Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради, третя особа Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що 2/5 частини будинку №13 по вул. Крилова в м. Запоріжжі належали її матері - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу 20.12.99 № 1900 про що записано у реєстрову книгу №7 за реєстровим №1649 від 24 грудня 1999 року. Її мати - [PERSON] померла 16 квітня 2003 року. Її рідний брат - [PERSON], який проживав в будинку після смерті матері, загинув 15.10.2007 року при ДТП у селі Нововасилівка Вільнянського району Запорізької області. Дошлюбне прізвище матері було - [PERSON] Після одруження 19 липня 1958 року прізвище її стало [PERSON] Після другого шлюбу з [PERSON] 20 вересня 1974 року прізвище матері стало - [PERSON] У свідоцтві про народження позивачки прізвище записано - [PERSON]. На цей час її прізвище - [PERSON], після її одруження з [PERSON]. Чоловік її матері - [PERSON] помер 09.10.1990 року. На цей час є свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.09.2017 року, в якому записано, що спадщина після [PERSON], померлої 16.04.2003 року складається з 2/5 часток житлового будинку №13, який знаходиться по вул. Крилова в м. Запоріжжі. Спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] є її дочка, [PERSON] на 1/2 частку, та син - [PERSON] на 1/2 частку. Свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частку житлового будинку видано їй - [PERSON] Вказане підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.2017 року. 04 липня 2017 року вона звернулася до нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата - [PERSON], але їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту того, що на день смерті її брата - [PERSON] вона проживала разом з ним за адресою: по вул. Крилова, буд. 13 в м. Запоріжжі. В цьому будинку вона проживає з 2002 року. На той час її чоловік їздив на заробітки далеко від сім'ї, а народження сина [PERSON] 04 травня 2001 року змусило її жити з матір'ю та з братом, щоб мати собі хоч яку-небудь допомогу. Той факт, що вона проживала в [INFO] з 2002 року підтверджується договором №4-17-9 на комунальні послуги від 01.10.2004. В цьому договорі вона зазначена у якості платника комунальних послуг. Після поховання матері, брат їй допомагав, але після того як його збила машина вона знаходилась у тяжкому моральному та матеріальному становищі. На поховання брата вона змушена була витратити мінімальну суму грошей, але і ця сума для неї була непосильною. Вона позичала грошові кошти в борг на похорони, а повертаючи борг залишалась без грошей, навіть на їжу. Таким чином, через наведені вище обставини вона не мала можливості звернутися за юридичною допомогою до нотаріуса. Причину пропуску строку на звернення про прийняття спадщини вважає поважною. Згідно ч. З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На цей час вона є єдиною спадкоємицею після брата - [PERSON], який помер 15.10.2007 року. Згідно ст. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадщину по закону мають рідні брати та сестри спадкодавця. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається прийнявши спадщину, якщо на протязі строку встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від нього. У зв'язку з зазначеним вважає, що вона фактично прийняла увесь спадок і тому вважає, що 1/5 частка будинку №13 по вул. Крилова м. Запоріжжі належить їй як спадкоємцю по закону після померлого брата - [PERSON] Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 15.10.2007 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] міської ради надала суду письмовий відзив на позов, в судовому засіданні пояснила, що покладається на розсуд суду. Третя особа Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] надала суду заяву про слухання справи без її участі. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відносини з приводу визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Згідно частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 16.04.2003 року померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/5 частини житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крилова, буд. 13. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2017 реєстровий № 1-617, виданого державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON], яка померла 16.04.2003 року, спадкоємцями на 2/5 частин житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крилова, буд. 13, є її: донька - [PERSON], [INFO] на 1/2 частину житлового будинку; син - [PERSON], [INFO], на 1/2 частину житлового будинку, який помер 15.10.2007 року. Свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частину житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крилова, буд. 13 видано [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частину житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крилова, буд. 13 ще не видано. Позивачка [PERSON] звернулась до нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її рідного брата [PERSON], який помер 15.10.2007 року, проте нотаріусом їй було відмовлено. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2017 № 491/02-31, виданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] звернулась 22.06.2017 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого 15.10.2007 року [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.06.2017 № 48174576, приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON], померлого 15.10.2007 року, заведена спадкова справа за № 56/2017. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2017 № 491/02-31, виданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] відмовлено на підставі підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для відкриття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 1, 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зазначені вище норми, які встановлюють строк спадкоємцям для прийняття спадщини та причини такого пропуску, викладені у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2017 № 491/02-31, виданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та роз'яснено, що спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку, прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Пунктом 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено: «Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також врахувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.» Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»: «Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.». Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2017 № 491/02-31, виданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] позивачці [PERSON] надані роз'яснень щодо оформлення спадщини після померлого 15.10.2007 року брата - [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.06.2017 № 48174576, приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON], померлого 15.10.2007 заведена спадкова справа за № 56/2017. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України: 1. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно частини 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили суду поважність пропуску строку для прийняття спадщини позивачкою [PERSON] після смерті її брата [PERSON], який помер 15.10.2007 року. Зокрема пояснили суду, що після того як [PERSON] збила машина, позивачка знаходилась у тяжкому моральному та матеріальному становищі. На поховання брата вона змушена була витратити мінімальну суму грошей, але і ця сума для неї була непосильною. Вона позичала грошові кошти в борг на похорони, а повертаючи борг залишалась без грошей, навіть на їжу. Тому, вона не мала можливості звернутися за юридичною допомогою, ані до нотаріуса. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин, оскільки позивачка перебувала у скрутному матеріальному становищі, внаслідок чого вона була позбавлена можливості скористатись юридичною допомогою, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved