Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «БрокБізнесБанк», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Туль-Чікен» про захист прав споживача фінансових послуг та взаємозалік зобов'язань та за участю третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ТОВ «Едельвейс» про припинення зобов'язань, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] відкрив поточний рахунок у ПАТ «БрокБізнесБанк», на даний час залишок по даному рахунку становить 77087, 53 грн. 30.07.2014 року від ПАТ «БрокБізнесБанк» позивач отримав листа претензію про погашення простроченої заборгованості на суму 1515312, 65грн. за кредитним договором № 01KLN від 18.01.2013 року, укладеним між ТОВ «Єдельвейс» та ПАТ «БрокБізнесБанк», оскільки для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18.01.2013 року було укладено договір поруки між позивачем та ПАТ «БрокБізнесБанк» № 01-Р-13, іншим поручителем по даному кредитному договору є ТОВ «Туль-Чікен» відповідно до договору поруки № 02- Р-13 від 18.01.2013 року. Оскільки позивач є кредитором банку на суму коштів, що знаходяться на його рахунку банківського вкладу та боржником банку відповідно до договору поруки, просив суд визнати зобов'язання за кредитним договором № 01KLN від 18.01.2013 року припиненим частково на суму 76987,53 грн. та визнати зобов'язання за договором поруки між позивачем та ПАТ «БрокБізнесБанк» № 01-Р-13 припиненим частково на суму 76 987, 53 грн. Представник ТОВ «Едельвейс» [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «БрокБізнесБанк» про припинення зобов'язань, мотивуючи позов тим, що 18.01.2013 року між ТОВ «Едельвейс» та ПАТ «БрокБізнесБанк» було укладено кредитний договір № 01 KLN, згідно якого відкрито кредитну лінію у розмірі 2 200 000,00 грн., [PERSON] являється поручителем по вище зазначеному кредитному договору, іншим поручителем по даному кредитному договору є ТОВ «Туль-Чікен» відповідно до договору поруки № 02- Р-13 від 18.01.2013 року. 12.02.2014 року між ТОВ «Туль-Чікен» та ПАТ «БрокБізнесБанк» було укладено договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково - касового обслуговування тарифний пакет «Економ», станом на 20.02.2014 року на вказаному рахунку обліковувалось 1 332 300, 00 грн. Просила суд визнати зобов'язання за кредитними договором № 01 KLN від 18.01.2013 року, укладеним між ТОВ «Едельвейс» та ПАТ «БрокБізнесБанк» припиненим частково на суму 1 332 300, 00 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, позовні вимоги підтримали, за обставин викладених в позові, просили суд позов задовольнити, позовні вимоги ТОВ «Едельвейс» підтримали. Представник третьої особи з самостійними вимогами ТОВ «Едельвейс» [PERSON] не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог [PERSON], позовні вимоги ТОВ ТОВ «Едельвейс» просила суд задовольнити за обставин, викладених в позові. Представник відповідача ПАТ «БрокБізнесБанк» Проценко Т.Т. в судових засіданнях позов не визнала, суду зазначила, що банк не погоджується з позовною заявою [PERSON], оскільки на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року №107 «Про внесення Публічного акціонерного товариства БрокБізнесБанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 року було прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «БрокБізнесБанк». 11.06.2014 року розпочата ліквідація АТ «БрокБізнесБанк», Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є пріоритетним з питань ліквідації банків. Основною метою Закону про систему гарантування є захист інтересів фізичних осіб - складників банку. Вимоги цих осіб є вимогами четвертої черги задоволення відповідно до ст. 52 Закону. Просили суд в задоволенні позовної заяви [PERSON] до АТ «БрокБізнесБанк» відмовити в повному обсязі, надала суду письмові заперечення. В послідуюче судове засідання, призначене на 11.03.2015р., не з»явилась по невідомій суду причні. За таких обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Туль-Чікен» в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] та ТОВ «Едельвейс» підтримала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позови [PERSON] та ТОВ «Едельвейс» підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2014 року між ПАТ «БрокБізнесБанк» та [PERSON] укладено договір № D180723796 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, відповідно до якого на поточному рахунку позивача на даний час містяться грошові кошти в сумі 77 087, 53 грн. (а.с. 6-16, 72). 12.02.2014 року між ТОВ «Туль-Чікен» та ПАТ «БрокБізнесБанк» було укладено договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково - касового обслуговування тарифний пакет «Економ», станом на 20.02.2014 року на вказаному рахунку обліковувалось 1 332 300, 00 грн.(а.с.98). 18.01.2013 року між ПАТ «БрокБізнесБанк» та ТОВ «Едельвейс» уклали кредитний договір № 01KLN та з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки № 01-Р-13 від 18.01.2013 року між [PERSON] та банком, а також договір поруки № 02-Р-13 від 18.01.2013 року між ТОВ «Туль-Чікен» та банком (а.с. 17-21, 22-24, 25-27). 27.02.2014 року [PERSON] звертався до ПАТ «БрокБізнесБанк» з заявою про погашення кредитної заборгованості за рахунок коштів які знаходяться на власному поточному рахунку [NUMBER] (а.с. 29). 30.07.2014 року ПАТ «БрокБізнесБанк» звернулось до [PERSON], як поручителя за кредитним договором № 01KLN з листом - претензією про погашення простроченої заборгованості ТОВ «Едельвейс» в сумі 1 515 312, 65 грн. (а.с. 30). 28.02.2014 року директор ТОВ «Туль-Чікен» Таратунська Л.В. звернулась до ПАТ «БрокБізнесБанк» з заявою про направлення коштів з поточного рахунку [NUMBER] на погашення кредитної заборгованості «ТОВ» «Едельвейс» (а.с. 110). Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи положення норм цивільного процесуального законодавства України, щодо обов'язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, пред'явлені позови розглядалися виключно в межах заявлених вимог. Відповідно до норм ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ст. 626 ЦК України. На підставі ст.606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. З досліджених в судовому засіданні листів [PERSON] та директора ТОВ «Туль-Чікен» до ПАТ «БрокБізнесБанк» вбачається вимога про погашення кредитної заборгованості за рахунок коштів на поточних рахунках, які були відкритті в ПАТ «БрокБізнесБанк», тобто вбачається поєднання боржника і кредитора. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмітити, що законодавство України не ототожнює поняття правочин та зобов'язання, зокрема один правочин може містити в собі декілька зобов'язань; в розумінні ст. 606ЦК України припиняється саме зобов'язання, а не правочин, внаслідок поєднання боржника і кредитора в одній особі. Доводи представника банку щодо неможливості припинення зобов'язань через процедуру ліквідації не заслуговують на увагу, оскільки припинення зобов'язань у розумінні ст. 606 ЦК України є самостійною підставою та не залежить від черговості задоволення вимог кредиторів. В даному випадку Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що визначає процедуру ліквідації банків, хоча і не передбачає, але і не містить у собі заборони на припинення зобов'язань у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора банку в одній особі на стадії ліквідації банку. З огляду на вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved