Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив зняти арешт, що накладений постановою АА 731192 від 01.10.2003 року Державною виконавчою службою Дніпровського РУЮ у м.Херсоні з належного йому будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовував тим, що при зверненні до приватного нотаріуса Маршалової Л.В. для реєстрації змін щодо належного майна дізнався, що постановою державного виконавця АА 731192 від 01.10.2003 року на будинок накладено арешт. Позивач звернувся до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з будинку та надав підтвердження сплати боргу, який став підставою для накладення арешту на його будинок. Позивач вважає, що наведені обставини свідчать про відсутність правових підстав накладення арешту та існування арешту позбавляє позивача можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Ухвалою суду від 05.10.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.11.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи до суду не з`явився, причини неявки суду, не повідомив. Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка незаборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно договору дарування жилого будинку від 14.08.2002 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах 47/100 належить будинок [ADDRESS] . На підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника АА 731192 від 01.10.2003 року Державною виконавчою службою Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, в межах виконавчого провадження №6-954 про стягнення боргу в розмірі 8,50 грн., накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , що також вбачається з витягу №207606629 від 27.04.2020 року. 08.05.2020 року Позивач звернувся з заявою до Дніпровського районного відділу виконавчої служби м.Херсону із заявою про зняття арешту з вказаного майна Листом за №36058 від 15.05.2020 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви від 08.07.2020 року у звязку з тим, що виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] у службі не перебувають та вказані виконавчі провадження відсутні в електронному реєстрі відкритих виконавчих проваджень, оскільки постанова про арешт винесена в 2003 році. Згідно п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення (далі - Порядку), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обґрунтованість існування арешту, що накладений постановою АА 731192 від 01.10.2003 року Державною виконавчою службою Дніпровського РУЮ у м.Херсоні з будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та скасування арешту. На підставі викладеного, ст. ст.3, 15, 16, 321, 328, 391 ЦК України,

Outcome: approved