Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду с позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на наступні обставини. 29.07.2005 року нотаріусом був посвічений договір довічного утримання, укладений між ним, його батьками [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON], з другого боку. Наслідком укладення договору стала державна реєстрація 29.07.2005 року за відповідачем права власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно договору [PERSON] брала на себе обов'язок довічно і повністю утримувати відчужувачів, але одразу ж після укладення договору вона виїхала до свого постійного місця проживання та відмовилась надавати їм будь-яку матеріальну допомогу. Крім того, нею не виконані умови договору щодо поховання його матері [PERSON], що померла [INFO] року та батька [PERSON], померлого [INFO] року. В добровільному порядку відповідач не бажає розірвати договір, внаслідок чого за захистом своїх порушених прав вимушений звернутися до суду, який просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог на підставах зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час, місце розгляду справу, в судове засідання не з'явилася, представник надав суду заяву від її імені про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного - про задоволення позовних вимог. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні 29.07.2005 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений нотаріусом Мудрою О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 5-1273. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів, вказаний договір зареєстрорвний в реєстрі 29.07.2015 року за №741957. Відповідно до умов договору [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали відповідачу у власність квартиру [ADDRESS], яка належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна м.Маріуполя 26.10.1999 року за №14622, зареєстрованого в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 11.11.1999 року за №38890, а [PERSON] зобов'язалась: довічно повністю утримувати [PERSON], [PERSON], [PERSON], забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в їх безоплатному довічному користуванні вказану квартиру, а у разі їх смерті - поховати. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян щомісячно. За пунктами 9,14 вказаного договору у випадках, передбачених ст.755 ЦК України він може бути розірваний за рішенням суду та припиняється зі смертю відчужувачів. У разі смерті одного із співласників квартири, що була відчужувана ними на підставі договору довічного утримання обсяг зобовязання набувача відповідно зменшується згідно ст.747 ЦК України. Згідно вимог ч.3 ст.640 ЦК України та ч.4 ст.334 ЦК України в редакції, що діяли на час укладення договору довічного утримання (догляду) від 29.07.2005 року, з моменту державної реєстрації договору у набувача [PERSON] виникло право власності на вказану квартиру. За ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Згідно ч.2 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. За свідоцтвами про смерть серії І-НО [NUMBER] та серії І-НО [NUMBER], померли відповідно: [PERSON] - [INFO] року та [PERSON] - [INFO] року. За наведеними обставинами та аналізу норм матеріального права, суд вважає, що договір довічного утримання у відношенні померлих відчужувачів [PERSON], [PERSON] вважається припиненим. Як вбачається з обставин зазначених в позові, пояснень позивача [PERSON], його представника та представника відповідача, досліджених доказів відповідач [PERSON] вже тривалий час не виконує зобов'язань за договором відносно позивача, його не утримує, не доглядає, не надає йому допомоги. При зазначених обставинах, коли позивач неспроможний захистити свої права, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання договору довічного утримання, оскільки відповідачем [PERSON] значний час зовсім не виконуються зобов'язання по договору. Згідно ч.1 ст.615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією зі сторін інша сторона має право частково або у повному обсязі відмовитись від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України при розірванні договору зобов'язання сторін припиняються. Оскільки судом встановлені підстави для розірвання договору довічного утримання, то право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підлягає поновленню на 1/3 частину квартири, яка ним була передача при укладанні договору довічного утримання, враховуючи рівність часток співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру. Судові витрати, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача, але їх стягнення суд вважає недоцільним оскільки позивач та його представник на цьому не наполягали.

Outcome: approved