Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовною заявою про витребування у відповідача - [PERSON]. майна з чужого незаконного володіння, в якій просить витребувати у відповідача автомобіль марки SUBARU, модель IMPRESA, тип - легковий хетчбек-в, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є єдиним законним власником автомобіля марки SUBARU, модель IMPRESA, тип - легковий хетчбек-в, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER]. 02 липня 2013 року позивач видав довіреність серії ВТЕ 999660 на ім'я [PERSON] на право керування та розпорядження належним йому автомобілем, яку анулював 08 липня 2013 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М., про що належним чином повідомив [PERSON] і попросив повернути автомобіль разом з правовстановлюючими документами. Як згодом стало відомо, 09 липня 2013 року [PERSON] на підставі анульованої довіреності та довідки рахунку серії ААВ №552285 від 09 липня 2013 року, виданої ТОВ «Автокорпорація», яка була видана на підставі Договору № ААВ5532285 від 09 липня 2013 року про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку, зняв з обліку зареєстрований за позивачем автомобіль марки SUBARU, модель IMPRESA, тип - легковий хетчбек-в, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] та в той же день зареєстрував його на себе. Після того, - 17 грудня 2013 року зазначений автомобіль був повторно знятий з обліку для реєстрації та зареєстрований на відповідача [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, договір № ААВ5532285 від 09 липня 2013 року про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку та довідка рахунок серії ААВ №552285 від 09 липня 2013 року, були визнані недійсними. На підставі вище зазначеного рішення суду, Управлінням ДАІ ГУ МВС України в м. Києві було проведено анулювання реєстраційних операцій, а саме - операцій по реєстрації та зняттю з реєстраційного обліку автомобіля марки SUBARU, модель IMPRESA, тип - легковий хетчбек-в, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] «Субару», моделі «Імпреза», 2008 року випуску, кузов № [NUMBER]. З часу набрання законної сили рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року і на даний час відповідачем не повернуто позивачу належний йому автомобіль, що і стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити з вищенаведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що відповідач є добросовісним набувачем, яка здійснила з [PERSON] розрахунки за придбаний нею автомобіль, користується ним на законних підставах, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу оформлене на її ім'я, що є предметом розгляду іншої справи за позовом [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб за добросовісним набувачем. Представник третьої особи - УДАІ ГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі доказами, причин своєї неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що 02.07.2013 року [PERSON] видав на ім'я [PERSON] довіреність на право керування та розпорядження належним йому автомобілем Subaru Imperza, номер кузова [NUMBER], посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. за реєстровим номером 1095. 08.07.2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. з заявою про скасування зазначеної довіреності, про що того ж дня до Єдиного реєстру довіреностей було внесено відповідну запис за № 934. В подальшому, на підставі заяви [PERSON] автомобіль Subaru Imperza, номер кузова [NUMBER] було оголошено в розшук. Згідно довідки старшого слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 03.10.2013 року № 47/2/б, автомобіль Subaru Imperza, номер кузова [NUMBER], який перебував у розшуку, 01.10.2013 року було затримано при спробі зняття з обліку для реалізації. Вказаний автомобіль було знято з обліку для реалізації 09.07.2013 року на підставі довіреності від 02.07.2013 року та в той же день зареєстровано в МРЕВ-3 м. Києва на нового власника [PERSON], з видачею йому нового н.з. АА 45387МХ, замість попереднього н.з. АА3007НМ. У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до Управління ДАІ ГУМВС України в м. Києві з заявою щодо незаконного зняття з обліку автомобіля Subaru Imperza, номер кузова [NUMBER] в підрозділах, підпорядкованих УДАІ ГУМВС України в м. Києві, на підставі нотаріальної довіреності, яка була ним скасована. Як вбачається з Висновку перевірки фактів, викладених у заяві [PERSON] від 21.10.2013 року, при вивченні підстав зняття з обліку вказаного автомобіля було встановлено, що відповідно до договору № ААВ552285 про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки рахунку, [PERSON] особисто продав автомобіль Subaru Imperza, номер кузова [NUMBER], [PERSON] Довідку-рахунок серії ААВ № 5522895 від 09.07.2013 року оформляла працівник ТОВ «Автокорпорація» [PERSON], яка стверджувала, що власник автомобіля [PERSON] був особисто присутній при продажу автомобіля та виписки довідки-рахунку. Будучи незгодним з діями працівників УДАІ ГУМВС України в м. Києві щодо зняття 09.07.2013 року з обліку автомобіля Subaru Imperza та його перереєстрації на [PERSON], [PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до УДАІ ГУМВС України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Як вбачається з постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.01.2014 року по вищевказаній справі позовні вимоги [PERSON] залишено без задоволення. При розгляді справи судом було враховано, що факт фіктивності документа чи його підроблення має бути встановлений належним чином, а доказів оскарження дій працівників ТОВ «Автокорпорація», чи то оскарження укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу автомобіля станом на час розгляду справи [PERSON] суду не надав. Як вказав позивач, під час розгляду даної адміністративної справи та наданих УДАІ м. Києва документів, йому стало відомо, що 09.07.2013 року [PERSON] зареєстрував на себе належний йому автомобіль на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 552285 від 09.07.2013 року, виданої ТОВ «Автокорпорація», яка, в свою чергу, була видана [PERSON] на підставі Договору № ААВ5532285 від 09.07.2013 року про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку. Згідно висновку УДАІ ГУ МВС України в м.Києві від 21.10.2013 року саме на підставі цього договору, укладеного з ТОВ «Автокорпорація» він, начебто, особисто продав належний йому (позивачу) автомобіль Subaru Imperza, номер кузова [NUMBER] - [PERSON] Доводи [PERSON] про те, що він ніколи не укладав та не підписував договір № ААВ552285 від 09.07.2013 року про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку, жодних правовідносин з ТОВ «Автокорпорація» ніколи не мав, також доводи [PERSON] про відсутність у нього намірів продавати належний йому автомобіль, які підтверджувалися Висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 5912/5913/14-32 від 01.09.2014 року, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України, ст. 203 цього Кодексу, були взяті до уваги Деснянським районним судом м. Києва, як обґрунтовані і доведені, тому 28 жовтня 2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, було визнано недійсним Договір № ААВ 552285 надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку, укладений 09 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], визнано недійсною Довідку-рахунок серії ААВ №552285 від 09 липня 2013 року, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокорпорація» про продаж автомобіля Subaru Imperza, номер кузова [NUMBER], [PERSON] (а.с. 17-23). З матеріалів справи убачається, що [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання за нею права власності на транспортний засіб - автомобіль Subaru Imperza, 2008 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], як за добросовісним набувачем, посилаючись на те, що вона придбала автомобіль за відплатним договором, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17.12.2013р., видане на її ім'я і вона є добросовісним набувачем і користувачем транспортного засобу. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб за добросовісним набувачем було відмовлено, проте, станом на час розгляду справи достовірних даних про набрання законної сили вказаним рішенням суду немає, тому правових підстав для застосування ст. 61 ЦПК України щодо обставин, встановлених цим рішенням, у суду немає. Згідно листа УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 21.07.2015р. за №10/М-1468, будь-які реєстраційні дії з транспортним засобом - автомобілем Subaru Imperza, 2008 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], у центрах ДАІ м. Києва у 2014 - 2015 роках не проводились. Станом на 22.07.2015р. у центрі ДАІ №3 надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів, підпорядкованому УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, скасовано реєстрацію від 17.12.2013р. автомобіля Subaru Imperza, 2008 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] Крім того, скасовані наступні реєстраційні дії: - зняття з обліку для реєстрації від 09.07.2013р. автомобіля Subaru Imperza, 2008 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] на ім'я [PERSON]; - вторинна реєстрація від 09.07.2013р. автомобіля Subaru Imperza, 2008 року виготовлення, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрація [NUMBER] на ім'я [PERSON]; - зняття з обліку для реалізації від 17.12.2013р. автомобіля Subaru Imperza, 2008 року виготовлення, номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с. 113). Отже, на час розгляду справи єдиним власником автомобіля Subaru Imperza, 2008 року виготовлення, номер кузова [NUMBER] є позивач [PERSON] Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України. Згідно з вимогами частини першої цієї статті Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як підтверджується наявними у справі доказами, жодних правочинів між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON] не вчинялося. Визнаний судом недійсним правочин вчинений між [PERSON] та [PERSON], тому, відповідно, положення ст. 216 ЦК України щодо зобов'язань повернути у натурі все одержане за таким правочином, можуть бути застосовані при вирішенні спору між вказаними особами. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, - відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України. З огляду на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлений факт вибуття спірного автомобіля з володіння власника - позивача [PERSON] не з його волі, в судовому засіданні встановлено, що фактичне користування автомобілем здійснює відповідач [PERSON], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 17.12.2013р. на ім'я [PERSON] скасоване, наявні правові підстави для задоволення позову про витребування спірного майна у відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 27, 202, 203, 215, 216, 237, 330, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 61, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved