Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7423688100:06:000:0308 площею 5,2715 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва які знаходяться на території Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області власником яких був [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина яку позивач прийняв належним чином. До спадкової маси входить одна земельна ділянка за кадастровим номером 7423688100:06:000:0308 площею 5,2715 га. Дана земельна ділянка належала дядькові [PERSON] . Право власності посвідчувалося державним актом на право власності на земельні ділянки серії ІІІ-ЧН №042748 від 17.12.2001 року, але на даний час втрачений, з цього приводу він звертався до ЗМІ. При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо державного акту про право на земельні ділянки йому було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельні ділянки не можливо, тому він змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву в якій, просить позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача Печенюгівської сільської ради у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 042748 від 17.12.2001 року площею 5,2715(а.с. 10-11) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.04.2007 року [PERSON] помер [INFO] актовий запис №09. (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.08.1964 року [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Згідно свідоцтва про народження від 12.07.1985 року [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень від 23.01.2019 року [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) Згідно повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори № 748/01-16 від 08.10.2019 року [PERSON] роз`яснено, що видати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що належало [PERSON] неможливо у зв`язку з втратою оригінала документа (а.с.8) З приводу втрати оригіналу державного акту позивач звертався до ЗМІ «Сіверський Край» (а.с.13) Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Щодо питання судових витрат то відповідно до п.9 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд повністю покладає судові витрати на позивача, що ним і зазначено при поданні позову.

Outcome: approved