Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно, в порядку спадкування, а саме просить визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS], загальною площею 81,9кв.м., житловою 52,2 кв.м., яка належала померлій [INFO] [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері, [PERSON], відкрилась спадщина на 1/6 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку будинку через відсутність правовстановлюючих документів на ім»я [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подавши суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача Смиковецькоїсільської ради в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, позов визнали. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, однак направив суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності їх представника. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України,особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. [PERSON] за життя, 31.12.2003 року, склала заповіт зареєстрований в реєстрі за № 89, посвідчений секретарем виконкому Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Гавдіч Г.Я., яким заповіла все майно з чого б воно не складалось і де б воно не було, і все те, на що вона за законом матиме прав. [INFO] в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Смиковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася із 1/6 частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS], Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 07.03.2014року за №749/02-14, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно довідки №114, виданої 30.03.2015року виконкомом Смиковецької сільської ради, [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] разом зі своєю матір»ю [PERSON], яка померла [INFO] Відповідно до інформаційної довідки ТРГБТІ про технічний стан нерухомого майна №58 від 31.01.2014року станом на 31.01.2014року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується: 1/3 за [PERSON], 1/6 за [PERSON], 1/6 за [PERSON] , 1/6 за [PERSON], 1/6 за [PERSON]. Як вбачається із довідки №219, виданої 26.05.2015 року виконкомом Смиковецької сільської ради, будинковолодіння в [ADDRESS], станом на 01.07.1990 рік - колгоспний двір. Членами колгоспного двору були: голова двору - [PERSON] (помер [INFO]), дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], зять - [PERSON], внуки - [PERSON], [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належав колгоспному двору, що складається із шести членів, тому суд приходить до висновку, що члени колгоспного двору є власниками по 1/6 частині вище зазначеного житлового будинку. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS], загальною площею 81,9кв.м., житловою 52,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після померлої, [INFO], матері [PERSON].

Outcome: approved