Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи на стороні відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що за життя його брат [PERSON] працював у сільському господарстві і отримав право на земельну частку (пай) та на його імя було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0317004 від 04.07.1996 року. Дана земельна частка (пай) розташована на території Болотницької сільської ради. 25 березня 2002 року [PERSON] помер. Спадкоємців першої черги на момент його смерті не було, так як дружина спадкодавця [PERSON] померла у квітні 2001 року. Позивач являється спадкоємцем другої черги після смерті брата згідно положень діючого на момент смерті ЦК УРСР, і прийняв спадщину вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки після смерті спадкодавця провів поминальні заходи, господарював в садибі брата, доглядав за городом та будинком. Для оформлення спадщини після смерті брата позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай), що належала його брату за життя. Тому позивач [PERSON] просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті брата [PERSON], та визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті брата. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 25 березня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 135866 від 25.03.2002 р. (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження (повторного) серії І-ЕЛ № 201719 від 27.12.2017 року [PERSON] народився 11 лютого 1948 року, в графі «Батько» зазначено [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 27.12.2017 року [PERSON] народився 26 березня 1942 року, відомості про батька [PERSON], відомості про матір [PERSON] (а.с.8-8зв.). Згідно довідки Болотницької сільської ради від 03.01.2018 року № 3 [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований [INFO], разом з ним проживав та був зареєстрований [PERSON] (а.с.9). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується довідкою Болотницької сільської ради від 10.01.2018 року, згідно з якою [PERSON] належав сертифікат направо на земельну частку (пай) серії ЧН № 0317004 колишнього КСП ім. Суворова (а.с.12), повідомленням відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 05.01.2018 року. згідно з яким на імя [PERSON] видавався сертифікат направо на земельну частку (пай) серії ЧН № 0317004 розміром 5,5 умовних кадастрових гектарів (а.с.13). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 23.04.2018 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЧН № 0317004 від 04.06.1997 року, що належала [PERSON] станом на 25.03.2002 року становила 48061, 83 грн. (а.с.41). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 22 липня 2016 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0317004 на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с.15). Листом державного нотаріуса Прилуцької районної ДНК від 19.01.2018 року [PERSON] повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.16). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Розглядаючи вимогу позивача про встановлення факту прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Спадкодавець [PERSON] помер у 2002 році, тобто під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин. Статтею 549 УК УРСР передбачено визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, положенням ст. 530 ЦК УРСР передбачено, що до другої черги спадкоємців за законом , при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, відносяться брати і сестри померлого. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем другої черги після смерті брата згідно діючого на момент відкриття спадщини цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, йдеться про те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянуто судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи підтверджується той факт, що [PERSON] після смерті [PERSON] поховав його та фактично вступив в управління спадковим майном, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як надасть йому можливість оформити спадщину у передбаченому законом порядку після смерті брата, іншим шляхом це встановити неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] Розглядаючи позовну вимогу про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON]Л, помер у 2002 році, тобто до вступу в дію Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець помер в 2002 році, тобто спадщина після його смерті відкрилась до набрання чинності ЦК України під час дії ЦК УРСР. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК У PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] згідно положень ЦК УРСР, які діяли на момент відкриття спадщини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), дане право на даний час залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], то до позивача, як спадкоємця, переходить право на прийняття спадщини, зокрема і на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю за життя згідно сертифікату серії ЧН № 0317004. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набув право на земельну частку (пай), дане право було ним було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельні частку (пай) в порядку спадкування за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved