Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ. 07.06.2019 позивач уточнила позовні вимоги в обґрунтування яких зазначила, що вона мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 23 серпня 1970 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер. На цей момент за адресою проживання спадкодавця були зареєстровані: дружина - [PERSON] (позивач) та син - [PERSON] (відповідач). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли дружина спадкодавця [PERSON] (позивач, спадкоємець першої черги) та син [PERSON] (відповідач, спадкоємець за заповітом). 28 січня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Вербецької Т.М. з заявою про отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частку житлового будинку. Але нотаріусом було надано роз`яснення про неможливість вчинення нотаріальної дії, оскільки документ «Свидетельство о праве личной собственности на жилой дом», не містить підставу набуття права власності на будинок (купівля-продаж, дарування, успадкування і т.ін.). Нотаріус, відповідно, не може визначити правовий статус майна. За життя спадкодавець [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,1836 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] .; цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий номер 4425186500:02:001:0726; державний акт ЯЕ 869368 від 06 червня 2008 року. Спірна земельна ділянка була набута [PERSON] у приватну власність шляхом приватизації, однак на ній знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя. При поділі спільного сумісного майна позивачці має належати 1/2 частка будинку. Одночасно вона не має права власності на земельну ділянку, на якій розташована нерухома споруда. Тоді до неї, як учасника спільної часткової власності на будинок, переходить право власності на 1/2 частку земельної ділянки у відповідності до статті 120 ЗК України(2768-III), статті 377 ЦК України(435-IV). Тому позивач просить житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] 46,5 м .кв. загальної площі, 25,9 м. кв. житлової площі, який складається з: А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, Б літня кухня, В сарай, Г погріб, №1-3 огорожа, №4 колодязь, реєстраційний номер майна 22757683, визнати спільним сумісним майном [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Поділити спільне сумісне майно [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с.52,57). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про поштові відправлення про причини неявки до суду не повідомив. відзиву не подав (а.с.40,43,51,56). У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження № [NUMBER] російською: « [PERSON] вступил в брак с [PERSON] » 23.08.1970 (а.с.9). Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу будинку від 19 листопада 1974 року [PERSON] придбав будинок в с. Чмирівка Старобільського району Ворошиловградської області (а.с.10). Згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно Старобільського районного бюро технічної інвентаризації, будинок за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 22.08.1989 Виконавчого комітету Старобільської міської ради (а.с.11). Згідно довідки характеристики Старобільського районного бюро технічної інвентаризації №02/67 від 25.02.2019, свідоцтво про право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] було видане [PERSON] (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04.07.2018 Серія [NUMBER] (а.с.13) . 28.01.2019 [PERSON] приватним нотаріусом Вербецькою Т. М. було відмовлено у оформленні спадщини та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання належності йому Ѕ частки нерухомого майна, як такого, що набулося за час шлюбу до суду (а.с.14). Згідно довідки виконавчого комітету Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області № 479 від 21.02.2019, згідно запису в погосподарській книзі № 18, [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті за вказаною адресою були зареєстровані: дружина [PERSON] , син [PERSON] (а.с.30). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 869368, [PERSON] зазначено власником земельної ділянки площею 0,1836 га, розташованої в [ADDRESS] (а.с.31). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1836 га, розташованої в [ADDRESS] (а.с.32-34). Позивач [PERSON] була дружиною померлого [INFO] [PERSON] . Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, складеного спадкодавцем за життя, право на спадкування виникає у спадкоємців за законом, згідно із статтями 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є син померлого [PERSON] (відповідач) та позивач [PERSON] . 28.01.2019 [PERSON] приватним нотаріусом Вербецькою Т. М. було відмовлено у оформленні прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання належності їй Ѕ частки нерухомого майна, як такого, що набулося за час шлюбу до суду, оскілки на будинок видано: «Свидетельство о праве личной собственности на жилой дом» на ім`я [PERSON] . Крім того ст.22 КпШС України (2006-07) визначалося: «Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку». Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 23 серпня 1970 року. Договір купівлі продажу вказаного будинку датовано 19 листопада 1974 року. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок було видане [PERSON] [INFO] , тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. Згідно ч.1 ст.28 КпШС України (в редакції 2006-07) в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Частиною 1 ст.70 нині діючого СК України (2947-III) встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 ст.120 ЗК України(2768-III) передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 4 ст.120 ЗК України(2768-III) визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.4 ст.120 ЗК України(2768-III), особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки. Так, згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ - на будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню. У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач не може скористатися своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ у судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Судові витрати по справі у розмірі 2 995,46 грн., що складаються з судового збору - 1 384,28 грн., інвентаризаційних послуг - 1 571,18 грн, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved