Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 24.04.1999 року між позивачем [PERSON] , і відповідачем [PERSON] , укладений шлюб, який реєстрований Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Вроблено актовий запис №133. [INFO] під час подружнього життя народився спільний син [PERSON] , батьківство якого сторонами не заперечується. 05.11.2007 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний, оскільки спільне сімейне життя позивача і відповідача не склалося, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції здійснено актовий запис №443. З моменту розлучення і дотепер дитина позивача і відповідача постійно проживає з - [PERSON] . Позивач зазначала що [PERSON] не приймає жодної участі в утриманні сина - [PERSON] . Позивач достеменно знає про те, що [PERSON] має роботу і отримує дохід, а також фактично він є власником певної нерухомості. 01.09.2018 року неповнолітній [PERSON] після здобуття загальної середньої освіти розпочав і дотепер продовжує навчатися у вищому учбовому закладі - Національному університеті біоресурсів і природокористуванні України за спеціалізацією інженерія і природокористування України. Якщо справедливо та об`єктивно підійти до вирішення фінансового питання щодо матеріального забезпечення [PERSON] на період навчання та/або до досягнення особою двадцяти трьох років, то витрати між позивачем і відповідачем за здобуття освіти їхнім сином мають бути розділені порівну між [PERSON] і [PERSON] , складають 9 765 гривень щорічно з кожного з батьків. Також до додаткових витрат необхідно віднести вартість оренди житла, у якому проживає син відповідача - [PERSON] разом зі своєю матір`ю - позивачем [PERSON] , що за Договором оренди квартири [ADDRESS] загалом складає 5 000 гривень щомісячно. Тому позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця, починаючи з дати подання даної Позовної заяви до суду та до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати: в розмірі 1/2 витрат на навчання, що складає 9 765 гривень щорічно, в розмірі 1/2 витрат на оренду житла, що складає 2 500 гривень щомісячно, та зобов`язати відповідача здійснювати оплату наперед починаючи з дати подання даної Позовної заяви до суду та до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , згідно умов Договору про надання правової допомоги № 1-1003/19 від 10.03.2019 року витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 гривень. Аліменти нараховувати з дати подання до суду позовної заяви від 27.03.2019 року. Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідач подав до суду письмовий відзив, згідно якого зазначив що Відповідач вважає доводи Позивача неправдивими, оскільки 13.02.2013 року рішенням Артемівського міжрайонного суду Донецької області з Відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина. На підставі вищевказаного рішення Відповідач починаючи з дня відкриття виконавчого провадження по березень 2019 року своєчасно сплачував аліменти на користь Позивача, що підтверджується Розрахунком сум виплат №б/н від 09.04.2019 року виданим Бахмутським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.(розрахунок додається). Також Відповідач неодноразово за проханням Позивача, окрім суми аліментів надавав синові матеріальну допомогу, але, звісно, ніяких розписок він з колишньої дружини не брав. Єдині грошові суми, переказ яких документально підтверджений, це гроші, які Відповідач переказував Позивачу на кредитну картку банку, однак до цього часу в Позивача збереглися лише декілька квитанції переказу грошей. Твердження Позивача, щодо можливості Відповідача сплачувати аліменти на користь повнолітнього сина в період навчання саме в сумі 3000 гривень, є безпідставними. Сума 150 000 гривень сплачена Відповідачем на користь Позивача в квітні 2019 року не дає права Позивачу вважати, що Відповідач має можливість сплачувати додаткові витрати. Дана сума була отримана теперішньою дружиною відповідача - [PERSON] в займи від третіх осіб для сплати відповідачем суми аліментів обумовленою мировою угодою. У теперішній час, Відповідач не працевлаштований та постійного заробітну немає. Вкрай малих та не регулярних заробітків Відповідача вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності. Слова Позивача про нібито добрий матеріальний стан Відповідача не відповідають дійсності. Оскільки, на сьогоднішній день Відповідач знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, допомагаючи своїм непрацездатним батькам, які є пенсіонерами (пенсійні посвідчення батьків додаються). Також Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] . Дружина Відповідача - [PERSON] має статус особи з інвалідністю 3 групи, та не має можливості працювати за станом здоров`я. А знайти роботу відповідно до рекомендацій МСЕК на 2 години на день [PERSON] не має можливості, оскільки жодного роботодавця не влаштує робітник на дві години на день з легкими умовами праці. Також, донька Відповідача - [PERSON] стоїть на диспансерному обліку в педіатра з групи ЧДХ, та за рекомендацією лікаря потребує посиленого харчування та постійного застосування необхідних лікарських препаратів. Тому відповідач просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі. У судове засідання 11.09.2020 року учасники процесу не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Повнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Що не заперечується сторонами. Згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною особою) від 10.08.2018 року, укладеним між національним університетом біоресурсів і природокористування України та [PERSON] вбачається, що [PERSON] здійснює навчання та отримує вищу освіту на денній формі навчання за спеціалізацією Інженерія програмного забезпечення. Загальна вартість освітньої послуги (без ПДВ) становить 78 120 грн. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Стаття 184 сімейного кодексу України передбачає що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує положення ст.ст. 199, 200, 182 СК України, приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів. Суд зважає, що обов`язок з утримання дитини, в тому числі і до досягнення нею 23 річного віку у зв`язку з навчанням, покладений на обох батьків. Стан здоров`я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати свого сина що продовжує навчання. Доказів про сплату на інших дітей аліментів або стягнень за виконавчими документами відповідачем не надано. При цьому суд звертає увагу на правову природу даного роду аліменти, які пов`язуються не тільки з сплатою вартісних послуг за навчання дитини, а і її утримання в цілому у зв`язку з необхідністю отримання матеріальної допомоги пов`язаної з харчуванням, одягом, транспортними витратами. За таких умов, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, та стягнути [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 27.03.2020 року і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до 23-х років. Що стосується вимог позову про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витратах на дитину, то суд відмовляє в повному обсязі в даних вимогах, оскільки здобуття сином сторін вищої освіти та витрати позивача на оренду житла, не є особливими обставинами в силу ст. 185 СК України що зумовлюють понесення додаткових витрат. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на відповідача. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 50 000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial