Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 4 по вул. Тираспільське шосе, 43 в смт. Хлібодарське Біляївського району Одеської області; зобов»язати Одеське лінійно-виробниче управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Прикарпаттрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» укласти з ним безстроковий договір найму вказаного житлового приміщення на умовах, передбачених Типовим договором найму жилого приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що він на підстав наказу № 03н від 13.01.2003 року був прийнятий на роботу оператором ГРС до [PERSON] лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Прикарпатрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», де працює по теперішній час. На підстав наказу № 10-н від 21.03.2005 року він був заселений до квартири [ADDRESS], власником якого є ПАТ «Укртрансгаз», балансоутримувачем є Одеське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів. При вирішенні питання щодо заселення його до квартири керівництво запевнило, що договір найму жилого приміщення буде укладено згодом, але станом на теперішній час він так і не був укладений. Коли він звертався з пропозиціями по укладенню договору найму, йому чітко не відповідали, обіцяли, але не виконували обіцянку. 15.12.2005 року Одеське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів подало начальнику Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області клопотання щодо реєстрації його за адресою: [ADDRESS]. На підставі його заяви і клопотання від 21.12.2005 року його місце проживання було зареєстроване за вказаною адресою. У вказаній квартирі він проживає з 21.03.2005 року по теперішній час. За час проживання він одружився, у 2011 році народилася дитина. Іншого житла він та члени його сім»ї не мають. Протягом останнього часу він сплачує кошти за надання комунальних послуг, неодноразово власними силами та за власні кошти проводив косметичний ремонт приміщень, проводив підключення інтернет-провайдера, сплачує за надання послуг з кабельного телебачення. Фактично балансоутримувачем йому було передано у користування вказану квартиру, він вступив у договірні відносини з балансоутримувачем квартири, але письмовий договір найму не укладений, хоча цей договір виконується оскільки відповідач надає йому відповідні послуги і сплачує за них. Вважає, що його права порушені, у зв»язку з чим звернувся до суду з позовом. [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить зобов»язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме: квартирою №4 по вул. Тираспільське шосе, 43 в смт. Хлібодарське Біляївського району Одеської області, зняти цого з реєстрації та виселити без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що між ним, [PERSON] та ПАТ «Укртрансгаз» в особі начальника [PERSON] лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів 29.06.2016 року був укладений договір найму житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS]. 24.06.2016 року на спільному засіданні адміністрації, профспілкового комітету та трудового колективу [PERSON] лінійного виробничого управління магістральних газопроводів було вирішено виділити [PERSON] із сім»єю зазначену квартиру. Наказом № 613 від 24.06.2016 року [PERSON] лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз» «Про передачу в найм житлової квартири» начальника [PERSON] лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ПАТ «Укртарансгаз» вирішено надати для проживання зазначену квартиру на умовах найму позивачеві та членам його родини, а також дозволено заселення до вказаної квартири після підписання договору найму. Підписавши відповідний договір найму та отримавши ключі від зазначеної квартири позивач не зміг потрапити з родиною до квартири, так як у квартирі були встановлені інші замки. Звернувшись до Хлібодарської селищної ради з питанням щодо реєстрації місця проживання, йому було відмовлено, пояснивши проживанням та реєстрацією за вказаною адресою [PERSON] Інформацією про підстави проживання відповідача та реєстрації місця проживання не володіє як власник житлового фонду ПАТ «Укртрансгаз», так і профспілковий комітет. Вважає, що [PERSON] самовільно вселився у спірну квартиру, у зв»язку з чим він звернувся до суду з позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року справи об»єднані в одне провадження. Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні на задоволенні позову наполягали, позов [PERSON] не визнали, при цьому пояснили, що [PERSON] у 2003 році був працевлаштований до [PERSON] ЛВУМГ на посаду оператора ГРС і йому було надано кімнату для проживання у спірній квартирі. Вважає, що [PERSON] неправомірно виділили вказану квартиру, оскільки він мав бути першим в черзі на виділення житла. Представник [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, позов [PERSON] не визнав, при цьому пояснив, що спірна квартира була виділена [PERSON] правомірно, він був першим в черзі на виділення житла, натомість [PERSON] проживає у квартирі без достатніх на то підстав, оскільки йому була виділена лише кімната для тимчасового проживання. Представник [PERSON] лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Прикарпаттрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттрансгаз» у судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, позов [PERSON] підтримав, при цьому пояснив, що [PERSON] був заселений у спірну квартиру тимчасово. Наказа № 10-н, на який посилається [PERSON] як на підставу заселення, не існує. Наразі договір найму вказаної квартири укладений з [PERSON] Представник Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з»явився, але від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] відповідно до наказу № 03-н від 13.01.2003 року був прийнятий на роботу оператором ГРС до [PERSON] лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Прикарпаттрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртансгаз», про що свідчить запис в трудовій книжці (т.1 а.с. 8). Йому, як оператору ГРС, було надано кімнату для проживання, розташовану [ADDRESS] У судовому засіданні було встановлено, що вказана квартира використовується як кімната приїжджих, тобто для тимчасового перебування працівників управління та відряджувальних на період виконання виробничих завдань без права реєстрації та поселення інших осіб. [PERSON] у судовому засіданні стверджував, що він заселився у квартиру на підставі наказу № 10-н від 21.03.2005 року, однак не надав його суду, а тому суд не приймає до уваги його доводи в цій частині. Відповідно до ст. 53 ЖК України жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Згідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного в громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Посилання [PERSON] на те, що спірна квартира є службовою, також не заслуговує на увагу, оскільки згідно ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове приміщення. Але він не надав суду ні ордер, ні рішення про надання квартири, а будь-яких доказів того, що вказане рішення взагалі було прийнято, також не надано. Суд не приймає до уваги розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 987/2006 від 07.07.2006 року про включення зокрема квартири [ADDRESS] в число службових, оскільки таке рішення може бути прийняте лише виконавчим комітетом Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області. Відповідно до листа [PERSON] лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів Філії «Управління магістральних газопроводів «Прикарпаттрансгаз» НАК «Нафтогаз України» № 03-2633 від 15.12.2005 року, адресоване начальнику Біляївського РВ, Одеське ЛВУМГ просить прописати працівника [PERSON] за адресою: [ADDRESS], який згідно наказу № 10-н від 21.03.2005 року у квартирі № 4 по вул. Тираспільське шосе в смт. Хлібодарське Біляївського району Одеської області поселений у будинку оператора ГРС-1 [PERSON] (т.1 а.с. 6). [PERSON] у судовому засіданні підтвердив ту обставину, що на вказаному листі підпис не [PERSON], а іншої особи. З виписки з протоколу № 30 від 18 січня 2008 року засідання адміністрації та профкому [PERSON] ЛВУМГ оператора [PERSON], який працює в ОЛВУМГ з 2003 року і проживає в одній кімнаті службової квартири за адресою: [ADDRESS], поставлено на квартирний облік (т.1 а.с. 7). [PERSON], допитаний у судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що лист [PERSON] ЛВУМГ № 03-2633 від 15.12.2005 року підписаний не начальником управління [PERSON], а іншою особою, довіреності на підписання листів на іншу особу він не бачив, а наказ № 10-н від 21.03.2005 року у нього відсутній. Також пояснив, що керівництво управління не обіцяло йому надати для проживання квартиру, а дозволило лише займати кімнату тимчасово, поки працює та не знайде собі іншого житла, а дружина з дитиною зареєстровані за іншою адресою у придатному для проживання будинку. 15.01.2008 року [PERSON] 15.01.2008 року звернувся з заявою про постановку на квартирний облік, оскільки фактично він проживає у гуртожитку. Рішенням [PERSON] ЛВУМГ, що підтверджується випискою з протоколу № 30 від 18.01.2008 року, [PERSON] поставлений на квартирний облік. [PERSON] вказує на те, що йому був наданий дозвіл на заселення у спірну квартиру. При цьому посилається на лист [PERSON] ЛВУМГ № 03-2633 від 15.12.2005 року, заяву від 15.11.2005 року, лист Хлібодарської селищної ради № 410 від 12.12.2005 року та видаткові накладні і касові чеки. Але ці докази самі по собі і в сукупності з іншими доказами не свідчать про надання йому дозволу на вселення у квартиру і правомірність проживання у ній. Звернення [PERSON] до суду з позовом про зобов»язання укласти з ним договір найму житла, на думку суду, підтверджує ту обставину, що він вселився у квартиру і проживає в ній без належного дозволу. Відповідно до ч.2ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обставина законного заселення до спірного житлового приміщення повинна бути підтверджена наступними письмовими доказами: 1) рішенням про затвердження списку працівників, які перебувають на квартирному обліку; 2) заявою про надання житлового приміщення; 3) документами, що підтверджують право на його отримання; 4) внутрішніми документами підприємства - постанови, протоколи, рішення, накази про постановку на квартирний облік та надання (виділення) житлового приміщенні; 5) наказом про передачу в найм житлової квартири; 6) договором найму квартири. [PERSON] на підтвердження позовних вимог про надав листа про постановку на квартирний облік від 15.01.2008 року та листа на бланку ОЛВУМГ від 15.12.2005 року на ім»я начальника Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області щодо прописки, з печаткою Хлібодарської селищної ради, за підписом невідомої особи, який [PERSON] дозволено прописатися за адресою: [ADDRESS]. З паспорту [PERSON] вбачається, що він зареєстрований в [INFO] 21.12.2006 року, в той час, як у вищевказаному листі йде мова про прописку в м. Одеса. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] після прийняття на роботу було виділено койко-місце у квартирі [ADDRESS]. В кімнаті він ні прибирання, ні поточний ремонт не проводив, це відбувалося за рахунок управління. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала комендантом у кімнатах приїжджих, які розташовані у спірній квартирі. [PERSON] був поселений як оператор, йому було надано койко-місце. Спочатку він займав маленьку кімнату, а потім після одруження просив переселити його у більшу кімнату, але йому було відмовлено. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був поселений у спірній квартирі з дозволу адміністрації і прописаний там же. [PERSON] говорив йому, що з приводу виділення житла звертався до керівника. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що в той час, коли вона була поселена у квартиру в цьому ж будинку, ніякого засідання профкому не проходило. У неї також немає ордеру на поселення у квартиру. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] був поставлений на квартирний облік. Операторів, які приходили на роботу в управління, поселяли у будинку операторів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї (ст.14 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільне законодавство України, зокрема ст.ст.6,627 ЦК України, визначає загальні засади свободи договору, зміст яких полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Наведені позивачем в обгрунтування позову нормативні акти не передбачають примусу до укладення договору. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не звертався до управління з пропозицією укласти договір найму зазначеної квартири. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, він не набув права користування спірною квартирою, а тому підстави для її задоволення відсутні. Натомість позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Зі свідоцтва про право власності від 15 лютого 2005 року вбачається, що житловий будинок по вул. Тираспільське шосе, 43 в смт. Хлібодарське Біляївського району Одеської області належить ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» на праві державної власності. Згідно рішення засновника ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» ліквідовано, а правонаступником всіх прав та обов»язків стало ПАТ «Укртрансгаз», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто власником квартири на теперішній час є ПАТ «Укртансгаз» (т.2 а.с. 41). Відповідно до рішення виконавчого комітету Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області від 16 червня 2016 року № 54 затверджено список працівників [PERSON] ЛВУМГ, які перебувають на квартирному обліку (т.2 а.с. 54 зв. 55). Першим у черзі є [PERSON], [PERSON] третім. 22 червня 2016 року на спільному засіданні адміністрації, профспілкового комітету та трудового колективу [PERSON] лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів було вирішено виділити [PERSON] із сім»єю чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] (т.2 а.с. 5). Вказане рішення [PERSON] не оскаржував. 24 червня 2016 року Наказом № 613 «Про передачу в найм житлової квартири» начальника [PERSON] лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз» вирішено надати для проживання зазначену квартиру на умовах договору найму [PERSON] та членам його родини, а також дозволено заселення до вказаної квартири з 29 червня 2016 року, але не раніше після підписання договору найму (т.2 а.с. 6). 29 червня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «Укртрансгаз» в особі начальника [PERSON] лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів був укладений договір найму вказаної квартири (т.2 а.с. 7-8). [PERSON] ЛВУМГ № 9528/06-03 від 29.06.2016 року надано дозвіл на реєстрацію в квартирі за адресою: [ADDRESS], [PERSON] разом з сім»єю (т.2 а.с. 9). Але останній не має змоги вселитися у квартиру, зареєструвати своє місце проживання і проживати в ній, оскільки [PERSON] проживає у квартирі із сім»єю і відмовляється звільнити її. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких документів щодо вселення до квартири [ADDRESS] [PERSON] не надавалося, договорів найму не укладалося, заяв, листів до органу місцевого самоврядування щодо видачі ордеру на вселення не направлялося, спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та трудового колективу управління щодо надання для проживання не приймалось. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЖК України\~осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За наведених обставин суд вважає, що [PERSON] проживає у спірній квартирі без достатніх правових підстав, і оскільки суду не надано доказів на підтвердження його вселення у квартиру, а не тимчасового проживання у кімнаті для приїжджих, він є таким, що самоправно зайняв житлове приміщення, а тому підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Оскільки рішення суду про виселення є підставою для зняття з реєстрації, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про зняття з реєстрації [PERSON] задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в частині усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення.

Outcome: partial