Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01 лютого 1980 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано Вознесенівським районним у м.Запоріжжі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 74. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Більше 15 років поспіль він намагається знайти порозуміння з відповідачем з питань спільного сумісного проживання, але протягом усіх цих років відповідач не приділяє належної уваги їхнім взаєминам. Протягом останнього року поведінка відповідачки стала вкрай неприйнятною. Вони припинили з нею будь-яке спілкування, спільного бюджету та спільного господарства не ведуть. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а сплачений ним судовий збір при подачі позову просить залишити на користь держави. Відповідач також просить суд розглянути справу за її відсутності, проти позову не заперечує, при цьому зазначила, що прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у даній справі перебувають у шлюбі з 01.02.1980 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим повторно Вознесенівським районним у м.Запоріжжі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В судовому засіданні встановлено, що сторони не мають неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Окрім того, частиною 8 ст. 235 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, позивач наполягає на розірванні шлюбу та відповідач не заперечує, при цьому відповідач не бажає після розірвання шлюбу змінювати своє прізвище. Статтею 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати йому судові витрати, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved