Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.03.2000 року. У період шлюбу спільних дітей сторони не мають. Спільне життя не склалося через відмінність у поглядах на життя та обов`язки, разом сторони не проживають, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства тривалий час. На підставі викладеного, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.01.2021 року визначено підсудність вказаної цивільної справи Деснянському районному суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Прохальна частина позовної заяви містить клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторони. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 березня 2000 року, про що 16 січня 2021 року у Суворовському районному у м. Херсоні відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 02. Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб, із відміткою запис поновлено повторно. З позовної заяви вбачається, що сторони спільних дітей не мають. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved