Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21 червня 1999р., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 листопада 2007р., свідоцтвом від 04.02.2013р. Відповідно довідки, виданої 29.10.2013р. дільницею №57 КП «Жилкомсервіс», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: вона, її син та відповідач, але [PERSON] за вказаною адресою не проживає з липня 2009р. та не несет витрати за утримання житла. Вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, але сам добровільно не знімається реєстрації і тому вимушена звертатися до суду з цим позовом. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і дав пояснення про обставини, як вказано вище і вважає, що відповідач в порідке ст. 405 ЦК України є таким, що втратив право користування квартирою, договір найму не укладався відповідно до ст. 158 ДК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином за останнім місцем проживання. Представник Фрунзенський РВ ГУ м. Харкові ГУ ДМС Харківської області в судове засіданні не з'явився, про день і час слухання справи сповіщався належним чином, не явка третіх осіб не перешкоджає слуханню справи. по суті. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21 червня 1999р., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 листопада 2007р.. Згідно свідоцтва від 04.02.2013р., виданого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] [PERSON] придбала 5/12 вказаної квартири, які раніше належали [PERSON] і які були реалізовані в рамках виконавчого провадження. Згідно довідки з місця проживання на сьогоднішній час в спірної квартирі зареєстровані: [PERSON], відповідач [PERSON] та [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили в судовому засіданні, що у спірної квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] тривалий час не мешкає, питань про вселення не ставив, їм відомо, що він зловживав спиртними напоями і місце його проживання невідоме. Статтею 317 ЦК України - власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, члена сім'ї власника житла, суд повинен встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. В судовому засіданні було встановлено, що власником спірного житла є [PERSON], відповідач не проживав в спірної квартирі з моменту з липня 2009 року, не користувався правами наймача і не проживає за цією адресою на сьогоднішній день. Оскільки факт не проживання відповідача понад одного року за місцем реєстрації підтверджено свідками, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відсутність відповідача за вказаним місцем реєстрації протягом строку, встановленого ч.2 ст. 405 ЦК України підтверджуються тим, що відповідач не вживав заходів щодо вселення його до вказаного житла, дій позивача, спрямованих на перешкоджання користування житлом, не оскаржував. Той факт, що за адресою позивачів зареєстрована особа, які фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрації відповідача перешкоджає позивачу розпоряджатися вказаним майном на свій розсуд. За таких обставин, суд задовольняє позов. На підставі викладеного та

Outcome: approved