 11.09.2015. Однак, при вчинені виконавчого напису не взято до уваги, що боржник частково сплачував заборгованість, а прострочення виконання зобовязань виникло з листопада 2012 року (а.с. 50). Крім того, суду не надано доказів того, що нотаріус зясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Отже, нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Відповідно до п.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором можливе за умови обовязкового попередження споживача про таку вимогу кредитодавця на невиконання позичальником цієї вимоги протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення. З листа від 18.09.2015 (а.с. 47-49) вбачається, що банком було скеровано на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень та повернення боргу за кредитним договором протягом 1 (одного) календарного дня з дати відправлення письмової вимоги. Однак, стороною відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» не надано доказів про отримання позичальником даної вимоги та її невиконання у встановлений строк. Аналіз наведених обставин в їх сукупності свідчить про відсутність у нотаріуса підстав для висновку про безспірність заборгованості, в звязку з чим виконавчий напис не міг бути вчинений. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку позов підлягає до задоволення, а оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконанню. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позову щодо визнання неправомірними дій нотаріуса з наступних підстав. Між сторонами виник цивільно-правовий спір щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, але він не є наслідком незаконних чи недбалих дій нотаріуса, тому в цій справі участь нотаріуса можлива в якості третьої особи, а не співвідповідача чи відповідача. Оскільки нотаріус не в змозі своїми діями або припиненням своїх дій вплинути на поновлення порушеного права позивача, відтак, він не є належним відповідачем у даній справі, а тому в позові до нього слід відмовити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з належного відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у встановленому законом розмірі.

Outcome: partial