Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 12 травня 2015 року було зареєстровано шлюб, який був розірваний рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2016 року. При спільному проживанні у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачем. 17 листопада 2015 року рішенням Уманського міськрайонного суду з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2015 року і до досягнення сином повноліття. 09 березня 2015 року згідно Указу Президента він був призваний у Збройні Сили України та проходив службу в зоні АТО. За час проходження служби він захворів та 16 лютого 2016 року був звільнений зі служби у Збройних силах. 14 серпня 2018 року він був визнаний інвалідом 2 групи загального захворювання безтерміново. У зв`язку із цим, за станом здоров`я він не може працювати, та єдиним його доходом є пенсія, розмір якої на час звернення до суду становить 1497 гривень. З цієї суми він сплачує аліменти у розмірі 748 гривень 50 копійок, а 748 гривень 50 копійок залишається йому на проживання, при тому, що він постійно, у зв`язку із захворюваннями, потребує лікування, яке проводити за відсутністю коштів не має за що. Крім того, аліменти не можуть стягуватися в повній мірі, оскільки розміру пенсії не вистачає на це, внаслідок чого утворюється заборгованість. Іншого шляху, яким можливо було б вирішити це питання немає, тому за захистом своїх прав та інтересів вимушений звернутися до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір стягуваних з нього на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти з частки від його заробітку (доходу) на тверду грошову суму. Стягувати з нього на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 500 гривень, щомісячно, на дитину до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному об`ємі підтримав позовні вимоги та факти, викладені у позові. Зазначив, що рішенням суду з нього стягуються аліменти на користь відповідача по справі, на утримання сина. Оскільки після проходження військової служби у зоні АТО отримав інвалідність, єдиним доходом на цей час, у нього є пенсія, розмір якої мінімальний. Після відрахування стягуваних аліментів у нього залишається мінімум коштів, яких йому не вистачає ні на проживання, ні на лікування. У зв`язку з цим звернувся до суду за захистом своїх прав з цим позовом та просить суд його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначила, що обставини на які посилається позивач у підтвердження позову, не відповідають дійсності. Так, позивач має інвалідність, але отримана вона була не під час проходження служби у зоні АТО, а внаслідок його неправомірних дій. Крім пенсії [PERSON] має інші джерела доходу і, звертаючись до суду з цим позовом, порушує права свого сина. Вона також отримує заробітну плату майже мінімальну і їй одній важко утримувати сина, надавши йому усе необхідне для розвитку і виховання. Син також хворіє, у зв`язку з чим потребує дієтичного харчування, на що необхідні додаткові витрати. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.09.2015 року і до досягнення сином повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом одному з подружжя, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і /або/ сімейного стану. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або з`явився додатковий обов`язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного та матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання позивача, на ті обставини, що він є інвалідом, у зв`язку з чим не працює, тобто не отримує доходи та не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина, в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, на підтвердження чого він надає копію пенсійного посвідчення та довідку про доходи, але при цьому офіційного підтвердження про те що він не працює позивач не надав. Також позивачем суду надано довідку ТОВ Агрофірма «Ліга» с. Антонівка згідно якої аліменти з [PERSON] 31.10.2017 року та 04.07.2018 року були стягнуті з орендної плати. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було, а також врахувавши обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому підстав для задоволення позову не має. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed