Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2000 року та дубліката договору забудови від 29 лютого 2000 року, вона є власником житлового будинку по вул. Комунальна, 6 в м.Кролевець Сумської області. 08 грудня 2015 року за вказаною адресою за її згоди зареєстрував своє місце проживання\~ [PERSON]. [PERSON] не являється членом її сімї, фактично в житловому будинку за місцем реєстрації не проживає, його особисті речі в будинку відсутні, він не допомагає\~ сплачувати комунальні послуги. Понад три роки відповідач проживає за іншою адресою, в житлі за зареєстрованим місцем проживання за вказаний період він жодного разу не зявлявся. На її прохання знятись з місця реєстрації в будинку [PERSON] відмовляється, чим порушує її (позивача) права як власника, оскільки вона не має змоги оформити житлову субсидію. Враховуючи викладене, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: вул. Комунальна, будинок № 6 в м.Кролевець Сумської області. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримують та просять його задовольнити (а.с.29). Відповідач відзив на позовну заяву не подав, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю (а.с.30). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. При розгляді справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Комунальна, 6 в м.Кролевець Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 березня 2000 року, посвідченим державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-603, дублікатом договору забудови, виданого Кролевецькою держнотконторою 29 лютого 2000 року (а.с.13, 14-15). Згідно з записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в [INFO], в житловому будинку за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [INFO], з 09.12.1968 року, [PERSON], [INFO], [NUMBER],\~ з 08.12.2015 року (а.с.7-12). За змістом позовної заяви [PERSON], який не є членом сімї власника житла - позивача [PERSON], з дозволу останньої був зареєстрований в [INFO], однак протягом останніх трьох років у вказаному житловому приміщенні не проживає та не зявляється,\~ його особисті речі в будинку відсутні,\~ житлово-комунальні послуги він не сплачує. Факт тривалого не проживання відповідача в будинку №6 по вулиці Комунальна в м.Кролевець підтверджується довідкою голови вуличного комітету [PERSON], засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області від 25.09.2018 року\~ (а.с.16). Від відповідача не надійшло заперечень та спростувань щодо вказаних обставин. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок\~ (частину будинку), квартиру, користуються\~ ним (нею) для особистого проживання і проживання\~ членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках, передбачених пунктами 1-7 частини 3 цієї статті. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що відповідач [PERSON] вселився у спірне житлове приміщення як наймач. Позивачем надані докази відсутності відповідача за місцем реєстрації понад 6 місяців, поважних причин непроживання відповідача більше шести місяців за адресою: м.Кролевець Сумської області, вул. Комунальна, буд. №6, передбачених п. 1-7 ч.3 ст. 71 ЖК Української РСР, судом не встановлено. Судом не встановлено, що відповідач оспорював виселення зі спірного житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Комунальна, будинок № 6, м. Кролевець Сумської області. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком № 6 по вул. Комунальна в м.Кролевець Сумської області. Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР,

Outcome: approved