overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Некрасова.В.В. про стягнення аліментів в розмірі 1500,00 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 2006 року по грудень 2013 року, мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу між батьками залишився проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти за рішенням суду. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги повністю підтримує, відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову, просить також розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 9 грудня 2013 року року, мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач, як батько дитини, добровільно не надає матеріального утримання на свою неповнолітню доньку, дитина проживає з матір'ю та перебуває повністю на її утриманні . Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини( аліментів) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів в погодженому сторонами розмір та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Панасівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування за законом, на земельні ділянки на території Панасівської сільської ради, які належали матері позивача, мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна і прийняла спадщину . Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 03 липня 2013 року померла [PERSON] - мати позивача, якій належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,90 га, а саме: 1,63 га рілля, 0,27 га кормові угіддя, які розташовані на території Панасівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 656971, виданого Панасівською сільською радою 14 грудня 2002 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено, у зв'язку із втратою оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однак встановлено, що позивач була зареєстрована за місцем проживання та проживала з матір?ю до її смерті , що засвідчує довідка Панасівської сільської ради, тобто позивач прийняла спадщину. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача - Пліснянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просить визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування за законом, на земельні ділянки на території Пліснянської сільської ради, майновий пай, які належали батькові позивача , мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна і прийняла спадщину . Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] - тітка позивача, якій належали: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,52 га, а саме: 1,3482 га - рілля (кадастровий номер [NUMBER]) та 0,1683 га - пасовища (кадастровий номер [NUMBER]) , які розташовані на території Пліснянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Пліснянською сільською радою 01 жовтня 2002 року; майновий пай в ТзОВ «Галичина», що в селі Плісняни Зборівського району Тернопільської області, згідно майнового сертифікату [NUMBER], виданого Пліснянською сільською радою. На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним її майном, склавши 05 вересня 2006 року заповіт, згідно якого заповіла все належне її майно [PERSON] - батьку позивача, який не оформивши свого спадкового права помер [INFO]. Після смерті [PERSON] майно успадкувала його донька - [PERSON]. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено. Так, у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця записано «[PERSON]», а у правовстановлюючих документах на земельну ділянку вказано «[PERSON]». Інші особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] претензій на дане спадкове майно не мають, про що надали суду відповідні заяви. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону, і прийняла спадщину, інші особи претензій на спадок не мають, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Пліснянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування за законом, на земельні ділянки на території Пліснянської сільської ради, а також право на земельну частку ( пай), які належали її бабусі, мотивуючи вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна і прийняла спадщину . Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 24 травня 2006 року померла [PERSON] - бабуся позивача, якій належали: право на земельну частку (пай) у землях СС «Галичина» (село Плісняни, Зборівського району, Тернопільської області) розміром 1,69 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0289059, виданого Зборівською райдержадміністрацією 30 липня 1997 року. земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,40 га, а саме: 1,25 га рілля та 0,15 га кормові угіддя, які розташовані на території Пліснянської сільської ради Зборівського району, Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 659128, виданого Пліснянською сільською радою 01 жовтня 2002 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено, у зв'язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Позивач прийняла спадщину, так як постійно проживала з бабусею в одній сімї. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону, і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Пліснянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування за законом, на земельні ділянки на території Пліснянської сільської ради, які належали матері та батькові позивача, мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна і прийняла спадщину . Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 21 листопада 2003 року померла [PERSON] - мати позивача, якій належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,56 га, а саме: 1,33 га рілля та 0,23 га кормові угіддя, які розташовані на території Пліснянської сільської ради Зборівського району, Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 659020, виданого Пліснянською сільською радою 01 жовтня 2002 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON], який не оформивши свого спадкового права помер 19 лютого 2011року. Крім цього йому належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,53 га, а саме: 1,39 га рілля та 0,14 га кормові угіддя, які розташовані на території Пліснянської сільської ради Зборівського району, Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 647372, виданого Пліснянською сільською радою 01 жовтня 2002 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено, у зв'язку із втратою оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однак встановлено, що позивач була зареєстрована за місцем проживання та проживала з батьком до його смерті , що засвідчує довідка Пліснянської сільської ради, тобто позивач прийняла спадщину. Інші особи [PERSON] - брат позивачки претензій на дане спадкове майно не має, про що надав суду відповідну заяву. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону, і прийняла спадщину, інші особи претензій на спадок не мають, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Компанія Ензим» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 15.10.1994, від шлюбу мають двох дітей, одна дитина є повнолітньою, та неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки між сторонами припинені у вересні 2013 року, оскільки в родині почали виникати розбіжності, відсутнє порозуміння, через що виникали конфлікти, які призвели до втрати любові та поваги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник позивача - адвокат [PERSON] вважала наявними всі правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю та підтвердила, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинені у вересні 2013 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача. Згідно матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.10.1994 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 807 від 15.10.1994 /а. с. 4/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а. с. 7/. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя, шлюбні відносини фактично припинені у вересні 2013 року. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Виходячи з вказаного, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що на ґрунті відсутності у відповідача постійного місця роботи та зловживання ним спиртними напоями в родині виникали постійні сварки, все це відбувається в присутності неповнолітнього сина позивача від першого шлюбу. Зазначила, що шлюбні відносини припинені у грудні 2013 року, хоча сторони продовжують проживати в одній квартирі, оскільки відповідач не бажає нікуди переїжджати та розірвати шлюб через органи РАЦС. Примирення, подальше спільне життя та збереження сім'ї з відповідачем вважає неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, примирення, подальше спільне життя та збереження сім'ї з відповідачем вважала неможливим. Відповідач [PERSON] позов визнав, зазначив, що згоден на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача. Згідно матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №301 (а.с.10). Сумісних неповнолітніх дітей сторони не мають. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя, шлюбні відносини фактично припинені у грудні 2013 року. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Виходячи з вказаного, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 липня 2000 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 427. За час перебування в шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 липня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 427 (а.с. 3). За час перебування в шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 серпня 2003 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 771. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 серпня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 771 (а.с. 3). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved