Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення боргу за довором позики у розмірі 209147,89 грн. з підстав невиконання умов договору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та відповідачем 07.08.2018року було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 237032,67 грн. що еквівалентно 7568,54 Євро. Відповідач зобов`язався повернути кошти повністю та частками не пізніше 31.12.2018року, повна сума підлягає поверненню на день остаточного розрахунку та має відповідати сумі еквівалентній 7568,54 Євро. Однак відповідач свої обов`язки не виконав. Станом на 31.12.2018року сума заборгованості складає 6180 Євро. Крім того, відповідно до п.3.2 договору у випадку прострочення повернення коштів позивач має сплатити пеню в розмірі,1% від несвоєчасно повернутої позики, що складає 1316,34 Євро. Таким чином, загальна сума заборгованості складає 7496,34 Євро ( 6180-1316,34), що еквівалентно 209147,89 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав заяву, в якій просить долучити до справи документи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст.12,ч.1ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.08.2018року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передає [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 237032,67 грн., що еквівалентно 7568,54 Євро., а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю у строк визначений договором ( п.1.1). Згідно п.2.1 договору зазначену в п.1.1 суму грошей Позичальник зобов`язується повернути повністю або частками не пізніше 31.12.2018року. Повна сума підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати сумі еквівалентній 7568,54 Євро. Згідно п.2.2 данного договору факт отримання суми позики засвідчується (розпискою) заявою позичальника. Так, відповідачем були отримані від позивача грошові кошти у розмірі 237032,67 грн., що еквівалентно 7568,54 Євро, що підтверджується нотаріально посвідченою розпискою. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув зазначені грошові кошти в обумовлений в договорі термін. Заборгованості станом на 31.12.2018року складає суму еквівалентну 6180 Євро, що зазначив позивач та відповідачем не спростовано. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Наявність оригіналу договору позики та розписки (заяви) про отримання коштів у позивача, відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачем договором та доказів повернення відповідачем коштів в повному обсязі, свідчить, що позивач є володільцем зобов`язань відповідача, щодо повернення коштів в сумі 6180 Євро, які до теперішнього часу є не виконані. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача суму основного боргу в розмірі еквівалентному 6180 Євро. Згідно п.3.2 договору позики у випадку прострочення поверненя позичальником суми позики передбаченої п.1.1 договору, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,1% від несвоєчасно повернутої позики за кожен день прострочення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача пеня за за кожен прострочення сплати боргу за період з 01.01.2019року по 01.08.2019року в сумі 1316,34 Євро ( 6,18 Євро сума пені за кожен день * 213 днів прострочення). Тобто загальна заборгованость за договором позики складає 209147,89 грн., що еквівалентно 7496,34 Євро, які суд стягує з відповідача на користь позивача. Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір суд стягує в порядку ст.\~141\~ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved