Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до [PERSON] селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, третя особа: приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18.01.2016 року помер [PERSON], що проживав за адресою: [INFO] (колишня назва - Кірова), буд. 71. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка призначена для обслуговування будинку за вказаною адресою. За життя спадкодавець проживав один, пенсійного віку не досяг, не працював, заробітку не мав, проте потребував постійного догляду, харчування, одягу. Оскільки [PERSON] був другом покійного чоловіка позивачки, вона у пам'ять дружніх стосунків здійснювала догляд за [PERSON], надавала йому одяг, продукти харчування, медикаменти, гроші. Оскільки окрім неї ніхто не допомагав спадкодавцю він вирішив заповісти все належне йому майно позивачу, на підставі чого склав заповіт. Після смерті [PERSON], дізнавшись про наявність заповіту, позивач вирішила прийняти спадщину, однак у неї не було оригіналів правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Через зайнятість пошуком правовстановлюючих документів та юридичну необізнаність, позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після спливу 6 місяців. Через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] письмово роз'яснено, що їй необхідно звернутись для вирішення питання спадкування до суду. На підставі викладеного, позивач звернулась до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 18.01.2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4), що проживав за адресою: [INFO] (колишня назва - Кірова), буд. 71, що підтверджується копією паспорта (а.с. 5 зворотна сторона). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка призначена для обслуговування будинку за вказаною адресою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяження (а.с. 9-10). За життя спадкодавець проживав один, пенсійного віку не досяг, не працював, заробітку не мав, проте потребував постійного догляду, харчування, одягу. Оскільки [PERSON] був другом покійного чоловіка позивачки, вона у пам'ять дружніх стосунків здійснювала догляд за [PERSON], надавала йому одяг, продукти харчування, медикаменти, гроші. Оскільки окрім неї ніхто не допомагав спадкодавцю він вирішив заповісти все належне йому майно позивачу, на підставі чого склав заповіт (а.с. 6). Після смерті [PERSON], дізнавшись про наявність заповіту, позивач вирішила прийняти спадщину, однак у неї не було оригіналів правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Через зайнятість пошуком правовстановлюючих документів та юридичну необізнаність, позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після спливу 6 місяців. Через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] письмово роз'яснено, що їй необхідно звернутись для вирішення питання спадкування до суду (а.с. 8). На підставі викладеного, позивач звернулась до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечували, тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1233, 1235, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України,

Outcome: approved