Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивач зазначила, що з 27 березня 2011 року по 28 листопада 2013 року вона з відповідачем проживали в цивільному шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свого сина, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його сукупних доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У силу ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 24.07.2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне роз'яснити, що в порядку ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодою зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved