Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Комунального житлово експлуатаційного підприємства «Оріон» про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати і компенсації за час затримки. Позивач, з урахуванням уточнень до позову, просить суд стягнути з Комунального житлово експлуатаційного підприємство «Оріон» на його користь 15 088,52 грн. середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати; 719,05 грн. компенсації за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 01 квітня 2013 року по 22 листопада 2016 рік. Був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням штату. На день його звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена йому заробітна плата за період часу з 01 вересня 2016 року по 22 листопада 2016 року. Відповідач вчасно не розрахувався, так як відсутні грошові кошти на підприємстві. Згідно зі зробленими підрахунками, за період часу з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2016 року сума заборгованості за невиплачену заробітну плату, з урахуванням індексу інфляції, становить за жовтень 2016 року 8769,00 грн. х 102,8% = 245,53 грн.; за листопада 2016 року 17538,00 грн. х 101,8 % = 315,68 грн.; за грудень 2016 року 17538,00 грн. х 100,9 % = 157,84 грн. усього: 719,05 грн. Також розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні за листопад 2016 року 8 календарних днів 8 х 287,51 = 2300,08 грн.; за грудень 2016 року 31 календарний день 31 х 287, 51 = 8912,81 грн.; за лютий 2017 року 25 календарних днів 25 х 287,51 = 7187,75 грн. усього: 18400,64 грн. Податок з доходів фізичних осіб 3312,12 грн. Таким чином середній заробіток за час затримки заробітної плати становить 15088,52 грн. Він має право на отримання невиплаченої йому заробітна плата на день звільнення та стягнення збитків з урахуванням індексу інфляції, так як розрахунок не був здійснений з вини відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилались на обставини зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 01 квітня 2013 року по 22 листопада 2016 рік працював на підприємстві відповідача на посаді директора КЖЕП «Оріон», що підтверджується трудовою книжкою та наказом про звільнення (а.с.5, 8). Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] житлово експлуатаційного підприємство «Оріон» після звільнення позивача не здійснило з ним повний розрахунок за листопад 2016 року 8 календарних днів 8 х 287,51 = 2300,08 грн.; за грудень 2016 року 31 календарний день 31 х 287, 51 = 8912,81 грн.; за лютий 2017 року 25 календарних днів 25 х 287,51 = 7187,75 грн., тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить - 18400,64 грн. податок з доходів фізичних осіб 3312,12 грн. Згідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений строк виплатити неоспорювану ним суму. Крім того, відповідно до ч.5 п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, сума компенсації за невчасно виплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції становить за жовтень 2016 року 8769,00 грн. х 102,8% = 245,53 грн.; за листопада 2016 року 17538,00 грн. х 101,8 % = 315,68 грн.; за грудень 2016 року 17538,00 грн. х 100,9 % = 157,84 грн. усього: 719,05 грн., а тому позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на його користь суми компенсації за невчасно виплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції становить 719,05 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved