Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Таврійської сільської ради, Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області, в якому просить: 1) визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 4,73 га., що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області; 2) визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 4,73 га., що знаходиться на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої увійшло право власності на земельні ділянки. Позивач прийняв спадщину та звернувся до нотаріуса за свідоцтвами про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки. У видачі свідоцтв нотаріус відмовила у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Відмова нотаріуса порушує його право на спадкування і є підставою для визнання за ним права власності на спірні земельні ділянки. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. В зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю за життя. За змістом ст.1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. Позивач прийняла спадщину відповідно до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, подавши 02.06.2006 нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 02.11.2018 позивач звернулась до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , а саме на спірні земельні ділянки. Нотаріус відмовила у видачі зазначеного свідоцтва в зв`язку з тим, що спадкоємець не надала правовстановлюючий документ на спірний земельні ділянки, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса порушує право позивача [PERSON] на спадкування після смерті [PERSON] та є підставою для визнання за нею права власності на спірний житловий будинок відповідно до ст.392 ЦК України. Таким чином, вирішальним у цій справі є вирішення питання про належність спірних земельних ділянок на праві власності спадкодавцю [PERSON] . Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.11.2000 спадкодавцю [PERSON] за життя належало право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 4,73 га., яка розташована та території Таврійської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена обставина також підтверджується витягом з книги суміжних документів по складанню схеми та проекту поділу земель колективної власності КСП «Таврія». Вказані докази не викликають у суду сумніву у їх допустимості та достовірності, а тому суд встановив, що право власності на вищезазначену земельну ділянку належало спадкодавцю [PERSON] на час його смерті. Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.11.2000 [PERSON] належить право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 4,73 га., яка розташована та території Таврійської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена обставина також підтверджується витягом з книги суміжних документів по складанню схеми та проекту поділу земель колективної власності КСП «Таврія». Спадкодавець [PERSON] був сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до довідки Таврійської сільської ради від 08.10.2018 на час смерті [PERSON] , разом з нею були зареєстровані та проживали: син [PERSON] та невістка [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON] ) розірваний 19.04.1984, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Вказані докази не викликають у суду сумніву у їх допустимості та достовірності, а тому суд встановив, що право власності на вищезазначену земельну ділянку належало [PERSON] . Після її смерті право власності на земельну ділянку набув її спадкоємець - батько позивача [PERSON] на підставі ст.529, 548, 549 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вступ [PERSON] у фактичне володіння спадковим майном підтверджується тим, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] він постійно проживав з нею. Згідно зі ст.392 ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Суд встановив, що спір виник у зв`язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного дослідженого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на спірні земельні ділянки є законними - ґрунтуються на нормах матеріального права, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved