Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 39555,48 грн., пеню в сумі 6102,38 грн., інфляційні витрати в сумі 2516,03 грн., три відсотки річних в сумі 582,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.08.2017 року в м. Одеса по вул. Чорноморського коз., 2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль [NUMBER]. Вказана ДТП сталась з вини водія [PERSON], який керував транспортним засобом «Лексус» д.н.з.[NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Лексус» д.н.з.[NUMBER] на момент дружньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачем, у відповідності до полісу серії АК/3658085. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, а позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано збитки. 10.08.2017 року відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, а 21.08.2017 року відповідач отримав заяву позивача про виплату суми страхового відшкодування. Однак, сума страхового відшкодування позивачу на час звернення до суду з позовом відповідачем не виплачена. У зв'язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з»явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. На час судового засідання з'ясовано відсутність відзиву від відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання повідомлений судом у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09.08.2017 року в м. Одеса по вул. Чорноморського коз., 2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль [NUMBER]. Вказана ДТП сталась з вини водія [PERSON], який керував транспортним засобом «Лексус» д.н.з.[NUMBER] (а.с.8-10). Відповідно до постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.09.2017 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.10). В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 09.08.2017 р., є доведеною та не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Відповідно до полісу серії АК/3658085 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було забезпечено транспортний засіб «Лексус» д.н.з.[NUMBER] зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000,00 грн., франшиза 00,00 грн. Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 10.08.2017 року відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, а 21.08.2017 року відповідач отримав заяву позивача про виплату суми страхового відшкодування (а.с.13,14). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно із п. 3 ст. 34 цього Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до звіту № 1059 про визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, а також страхового акту та розрахунку страхового відшкодування, судом встанолено, що вартість матеріального збитку завданого позивачу складає 39555,48 грн. (а.с.16-31). Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена відповідачем не була, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Пунктом 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року за № 85/96-ВР, зі змінами та доповненнями, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно же до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу та згідно з п. 12.1 ст. 12 цього ж Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Інших обмежень щодо зменшення суми страхового відшкодування чи відмови у страховому відшкодуванні Законом не передбачено. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги викладені вище вимоги закону, суд вважає, що вимога про стягнення суми страхового відшкодування є обгрунтованою та законною, в зв»язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності до ст. 37.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Крім того, відповідно до ст.ст. 536, 625 ЦК України, боржник зобов»язаний сплачувати проценти, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Позивачем надано розрахунок штрафних санкцій за період з 20.11.2017 року по 18.05.2018 року, а саме: пені в розмірі 6102,38 грн., витрат від інфляції в сумі 2516,03 грн., а також три відсотки річних в сумі 582,00 грн. Суд приймає дані розрахунки до уваги, вважає їх належними та допустими доказами, які підтверджують суми, які підлягають стягненню, в зв»язку з порушенням відповідачем своїх зобов»язань. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідачем не спростовані жодні доводи позивача та не надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували обставини, викладені позивачем. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що позов розглядається в межах позовних вимог, суд вважає, що позовна вимога про стягнення штрафних санкцій з відповідача є обґрунтованою та законною, в зв»язку з чим остання підлягає задоволенню. З огляду на висновки суду про повне задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved