Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, за яким просить суд зобовязати КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради невідкладно відновити централізоване постачання гарячої води до його квартири та квартир мешканців його будинку і лівобережної частини м. Дніпропетровська в цілому, якщо відновлення централізованого постачання гарячої води до його квартири неможливе без відновлення централізованого постачання гарячої води іншим споживачам лівобережної частини м. Дніпропетровська та одночасно вирішити питання про відшкодування йому моральної шкоди, заподіяної неправомірною бездіяльністю відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 14 квітня 2015 року у квартирі позивача за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Л.Мокієвської, б. 4, кв. 92, відсутнє централізоване постачання гарячої води, яку, як виконавець цієї послуги, повинен надавати відповідач. На його скаргу до відповідача він отримав відповідь про те, що постачання гарячої води не буде до 15 жовтня 2015 року. Позивач стверджує, що така неправомірна бездіяльність відповідача порушує вимоги ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо безперебійності надання таких послуг, а також порушує його права, передбачені ст. 20 вказаного закону, на отримання комунальних послуг відповідної якості. На думку позивача такою бездіяльністю відповідача створена небезпека, яка загрожує життю усім споживачам лівобережної частини м. Дніпропетровська. Позивач стверджує, що викладеним йому спричинені моральні страждання, оскільки порушений звичний уклад життя позивача, він вимушений поневірятися по судам, користуватися послугами сторонніх осіб для отримання банно-пральних послуг, витрачати на це додатковий час, відмовитися від звичних зручностей, відступати від правил особистої гігієни. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Від надання пояснень по суті позовних вимог відмовився. Представник відповідача [PERSON] в суді заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Пояснив, що рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 39/48 від 15 липня 2009 року «Про створення Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради» останнє визначене виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання споживачів лівобережної частини м. Дніпропетровська з 01 жовтня 2009 року з покладенням на підприємство функції транспортування та постачання теплової енергії від виробника теплової енергії. Оскільки виробником теплової енергії для приготування гарячої води є відокремлений підрозділ «Придніпровська теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», керівництво якої повідомило відповідача про те, що відповідно до їх бізнес-плану на 2015 рік у період з 15 квітня 2015 року по 15 жовтня 2015 року передбачене проведення ремонтно-профілактичних робіт на теплофікаційному обладнанні у рамках програми підготовки до осінньо-зимового періоду 2015-2016 років. Відповідач сам не виробляє теплову енергію та не може вплинути на строк ремонтно-профілактичних робіт. Вважає вимоги позивача безпідставними. Ухвалою суду від 11 червня 2015 року до участі у розгляді справи у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, залучене ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». Представник останнього [PERSON] в судовому засіданні також заперечила проти задоволення позовних вимог [PERSON] Пояснила, що будь які договірні відносини між третьою особою та позивачем відсутні. Третя особа поставляє до КП «Коменергосервіс» теплоносій, однак з 15 квітня 2015 року постачання теплової енергії було припинене у звязку з необхідністю проведення ремонтно-профілактичних робіт. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Позивач [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Л.Мокєвської, б. 4, кв. 92, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні паспортом позивача. Сторонами визнаний той факт, що квартира, в якій мешкає позивач, підєднана до мережі централізованого гарячого водопостачання. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Сторонами не оспорюється той факт, що позивач є споживачем послуг з централізованого постачання гарячої води, які надаються відповідачем КП «Коменергосервіс», яким на квартиру, в якій мешкає позивач, відкритий особовий рахунок № 43-180092 (а.с. 31-32). Договір на надання відповідних житлово-комунальних послуг між сторонами у письмовій формі не укладався. Згідно рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 39/48 від 15 липня 2009 року «Про створення Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради», КП «Коменергосервіс» є виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води, а виробником таких послуг є ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». Суд вважає доведеним той факт, що договірні відносини між сторонами виникли, оскільки позивач надавав позивачу відповідні комунальні послуги, відкрив на квартиру позивача особовий рахунок, в якому враховує обсяг наданих послуг та нарахування їх вартості, а позивач зазначені послуги споживав. Відповідачем та третьою особою визнаний факт того, що з 15 квітня 2015 року надання позивачу послуг з централізованого постачання гарячої води було припинене. З копії листа КП «Коменергосервіс» (а.с. 8) вбачається, що відокремленим підрозділом «Придніпровська теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» з вказаної дати було припинено подання теплоносія з обґрунтуванням цього припинення проведенням ремонтно-профілактичних робіт на теплофікаційному обладнанні у межах підготовки до осінньо-зимового періоду. Зазначена обставина була підтверджена в судовому засіданні представниками відповідача і третьої особи, позивачем не оспорювалася та узгоджується з копією відповідного листа третьої особи (а.с. 33). Суд керується вимогами п. 1 ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду. Аналогічні положення містяться у п. 3 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Суд виходить з того, що відповідачем, як виконавцем послуги з централізованого постачання гарячої води здійснена перерва у наданні такої послуги у звязку з проведенням виробником профілактичних робіт. Кабінетом Міністрів України на теперішній час допустима тривалість перерв у наданні послуг, як це передбачено п. 1 ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не встановлена. Дії третьої особи щодо проведення профілактичних робіт, в тому числі обґрунтованість тривалості проведення таких робіт, позивачем не оскаржуються і з цих підстав, з урахуванням вимог ст. 11 ЦПК України щодо меж судового розгляду, судом на відповідність вимогам чинного законодавства не перевіряються. За наведених обставин, посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є безпідставним та судом відхиляється. З цих же підстав відхиляється і посилання позивача на порушення відповідачем його права на одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Доводи позивача щодо несповіщення його про планову перерву в наданні послуг судом до уваги не приймаються, оскільки не мають значення для вирішення позовних вимог про зобов'язання відновити централізоване постачання гарячої води. За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зобовязання КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради невідкладно відновити централізоване постачання гарячої води до його квартири слід відмовити. Позовні вимоги [PERSON] в частині зобовязання КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради невідкладно відновити централізоване постачання гарячої води до квартир мешканців його будинку і лівобережної частини м. Дніпропетровська в цілому також задоволенню не підлягають, оскільки позивач не має повноважень на представлення інтересів мешканців квартир у будинку, в якому мешкає позивач, а також інших мешканців лівобережної частини м. Дніпропетровська. Суд зауважує, що на порушення вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, жодна зі сторін не надала суду відомості щодо інших мешканців квартири, в якій мешкає позивач. Позивач [PERSON] на пряме запитання головуючого відмовився повідомити суду такі відомості, внаслідок чого суд був позбавлений можливості вирішити питання про залучення інших мешканців квартири до участі у розгляді справи у якості третіх осіб. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтовуються неправомірністю дій відповідача щодо припинення централізованого постачання гарячої води, тобто є похідними від вимог про зобов'язання відновити централізоване постачання гарячої води. Оскільки у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відновити централізоване постачання гарячої води відмовлено, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed