Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 17 лютого 2013 року [PERSON] позичила гроші в сумі 400 доларів США, що еквівалентно станом на 28.11.2014 року 6 003, 16 грн. Отримання відповідачем вказаних коштів підтверджується розпискою від 17 лютого 2013 року. Згідно вказаної розписки [PERSON] зобов'язувався повернути борг до 17 травня 2013, однак гроші у зазначений строк і до теперішнього часу боржник не повернув. На неодноразові звернення позивача до відповідача повернути борг, відповідач не реагував. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені у заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив та заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, щодо ухвалення заочного рішення, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 17 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] позичив в [PERSON] 400 доларів США, які зобов'язувався повернути [PERSON] до 17 травня 2013 року. Дані обставини стверджуються оригіналом письмової розписки від 17 лютого 2013 року наданої позивачем. Відповідно довідки Державного національного банку України від 28.11.2014 року за № 310 станом на 28.11.2014 року курс гривні до долара США згідно офіційного курсу НБУ становить за 100 доларів США - 1500, 79 грн. У встановлений у договорі строк та на даний час борг відповідачем не повернуто. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлений договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. На підтвердження укладення договору позики позивач представив суду оригінал розписки, яка свідчить про передання [PERSON] [PERSON] у позику грошових коштів на суму 400 доларів США. Наявність оригіналу розписки у позикодавця свідчить про невиконання боржником зобов'язання. Відповідачем не представлено, а судом не здобуто доказів щодо безпідставності позовних вимог. Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 6003, 16 гривень. На підставі наведеного, ст. ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved