Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Високовольтні мережі» про відшкодування заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він працював на посаді начальника ділянки високовольтних мереж електропередачі у ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі». Згідно з наказом № 35-к від 21.03.2017 року його було звільнено на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. За період праці у відповідача позивачем сумлінно й якісно виконувались усі покладені на нього зобов'язання. Претензій з боку відповідача до роботи не було. При здійснені роботи позивач чітко дотримувався трудової угоди, трудового законодавства й трудового розпорядку відповідача. Не мав,дисциплінарної відповідальності. Але відповідач зі свого боку порушив норму трудового законодавства - зобовязання виплачувати працівникові заробітну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі за березень 2017 р. та заборгованість з компенсації невикористаної щорічної відпустки, точна сума якої позивачу не відома, а видати довідку про заборгованість відповідач відмовився. Вважаю, що своїми діями відповідач не тільки порушив трудову угоду, а й порушив норми Конституції України. Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідач своїми діями наніс матеріальні збитки позивачу, поставив його в скрутне матеріальне становище, позбавив можливості заробляти собі на життя працею. Внаслідок недоотримання заробітної плати позивачу довелося шукати кошти на здійснення виплати комунальних послуг, харчування тощо, що принижувало гідність. Згідно зі ст. 116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Але під час звільнення та в подальшому розрахунок з позивачем не був здійснений. Відповідач безпідставно відмовляє у виплаті нарахованої заробітної плати, ігнорує звернення позивача. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 7082,32 грн., компенсацію за всі не використані дні щорічної основної та додаткової відпустки у розмірі 72513,58 грн., середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати з 22.03.2017 року по 06.06.2017 року, індексацію заробітної плати у звязку із затримкою її виплати з 22.03.2017 року по 06.06.2017 року, моральну шкоду у розмірі заборгованості по заробітній платі. Позивач та представник позивача до судового засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.171, 191). Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.192). Згідно заперечення на позовну заяву зазначив, що ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» не визнають позовні вимоги в повному обсязі. Факт наявності невиплаченої [PERSON] заробітної плати за березень 2017 року заперечується відповідачем, оскільки вказана обставина підлягає доказуванню у розглядуваній справі. Позивачем в розрахунок стягуваних сум зазначена премія за лютий 2017 року, але не зазначено за що саме йому повинна бути нарахована ця премія, не надано доказів, що така премія йому повинна була бути виплачена, а також не наведено ніякого розрахунку цієї премії, в звязку з чим вважають це нарахування необґрунтованим та безпідставним. Також відсутні накази про надання відпусток позивачу, з яких можливо б було встановити кількість днів відпустки, які не були використані позивачем та які б підлягали компенсації в звязку зі звільненням. Вказана позивачем у позовній заяві кількість невикористаних днів відпустки жодним допустимим доказом не підтверджена, а тому не може бути взята до уваги. Для розрахунку середньої заробітної плати необхідна інформація про виплачені раніше позивачу суми та їх склад, для встановлення, чи підлягають ці суми включенню у розрахунок. За відсутності таких відомостей, провести розрахунок середньої заробітної плати згідно з вимогами постанови КМУ №100 від 08.02.1995 р. неможливо. Також неможливо розрахувати розмір компенсації за невикористані дні відпустки, так як невідома ні кількість днів, які підлягають компенсації, ні розмір середнього заробітку, який підлягає виплати. Позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, при цьому не наведено доказів наявності факту заподіяння позивачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, та з чого він виходить визначаючи розмір відшкодування. Вважає, що оскільки відповідач не вчиняв винних дій щодо порушення, оспорювання чи невизнання законних прав та інтересів позивача, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди відсутні. Також зазначає, що існуюча ситуація виникла внаслідок незаконних та злочинних дій проти їх підприємства, які відбулись 13.03.2017 року та завдали величезної шкоди їх товариству. Всі обовязки перед працівниками до лютого 2017 року виконані в повному обсязі, незважаючи на факт проведення АТО на території Донецької області. До відновлення контролю над майном товариства, зокрема документацією, необхідною для проведення розрахунків заробітної плати вони фізично неспроможні зясувати факт наявності зобовязань перед працівниками. Наведене, на думку представника відповідача, свідчить про передчасність звернення позивача до суду та необґрунтованість його вимог (а.с.86-94). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 03.09.2001 року по 21.03.2017 року, де працював в якості начальника дільниці високовольтних мереж електропередачі. 21 березня 2017 року відповідно до ст. 36 КЗпП України був звільнений за згодою сторін ( а. с. 11-14). Відповідно до наказу про зміни в організації ведення діяльності №86/2 від 17.03.2017 року у звязку з втратою контролю над всім рухомим та нерухомим майном ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Комерційна, 8), а також запасами, документацією, архівами, компютерними системами, системами звіту, програмним забезпеченням, розташованим в зоні проведення АТО, на території, яка не підконтрольна українській владі в Донецькій області м. Донецьк була припинена виробнича діяльність підприємства з використанням майна ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі», над якими втрачено контроль з 13 березня 2017 року (а.с.33). Також згідно довідки ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» зазначено, що відсутні доступ до документації Товариства, компютерних баз та систем Товариства, внаслідок втрати контролю над здійсненням своєї господарської діяльності з підстав захоплення невідомими особами майна Товариства, у тому числі й адміністративних будівель, які знаходяться в населених пунктах: Донецьк, Макіївка, Горлівка, Єнакієве, Часів Яр, Дружківка, Харцизьк, Ясинуватський район, Марїнський район та інших, тобто на територіях, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.40). В матеріалах справи мають заяви позивача про надання йому частини чергової відпустки з 04.02.2013 року на 19 днів (а.с. 51), частини чергової відпустки з 06.08.2012 року строком на 12 днів (а.с.52), частини чергової відпустки з 06.02.2012 року строком на 12 днів (а.с.53), частини чергової відпустки з 01.08.2011 року строком на 23 дні (а.с.54), частини чергової відпустки з 01.02.2011 року строком на 18 днів (а.с.55), частини чергової відпустки з 02.08.2010 року на 18 днів (а.с.56), частини чергової відпустки з 05.08.2008 року строком на 18 днів (а.с.57), частини чергової відпустки з 10.08.2009 року строком на 12 днів (а.с.58). Також в матеріалах справи маються розрахункові листи [PERSON] за періоди з січня по грудень 2013 року, з січня по вересень 2015 року, з січня по грудень 2016 року, за січень 2017 року (а.с.70-75). Представник ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» письмово звертався до Головного управління Національної поліції в м. Києві та просив внести до ЄРДР відомості щодо вчинення невідомими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206 КК України. Також просив розпочати досудове розслідування та вручити ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» памятку про права та обовязки потерпілого у кримінальному провадженні, письмово повідомити про початок кримінального провадження, надати витяг з ЄРДР з інформацією про зареєстроване кримінальне правопорушення, прийняти усі передбачені законодавством заходи для попередження протиправного використання, відчуження майна ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» (а.с.96-100). ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» письмово повідомило Дніпропетровське Управління ОВПП ДФС про неможливість вивезення первинних документів, які знаходяться на тимчасово окупованій території України (а.с.113-114). 04.07.2017 року ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» письмово повідомило Департамент кіберполіції Національної поліції України про вчинення злочину, а саме, що 27.06.2017 року близько 10:30 год. та 29.06.2017 року близько 10:00 год. здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та компютерних мереж ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі», що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації (а.с.115-116). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Згідно науково-правового висновку щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 24 липня 2017 року у розділі VI Узагальнені висновки зазначається, що втрата контролю і доступу ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, а таким чином і припинене провадження господарською діяльністю, знівелювала можливість ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» виконати зобовязання перед працівниками, а саме: видати належно оформлену трудову книжку, провести розрахунок. Такі форс-мажорні обставини є підставами для звільнення від відповідальності зобовязальної сторони, якою за цим висновком є ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» за невиконання обовязків, передбачених законодавством України про працю. У висновках судових рішень різних інстанцій, які ґрунтуються на нормах статті 117 КЗпП України, наголошується, що обовязковою умовою для накладання на Мережі відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільнені та/або затримку видачі трудової книжки з записом про звільнення, тобто виконання власником або уповноваженим ним органом зобовязань, передбачених ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, є наявність вини підприємства. Якщо виконання такого зобовязання унеможливлено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: актами тероризму на територіях Донецької та Луганської областей, що перебувають під контролем незаконних збройних формувань, то вина такого підприємства у невиконанні зобовязань, передбачених ст.ст. 47,83, 115 і 116 КЗпП України, відсутня (а.с.129-143). Товариство з обмеженою відповідальністю при звільненні працівників повинен провести з ними розрахунок в день звільнення за умови: 1) виконання працівником своїх функціональних обовязків, що має бути підтверджено лише документами з первинного обліку праці та заробітної плати, зокрема: штатним розписом; розцінками та нормами праці; наказами та розпорядженнями ( на виплату премій, доплат, надбавок, матеріальної допомоги тощо), табелем обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжної відомістю; 2) провадження мережі господарської діяльності. Втрата контролю і доступу ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звіту, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями і припинення провадження господарською діяльністю, знівелювала можливість ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» виконати зобовязання перед працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України. Дата виходу з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, тобто дата встановлення непереборної сили 13 березня 2017 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed