Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо транспортною пригодою. Просить стягнути з відповідача 204590,74 грн. завданої матеріальної шкоди, 10\~000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9600 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05 травня 2018 року об 00:22 год. на 13 км автодороги Львів-Тернопіль [PERSON] , керуючи трактором «МТЗ-80» з сівалкою, при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу і вчинив зіткнення з автомобілем «Volvo V50» під його (позивача) керуванням, який рухався назустріч. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volvo V50» отримав механічні пошкодження, внаслідок чого позивач зазнав матеріальних збитків на зазначену вище суму та моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник позову не визнали, просять у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки, на їх думку, причиною ДТП було невиконання позивачем вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) і його незаконні дії перебувають у причинно наслідковому зв`язку між шкодою та ДТП, так як позивач при керуванні автомобілем «Volvo V50» 05 травня 2018 року об 00:22 год. перевищив встановлену швидкість руху, рухаючись не 50 км/год, а 89 км/год, не прийняв заходів до зупинки свого автомобіля, коли його осліпив зустрічний транспортний засіб, не дотримався безпечного інтервалу, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на їх зміну, тому в його діях є вина, яка призвела до пошкодження автомобіля «Volvo V50» і дані обставини підтверджуються висновком експерта. Дослідивши та оцінивши докази у справі суд встановив, що 05 травня 2018 року об 00:22 год. на 13 км автодороги Львів-Тернопіль [PERSON] , керуючи трактором «МТЗ-80», номерний знак [NUMBER] , з сівалкою, при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу і вчинив зіткнення з автомобілем «Volvo V50», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Дані обставини стверджується постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2018 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 січня 2019 року, які набрали законної сили та згідно яких встановлена вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином факт причетності відповідача до ДТП та факт порушення ним п.13.3 ПДР України є доведеним і доказуванню не підлягає. Пункт 13.3. ПДР України визначає, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Відповідно до висновку експерта № 103/21від 25 березня 2021 року судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volvo V50 (MW) 1.6D 115HP Business Elition 6MT», [NUMBER] , станом на момент ДТП, з врахуванням ринкової вартості та вартості відновлювального ремонту, становить 204590,74 грн. Транспортний засіб марки «Volvo V50» 2011 року випуску, кузов номер [NUMBER] , зареєстрований 18 травня 2018 року на [PERSON] дружину позивача, з видачею номерних знаків [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] (а. с. 72). Реєстрація транспортного засобу мала місце після настання ДТП. На час скоєння ДТП 05 травня 2018 року, автомобіль «Volvo V50» був ввезений з-за кордону і мав закордонну реєстрацію іншого власника, а за [PERSON] зареєстрований 18 травня 2018 року. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач правомірно набув у власність автомобіль «Volvo V50 (MW) 1.6D 115HP Business Elition 6MT» і в даний час є співвласником його як спільного майна подружжя, відповідно до ст.ст.61-63 Сімейного кодексу України, ст.368 ЦК України. Таким чином позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому автомобілем та, відповідно, отримувати відшкодування за заподіяну його майну шкоду у разі доведеності вини відповідача. В силу ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновим правом фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У даній справі шкода заподіяна внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки транспортних засобів, якими керували позивач та відповідач. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що істотне значення. Виходячи із положень ч.5 ст.1187 ЦК, згідно з якими особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку на підставі доказів, передбачених цивільно процесуальним законом. Навіть якщо існує преюдиційний доказ (постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою встановлений факт ДТП та вина особи), це не звільняє від встановлення судом та доказування сторонами причинного зв`язку між шкодою та ДТП. Такий висновок зазначений в ухвалі ВССУ від 22.05.2013 р. по справі № 6-9016св13. Суд приходить до висновку про доведеність вини відповідача у спричиненні ДТП. Разом з тим, питання про наявність вини позивача у настанні ДТП при розгляді справи про адміністративне правопорушення не розглядалося, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, однак дана обставини не виключає права позивача доводити наявність вини позивача при розгляді цивільної справи. Згідно висновку експерта Чернівецького відділення КНІДСЕ №25/21-29 від 14 травня 2021 року, наданого представником відповідачем та проведеного за його замовленням, визначено, що трактористу трактора МТЗ-80, реєстраційний номер [NUMBER] із сівалкою [PERSON] необхідно було діяти у відповідності до вимог п.І2.2, п. 19.1, п. 22.5 і п. 31.6 (б) ПДР України. Водію автомобіля «Volvo V50», [PERSON] необхідно було дотримуватися вимог п.12.4 і п.19.3 ПДР України. Діючи у відповідності до вимог п.12.3 і п.12.4 ПДР України водій автомобіля Volvo V50 [PERSON] у даній дорожній обстановці при заданих параметрах зближення мав технічну уникнути даної ДТП, недотримання яких, з технічної точки зору у своїй окупності, перебуває у причинному зв`язку із настанням даної ДТП. При дотриманні даних вимог ПДР України при настанні засліплення діючи у відповідності до вимог п.19.3 ПДР України траєкторії руху автомобіля Volvo V50, під керуванням водія [PERSON] і трактора МТЗ 80 із сівалкою СЗ-3.6. під керуванням тракториста [PERSON] , не пересікалися б. Суд частково погоджується з вказаним висновком експерта, оскільки відповідно до п.12.3. ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. В даній спірній ситуації позивач під час керування автомобілем «Volvo V50» не був достатньо уважним та не виконав вимог п.12.3. ПДР України, однак, суд приходить до висновку, що вина відповідача є більшою та істотною, так як він, транспортуючи великогабаритну сільськогосподарську техніку в нічний час доби, не дотримався п.13.3. ПДР України під час роз`їзду з зустрічним транспортним засобом, не забезпечив достатнього інтервалу та не вжив необхідних і достатніх заходів для безпеки інших учасників дорожнього руху. Однак, суд не погоджується з висновком експерта щодо порушення позивачем п.12.4. ПДР України, тобто порушення встановленої швидкості руху у населеному пункті, оскільки у справі відсутні будь які належні і допустимими доказами, якими б вказана обставина стверджувалася. Таким чином вина сторін у настанні ДТП є обопільною. За таких обставин позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити частково, враховуючи норму ч.1 ст.1187 ЦК України, пропорційно обсягу вини відповідача та позивача у настанні ДТП, які суд визначає у частках 2/3 до 1/3 відповідно. Таким чином з відповідача в користь позивача слід стягнути 136500 грн. завданої матеріальної шкоди Відповідно до\~ст.23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає,\~зокрема,\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна;; протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Зі змісту ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Суд приходить до висновку, що заявлена у 10000 грн. сума моральної шкоди достатнього не доведена. Однак, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що дії відповідача спричинили позивачу моральну шкоду у зв`язку з пошкодженням та втратою його майна. Суму моральних втрат позивача суд оцінює у 5\~000 грн. За таких обставин позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково. Щодо стягнення судових витрат. Згідно ст.ст. 133, 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу, яку представник позивача визначає у сумі 9600 грн. та стверджує попереднім актом виконаних робіт. Враховуючи складність справи, обсяг документів підготованих адвокатом, час затрачений для підготовки справи та участі в судових засіданнях, обсяг позовних вимог, що підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що такі витрати слід відшкодувати частково в сумі 5 000 грн., виходячи з принципу необхідності і співмірності та

Outcome: partial