Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), на території Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що належала йому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0103044 від 12.05.1997 року, згідно рішення Коростенської районної державної адміністрації від 27.03.1997 року № 98. Зазначив, що він належним чином прийняв спадщину після смерті батька відповідно до вимог діючого на той час цивільного законодавства . Нотаріус позбавлений можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), так як відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно, а саме на право земельну частку (пай). В судове засідання позивач не з`явився, в позові просив справу розглядати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено судом позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.8). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 17.09.2004 року виконавчим комітетом Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Після його смерті залишилась спадщина, в тому числі право на земельну частку (пай), реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Чкалова» Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Відповідно до довідки №546/02-26 від 18.08.2020 року, виданої Ушомирською сільською радою [PERSON] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним, на день смерті, були зареєстровані та проживали, співмешканка - [PERSON] , 1937 р.н. та син співмешканки - [PERSON] , 1965 р.н., який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 11.09.2020 року виконкомом Лісівщинської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Відповідачка [PERSON] відзиву чи заперечень на позов не надала. Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку ( пай) державним нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори, Житомирської області відмовлено у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який втрачено - загублено. (а.с.16). Втрата правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0103044 від 12.05.1997 року , стверджується оголошенням у газеті « Древлянський край» № 32 (14294) від 21.08.2020 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК Українив власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved