Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона з 18 вересня 2004 року по 06 вересня 2012 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], [INFO] Від шлюбу сторони мають сина - малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем та перебуває на її утриманні і вихованні. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2013 року з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Після розірвання шлюбу, відповідач не виявляє бажання піклуватися про сина, з дитиною не спілкується, жодної участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що підтверджується довідкою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві Вих. № 3422 від 10.02.2016 року. Всі питання щодо виховання та забезпечення сина вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина [PERSON], а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав відносно сина. Тому позивач просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідав в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмових заперечень до суду не направив. Представник третіх осіб служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та органу опіки та піклування при Голосіївській районній в м. Києві державній адміністрації проти вимог позову не заперечувала та просила позов задоволити. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено у судовому засіданні, 18 вересня 2004 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 377, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2013 року стягнуто з [PERSON] [INFO], уродж. с. Лісники Києво-Святошинського району, Київської області, зареєстрованого в [ADDRESS], ідентифікаційний код [NUMBER] - аліменти на користь [PERSON], [INFO], уродж. м. Києва, зареєстрованої [ADDRESS] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 05.11.2012 року. На виконання даного рішення Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист від 24 січня 2013 року. Згідно довідки ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 10.02.2016 р. № 4013/15 зазначено, що згідно матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2/752/758/13 від 25.01.2013 р. виданого Голосіївським районним судом м. Києва, відомостей щодо сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] в період з 01.08.2015 по 31.01.20126 у виконавчому провадженні відсутні. Згідно довідки форми 3 виданої КК «Центр комунального сервісу» від 10.02.2016 р., неповнолітній [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 59 від 10.12.2014 р., [PERSON] навчається у 1-В класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 260 міста Києва. Згідно висновку від 06.10.2016 р. № 100-15921, враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 05.10.2016 року (протокол № 18), Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], 2008 року народження. Із даного висновку вбачається що згідно з інформації Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 260 м. Києва від 16.09.2016 р. № 228, вихованням малолітнього [PERSON], 2008 р.н. займається мати [PERSON] Батько дитини [PERSON] в школу не з'являється, батьківські збори не відвідує, навчанням сина не цікавиться, не підтримує зв'язку з класоводом, адміністрацією школи. Відповідно до інформації Управління охорони здоров'я Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.09.2016 р. № 100/09/2453 мати, [PERSON] піклується про життя та здоров'я сина, [PERSON], 2008 р.н. При викликах додому з дитиною присутня мати. Батько присутнім не був ні вдома, ні в амбулаторії. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки він ухиляється від виховання сина, та свідомо нехтує щодо своїх обов'язків по вихованню дитини, що підтверджується відповідним висновком про доцільність позбавлення батьківських прав Органу опіки та піклування та іншими доказами по справі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що вимоги позивача обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.84, 141, 164, 167, Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved