Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] борг за договором позики в сумі 2200 доларів США, що на день звернення до суду за офіційним курсом Національного Банку України становить 57734 грн. 38 коп., а також судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 січня 2015 року відповідач під розписку позичив у нього дві тисячі американських доларів , які зобовязався повернути 20 січня 2015 року з відсотками у сумі 2200 американських доларів. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув та ухиляється від його повернення, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Сумщина» у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2015 року між позивачем [PERSON]Л та відповідачем [PERSON] укладено у письмовій формі договір позики на суму дві тисячі американських доларів, строком до 20 січня 2015 року з відсотками на загальну суму 2200 американських доларів. На виконання прийнятих на себе зобовязань позивач передав відповідачу 18 січня 2015 року 2000 американських доларів, що підтверджується розпискою (а.с.30). Однак відповідач зобовязання за договором позики не виконав та грошових коштів позивачу не повернув. Відповідно до офіційного курсу валют аціонального банку України станом на 21 березя 2016 року курс долара США до гривні становить 26.2429. Сума боргу в національній валюті становить 57734,38 грн./ 26.2429 х 2200 доларів США/(а.с.8). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставинні, на які вона посилається при звернені до суду. При розгляді справи в суді позивач довів свої вимоги щодо не виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань згідно договору позики. Відповідно до ст. 11 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч. 4 статті 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В контексті статі 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 577,35 грн. витрат по сплаті судового збору та 196,00 грн. витрат, понесених у звязку з розміщенням оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Сумщина».

Outcome: approved