Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнень від 05.07.2017 р. просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування 7/20 частками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що йому на підставі договору дарування від 11.07.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Щербиною В.С., належить на праві приватної власності 7/20 часток житлового будинку [ADDRESS], іншими співвласниками житлового будинку є [PERSON] та [PERSON]. В належних йому 7/20 частках житлового будинку зареєстрований відповідач, але не проживає там з 11.07.2016 р. З реєстрації за місцем проживання він не знявся, місце його теперішнього проживання позивачу не відоме. Домовленості між ними щодо збереження права користування житлом за відповідачем не було. Реєстрація відповідача у будинку створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, тому він вимушений звернутись до суду з позовом. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. У судові засідання 26.05.2017 р. та 05.07.2017 р. з'явився представник позивача [PERSON], який позов підтримав, в подальшому участі розгляді справи не брав. Тринадцятого вересня 2017 року через канцелярію суду представник позивача надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії договору дарування від 11.07.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С., реєстровий номер 1011, 7/20 часток будинку [ADDRESS] на праві власності належать [PERSON] Іншими співвласниками даного житлового будинку, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого мана щодо об'єкта нерухомого майна № 91057717 від 04.07.2017 р. є [PERSON] та [PERSON]. Згідно відомостей управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 2009 року. За змістом копії довідки № 48, виданої Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але не проживає в квартирі № 1. Згідно Акту від 04.01.2017 р., який складений комісійно, [PERSON] не проживає у квартирі № 1 (7/20 часток житлового будинку) за адресою: [ADDRESS], з 11.07.2016 року. Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника - у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів наявності будь-яких договорів з приводу користування 7/20 частками житлового будинку [ADDRESS], відсутності об'єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні понад встановлений законодавством строк, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved