Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження його здоров`я, пов`язаним з виконанням трудового обов`язку. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 04.04.1990 року по 15.08.2018 рік працював в конверторному цеху №2 розливальником сталі. 15.08.2018 року звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. Стаж його роботи в шкідливих умовах праці становить більше 28 років. Важко працюючи на підприємстві у нього виникли захворювання, які Український науково-дослідний інститут промислової медицини 25.06.2020 року зазначив як професійні. 27.07.2020 року було складено Акт розслідування причин виникнення професійних захворювань, причинами які сприяли виникненню двох професійних захворювань є праця в умовах важкої фізичної праці, підпадав під дію шкідливих виробничих факторів, які перевищували гранично допустимі норми, а саме: концентрація пилу в повітрі робочої зони та важкість праці. Спеціалістами медико-соціальної експертної комісії 01.10.2020 року первинно йому встановлено 55% втрати працездатності, з яких 35% по радикулопатії та 20% по ХОЗЛ, а також визнано інвалідом 3 групи. На теперішній час позиваач змушений постійно лікуватися, проходити обстеження у лікаря, його постійно супроводжує: біль в шийному і попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу; біль та обмеження рухів в ліктьових, плечових та колінних суглобах; біль та оніміння рук, мерзлякуватість кистей; загальна слабкість, задишка після фізичного навантаження; періодичний кашель з слизовим харкотинням, важкість та свистячі хрипи у грудях. А також він є інвалідом 3 групи. Вказане призводить до постійних переживань та глибоких моральних страждань. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 200000,00 гривень компенсації за заподіяну йому моральну шкоду. Ухвалою від 05.11.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «АМКР» Тер-Товмасян Ю.Г. подала до суду відзив, згідно якого просила відмовити в задоволенні позову повністю. Вважає розмір маральних страждань, заявлений позивачем до стягнення, завищеним, та таким, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] тривалий час працював на підприємстві відповідача, що підтверджується трудовою кгнижкою (а.с. 6-7). Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) №9 від 27.07.2009 року професійне захворювання виникло за тих обставин, що [PERSON] працюючи з 18.01.2002 по 15.08.2018 року розливальником сталі (першим) конвертерного цеху сталеплавильного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виконував роботи по розливанню сталі у відливниці, організовував працю підлеглого персоналу, контролював виконання підлеглим персоналом своїх обов`язків, виконував роботи по прибиранню продуктів плавки вогневої різки металу киснем, видалення скрапу зі сталерозливних ковшів, очищення їх від скрапу та шлаку перед ремонтом ковшів. При цьому, підпадав під шкідливу дію пилу переважно фібро генної дії та факторів важкості праці, показники котрих перевищували гранично допустимі норми через недосконалість робочого місця. (а.с. 8-12). Згідно довідки МСЕК від 01.10.2020 року [PERSON] первинно встановлено 55% (35% - рад. та 20% - ХОЗЛ) та встановлена 3 група інвалідності з датою переогляду 01.09.2021 року. Протипоказано важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження (а.с. 14,15). Його хворобливий стан здоров`я, також підтверджується випискою №2136/526 із медичної карти стаціонарного хворого та медичним висновком №928 ДУ «Український науково-дослідницький інститут промислової медицини» від 25.06.2020 року (а.с.16-17,18-19) Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивач оцінює в розмірі 200000,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнав ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, у зв`язку з чим отримав 55% втрати професійної працездатності. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачу моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров`я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому, суд вважає, що сума компенсації від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» спричиненої позивачу моральної шкоди повинна складати 95000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 200000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 950,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial