Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] після батька [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Фрунзе» на території Йосипівської сільської ради Захарівського району Одеської області, розміром 5,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчено сертифікатом серії ОД № 0200065 виданого [PERSON] , спадщину після якого прийняв [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її чоловік заповіт не залишав, спадкоємцями за законом є позивач та син - [PERSON] . На час відкриття спадщини позивач постійно проживала та була зареєстрована із чоловіком за однією адресою, що свідчить про прийняття спадщини. Про відмову від спадщини не заявляла. Інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини спадкодавця відсутні. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну частку (пай) спадкодавця через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), також серед поданих документів відсутній документ, що підтверджує прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надали до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити повністю (а.с. 36). Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 35). Представник відповідача Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 34). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем та витребувані за його клопотанням докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно на підставі запису за № 14 зробленого 28 червня 2003 року в книзі реєстрації актів про смерть виконавчим комітетом Йосипівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області (а.с. 10). За інформацією міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 06.10.2020 року № 983/155-20, спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. «Фрунзе» на території Йосипівської сільської ради розміром 5,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказане право належало йому згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0200065, виданого 16 травня 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 191/97 від 16.05.1996 року (а.с. 19). Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, яка була опублікована в газеті «Голос України» від 02.06.2016 року № 101 та набрала чинності з дня, наступного за днем її опублікування - з 03 червня 2016 року, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: Все своє майно, яке належить йому на день смерті заповідає [PERSON] (а.с. 16). Отже, спадкоємцем за заповітом був лише його син - [PERSON] . Родинні відносини між померлим та його сином - [PERSON] підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до якого [INFO] народився [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 1 від 08.01.1962 року, у відомостях про батька вказано [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] фактично спадщину прийняв, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Йосипівської сільської ради Захарівського району Одеської області № 218 від 26.10.2020 року (а.с. 17). Інші спадкоємці, які здійснили дії до прийняттю спадщини спадкодавця відсутні. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого повторно на підставі актового запису за № 93 зробленого 30 березня 2016 року Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області (а.с. 12). Після смерті спадкодавця - [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. [PERSON] заповіт не залишав. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач дружина - [PERSON] та його син - [PERSON] . Шлюбні відносини між позивачем та спадкоємцем підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] відповідно до якого 25.04.1982 року укладено шлюб між [PERSON] та позивачем [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 4 від 25.04.1982 року, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєне прізвище - [PERSON] (а.с. 13). Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [INFO] народився [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 89 від 02.08.1983 року, у відомостях про батька вказано [PERSON] (а.с. 14). На час відкриття спадщини позивач постійно проживала та була зареєстрована із чоловіком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області від 05.10.2020 року № 3874 (а.с. 18). Листом від 23 жовтня 2020 року Романової І.С. , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну частку (пай) спадкодавця через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), також серед поданих документів відсутній документ, що підтверджує прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] (а.с. 15). За інформацією Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 13.04.2021 року № 187/01-16, за інформацією стосовно [PERSON] , який помер [INFO] : заповіт щодо майна [PERSON] не залишав; спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися; спадкоємці із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися; свідоцтво про право на спадщину не видавалося; спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , в Захарівській районній державній нотаріальній конторі не заводилася. [PERSON] , який помер [INFO] : заповіт щодо майна [PERSON] не залишав; спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися; спадкоємці із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися; свідоцтво про право на спадщину не видавалося; спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , в Захарівській районній державній нотаріальній конторі не заводилася (а.с. 33). Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступних положень чинного на час відкриття спадщини [PERSON] Цивільного кодексу Української РСР: спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524); при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 529); спадкоємець прийняв спадщину , якщо він, зокрема, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п. 1 ст. 549); прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548). Положення чинного на час відкриття спадщини пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, визначал и, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Положеннями пунктів 4.12., 4.14., 4.15. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти та посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Визначаючи наявність підстав для встановлення у судовому порядку факту прийняття позивачем спадщини спадкодавця, суд виходить з положень ч. 2 ст. 315 ЦПК про те, що суд розглядає справи про встановлення факт ів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За результатом дослідження описаних у цьому рішенні доказів, суд приходить до висновку про доведеність вказаного факту, оскільки він не заперечується відповідачем. Суд також погоджується з доводами позивача про те, що свої спадкові права щодо належного спадкодавцю на підставі сертифіката права на земельну частку (пай) позивач може підтвердити тільки за судовим рішенням. Статтею 2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було визначено, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Статтею 3 цього Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» чинного Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Виходячи з наведеного, встановлення факту прийняття позивачем спадщини спадкодавця - надає суду підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права на спадкове майно виходячи зі спадкових правовідносин, що виникли у позивача за результатом встановлення вказаного факту. Позивач, як дружина спадкодавця, за відсутності його заповіту, як спадкоємець за законом першої черги за встановленим у судовому порядку фактом прийняття спадщини спадкодавця набула право (успадкувала) на належне йому і підтверджене відповідним сертифікатом право на земельну частку (пай).

Outcome: approved