Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що являється власником житлового будинку [ADDRESS] , при цьому у вказаному будинку до теперішнього часу є зареєстрованою, але з серпня 2018 року не проживає, відповідачка [PERSON] , при цьому комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідачки у належному позивачу будинку перешкоджає останньому в повній мірі здійснювати свої права щодо розпорядження та користування вказаним майном. Посилаючись на ст. ст. 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України позивач просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримав, судові витрати по справі просив залишити за ним (ас. 29). Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги визнала в повному обсязі та проти задоволення таких не заперечувала (ас.25). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 21.10.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та проведення її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 21 22 ). Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ За\~ викладених\~ вище\~ обставин,\~ суд\~ знаходить\~ можливим\~ розглянути\~ дану\~ справу\~ в\~ судовому\~ засіданні\~ у\~ відсутності\~ нез`явившихся\~ сторін\~ по\~ справі\~ на\~ підставі\~ наявних\~ у\~ ній\~ матеріалів,\~ при\~ цьому\~ суд\~ \~не \~здійснює \~фіксування \~судового \~ засідання\~ технічними\~ засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав : - так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено в судовому засіданні копією договору купівлі-продажу житлового будинку серії ААЕ № 263306 від 07.03.1997 року, на підставі якого позивач набув право власності на будинок в с. Долина Юр`ївського району (ас.7). Вказаний будинок придбаний позивачем до укладення шлюбу з відповідачкою по справі [PERSON] ( шлюб укладено 08.08.1998 року (ас.8) та розірвано 15.11.2018 року (ас.19, 20). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , будучи зареєстрованою в належному позивачу на праві власності будинку, в останньому не проживає з серпня 2018 року, що підтверджено в судовому засіданні актом обстеження домоволодіння [ADDRESS] , (ас.12). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належить дружина (чоловік) власника, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом і ведуть спільне господарство. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Судом було встановлено, що відповідачка, будучи зареєстрованою в належному позивачу будинку, згідно досліджених в судовому засіданні доказів, більше року не проживає в належному позивачу будинку, при цьому спільним побутом з позивачем не пов`язана, спільне господарство з останнім не веде, членом сім`ї останнього наразі не являється. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять в собі інформацію щодо предмета доказування та логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідачкою жодних доказів ані щодо її фактичного проживання в спірному будинку, ані щодо наявності поважних причин не проживання в даному будинку не надано. Суд звертає увагу і на той факт, що тривалість відсутності відповідачки в належному позивачу будинку об`єктивно свідчить про зміну її місця проживання, а тому визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням не буде свідчити про втрату нею житла взагалі і, в свою чергу, буде захищати права позивача. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка по справі, більше року не проживає в будинку за місцем реєстрації, суд приходить до висновку про те, що є всі, передбачені\~\~ст.\~\~405\~\~ ЦК\~\~України\~\~ підстави, для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи волю позивача, суд вважає можливим судові витрати по справі залишити за останнім, про що позивач просив в наданій на адресу суду заяві про розгляд справи за його відсутності (ас.29).

Outcome: approved