Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] за період з 16 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття до [INFO] року в розмірі 123531,00 грн. В подальшому позивач змінила предмет позову (а.с.27-29) та просить суд зобов'язати [PERSON] виконати аліментні зобов'язання відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], шляхом укладення з [PERSON] договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно - 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа від 21.01.2013 р. по справі №1511/5624/12, виданого за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20.12.2012 р., з відповідача, проводиться стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача. Позивач стверджує, що [PERSON] перетнув державний кордон України в зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Іспанії, і в теперішній час він мешкає на території Іспанії у м.Калелья, провінції Барселона, при цьому не виконав аліментні зобов'язання до досягнення дитиною повноліття та ухилився від укладання договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на належне йому майно. У зв'язку з цим позивач була вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти вимог позову, стверджуючи, що відповідач дійсно знаходиться за кордоном на заробітках, але він не виїжджав на постійне місце проживання за межі України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа виданого 21 січня 2013 року за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 грудня 2012 року по справі №1511/5624/12 з [PERSON] проводиться стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісячно (а.с.7, 8, 9). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2014 року квартира [ADDRESS] визнана об'єктом спільної сумісної власності подружжя, поділена між [PERSON] та [PERSON], визнано право власності на вказану квартиру по 1/2 частки за кожним (а.с.30-35). Позивач стверджує, що [PERSON] не виконавши аліментні зобов'язання до досягнення дитиною повноліття, виїхав за межі України, та постійно мешкає на території Іспанії, а тому просить зобов'язати відповідача виконати аліментні зобов'язання шляхом укладання договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на належне йому майно, а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Згідно наданої на запит суду інформації Державної прикордонної служби України за результатами проведеної перевірки відомостей про перетинання державного кордону громадянином України [PERSON], [INFO], після 14 липня 2013 року не виявлено (а.с.50). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Згідно ст.181 ч.4 СК України, у разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою України не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Враховуючи, що позивачем не надано жодних доказів що відповідач дійсно перетнув кордон з метою постійного проживання за межами України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed