Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому просив суд встановити факт прийняття [PERSON], [INFO], спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO], а саме: земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна розміром 8,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0038646, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року №347. Визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна розміром 8,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0038646, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року №347, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] у с. Велика Бабка Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що [INFO] померла мачуха Позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці Великобабчанської сільської ради розміром 2400 кв. м у [ADDRESS] та право на земельну частку (пай), який належить спадкодавці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0038646, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року №347. 11 вересня 1992 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з надвірними будівлями заповіла [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. 06 листопада 1998 року Позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину вказаного житлового будинку. На момент складання заповіту [PERSON] ще не мала в наявності документ, який посвідчував право на земельну частку (пай); до дня смерті заповіт не змінювала, сертифікат на право на земельну частку (пай) особисто отримати не встигла, тому і зробити додаткове розпорядження щодо земельної частки (паю) також не встигла, у зв'язку з цим Позивач не може належним чином оформити свої спадкові права у нотаріуса. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мачуха Позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 10 березня 1998 року Великобабчанською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №6 (а.с.). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці Великобабчанської сільської ради розміром 2400 кв. м у [ADDRESS], що належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Великобабчанської сіль/ради 08.09.1998 року та зареєстрованого у Чугуївському міжміському державному бюро технічної інвентаризації за №114; - право на земельну частку (пай), який належить спадкодавці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0038646, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року №347. 11 вересня 1992 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Великобабчанською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за №36, відповідно до якого житловий будинок з надвірними будівлями заповіла [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. 06 листопада 1998 року Позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину вказаного житлового будинку, виданого Царьовою І.М. державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2442 (а.с. 9). На момент складання заповіту [PERSON] не мала в наявності документ, який посвідчував право на земельну частку (пай); до дня смерті заповіт не змінювала, сертифікат на право на земельну частку (пай) особисто отримати не встигла, тому і зробити додаткове розпорядження щодо земельної частки (паю) також не встигла, у зв'язку з цим Позивач не може належним чином оформити свої спадкові права у нотаріуса. 25 березня 2000 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0038646, виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року №347 на ім`я [PERSON], зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №260 (а.с.10-11). Оскільки [PERSON], померла в [INFO], правовідносини, пов'язані зі спадкуванням її майна регулюються Цивільним кодексом Української РСР 1963 року. Отже, згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно статті 531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Позивач на момент смерті мачухи був непрацездатною особою, що зумовлюється його пенсійним віком, проживав в будинку з мачухою до і після її смерті, перебував на її утриманні, фактично вступив в управління спадковим майном, користувався та продовжує користуватися речами, меблями, посудом, які там знаходяться та якими користувалася [PERSON], а отже фактично прийняв спадщину зразу ж після її смерті. До того ж, зазначений сертифікат серії ХР №0038646 зберігається у Позивача. Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікат на право на земельну частку (пай), вважається правовстановлюючим документом і є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом чи Державним актом. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи викладене,

Outcome: approved