Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя, відповідно до якого просить суд: в порядку поділу майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 97,4 кв.м.; в порядку поділу майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, визнати за відповідачем [PERSON] право власності на ? частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 97,4 кв.м.; здійснити розподіл судових витрат. Позовна заява мотивована тим, що за час перебування у шлюбі, який було зареєстровано 07 червня 2006 року, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 18.12.2013 року сторонами було придбано у власність трикімнатну квартиру загальною площею 97,4 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], вартість якої встановлено на підставі звіту про оцінку майна у розмірі 3 242 700,00 грн. Однак у подальшому рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року шлюб між сторонами розірвано, у подружжя також виникло непорозуміння стосовно поділу спільного майна подружжя, що є підставою звернення позивача [PERSON] з даним позовом до суду. 21.06.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. (Том 1 а.с. 69-71) 10.07.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва за заявою позивача [PERSON] в порядку забезпечення доказів зобов'язано Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві надати до Дніпровського районного суду м. Києва належним чином засвідчену копію реєстраційної справи щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 97,4 кв.м. (Свідоцтво про право власності на квартиру [NUMBER] від 18.12.2013 року, видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві на ім'я [PERSON].) (Том 1 а.с. 96-98) 07.09.2018 року на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2018 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві надано суду копію реєстраційної справи № 4544402 щодо квартири [ADDRESS]. (Том 1 а.с.128-189) 29.08.2018 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву [PERSON], відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить в позові відмовити, вказуючи на те, що спірна квартира є особистою власністю відповідача [PERSON], оскільки квартира придбавалася не в інтересах сім'ї, а під час окремого проживання сторін, у зв'язку із фактичним припиненням шлюбних відносин у 2013 року, виключно у власних інтересах відповідача [PERSON] та за кошти, які належали їй особисто, оскільки такі кошти відповідач позичила у своєї матері [PERSON] та у [PERSON] (Том 1 а.с. 191-193) 20.09.2018 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано відповідь на відзив відповідача [PERSON], відповідно до якого позивач заперечує проти припинення шлюбних відносин відповідачем [PERSON] 01.05.2013 року, оскільки у подружжя [INFO] народилась донька, [PERSON], сім'я існувала до червня 2018 року, до моменту, поки відповідач повідомила позивачу про існування рішення суду про розірвання шлюбу, про існування якого позивач не був обізнаним, а також повідомила про те, що спірна квартира належить виключно відповідачу, та вона має намір її продати, у зв'язку з потребою у грошових коштах. Позивач підтвердив, що спірна квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу та за спільні кошти подружжя, позивач увесь період часу працював, отримував та повертав кредитні кошти в банку. Спочатку в період шлюбу подружжя за спільні кошти та за матеріальної допомоги матері позивача придбали квартиру за адресою: [ADDRESS]. Однак у 2009 році проти відповідача було порушено кримінальну справу за злочини, пов'язані з торгівлею людьми, відповідач була засуджена. З метою уникнення арешту на квартиру та її конфіскації, 09.10.2009 року подружжям було підписано договір дарування квартири на матір відповідача [PERSON], однак фактично володіти квартирою продовжували позивач та відповідач. Оскільки послуги адвокатів, а також інші питання, пов'язані з кримінальною справою проти відповідача [PERSON], потребували великих витрат, подружжям було прийнято рішення про продаж квартири за адресою: [ADDRESS]. Кошти від продажу квартири здебільшого були витрачені на відшкодування витрат, пов'язаних з кримінальним провадженням проти відповідача, а за іншу частину коштів та спільні кошти позивача та його матері було придбано спірну квартиру. (Том 2 а.с. 76-82) 24.09.2018 року відповідачем [PERSON] до суду подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до яких відповідачем підтримано та доповнено свою правову позицію щодо заперечення проти позову, викладені у змісті відзиву на позовну заяву. (Том 2 а.с. 183-187) 29.08.2018 року у строк для подання відзиву відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просить суд встановити факт окремого (роздільного) проживання [PERSON] та [PERSON] при фактичному припиненні шлюбу та шлюбних відносин і не ведення спільного господарства з 01.05.2013 року по 03.08.2015 року; визнати квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м., особистою приватною власністю [PERSON]; здійснити розподіл судових витрат. (Том 1 а.с. 199-203) Зустрічна позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у шлюбі з 05.11.2004 року, який розірвано за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2015 року. Рішенням суду від 03.08.2015 року встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено з 2013 року. Позивач за зустрічним позовом вказує на той факт, що шлюбні відносини з відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] припинено з 01 травня 2013 року по дату розірвання шлюбу, сторони не вели спільне господарство, не підтримували шлюбних відносин, мали окремий бюджет, стосунки між сторонами були напруженими, що можуть підтвердити свідки. 07.08.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «ВАЛПРИМ» було укладено договір купівлі-продажу облігацій № БВ-145/13-1, які є підставою для набуття майнових прав на спірний об'єкт нерухомого майна. 08.08.2013 року на виконання умов договору купівлі-продажу облігацій № БВ-145/13-1 [PERSON] було перераховано кошти в сумі 1 017 050,18 грн. В подальшому 18.12.2013 року Реєстраційною службою ГУЮ у м. Києві за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на спірну квартиру. Часину сплачених коштів за спірну квартиру, а саме: 800 000,00 грн. 07.08.2013 року [PERSON] було позичено її матір'ю [PERSON], яка, в свою чергу їх отримала від продажу квартири, іншу частину коштів у сумі 220 00,00 грн. було позичено у [PERSON] Станом на день звернення з даним зустрічним позовом до суду боргові зобов'язання за вказаними договорами позики [PERSON] не виконано. Таким чином, попри те, що спірна квартира була придбана під час зареєстрованого шлюбу сторін спірних правовідносин, вона була придбана виключно за особисті кошти позивача за зустрічним позовом [PERSON], які їй були надані в борг, тому [PERSON] вважає спірну квартиру своєю особистою приватною власністю, що є предметом спору за зустрічним позовом. (Том 1 а.с. 199-203) 20.09.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання подружжя, визнання права особистої приватної власності та об'єднано вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання подружжя, визнання права особистої приватної власності в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. (Том 2 а.с. 131-133) 20.09.2018 року представником позивача з первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] до суду подано відзив на зустрічну позовну заяву, яким заперечує проти зустрічного позову в повному обсязі, просить у позові відмовити з підстав, аналогічних наведеним у відповіді на відзив відповідача [PERSON] на первісну позовну заяву. (Том 2 а.с. 1-8) 24.09.2018 року позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] до суду подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, яким заперечує проти первісного позову та підтримує зустрічний позов з підстав, аналогічних наведеним у запереченнях на відповідь на відзив відповідача [PERSON] на первісну позовну заяву. (Том 2 а.с. 167-171) 01.10.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче засідання та цивільну справу призначено до судового розгляд по суті з повідомленням учасників справи про день, час та місце проведення судового засідання; у якості забезпечення доказів за заявою відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] постановлено викликати в судове засідання та допитати в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Том 2 а.с. ) Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст первісної позовної заяви та зміст відповіді на відзив на первісний позов (Том 2 а.с. 76-82), проти зустрічного позову заперечувала в повному обсязі з підстав, що містить поданий нею відзив на зустрічну позовну заяву, а також просила застосувати до зустрічних вимог наслідки спливу строку позовної давності, про що надала заяву. (Том 2 а.с. 1-8; Том 2 а.с. 164-166) Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечував в повному обсязі з підстав, що містять відзив та заперечення на первісну позовну заяву (Том 1 а.с. 191-193; Том 2 а.с. 183-187), зустрічний позов підтримала з підстав, що містить зміст зустрічної позовної заяви. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечував в повному обсязі з підстав, що містять відзив та заперечення на первісну позовну заяву (Том 1 а.с. 191-193; Том 2 а.с. 183-187), зустрічний позов підтримав з підстав, що містить зміст зустрічної позовної заяви та пояснення, надані його довірителем [PERSON] в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON], відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, майно, належне обом із подружжя, визначається як спільна сумісна власність, тобто спільна власність двох осіб - подружжя - без визначення часток кожного з них. Згідно положення 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положенням статті 370 Цивільного кодексу України визначено право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або судом. Цивільний кодекс України регулює відносини, що складаються між співвласниками стосовно майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, визначаючи порядок володіння, користування та розпорядження таким майном, що визначає зміст права спільної сумісної власності. Хоча при праві спільної сумісної власності розмір частки кожного з співвласників не визначений, це не позбавляє можливості кожного з них права на виділ частки з майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, у натурі. Частиною першою статті 372 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Судом встановлено, що 05.11.2004 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції від 07.06.2006 року, актовий запис 866. (Том 1 а.с. 14) Від зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (Том 1 а.с. 213), що також підтверджено сторонами спірних правовідносин. 09.10.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гриценко С.М. було посвідчено Договір дарування квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (Том 2 а.с. 10) 29.07.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким мати [PERSON] - [PERSON] продала квартиру за адресою: [ADDRESS], за 799 300,00 грн., що підтверджено довідкою від 22.08.2018 року № 407/01-16, виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. (Том 1 а.с. 217-219) 07.08.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальності «Компанія з управління активами «ВАЛПРИМ» та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу облігацій № 145/13-1, відповідно до п. 2.1, 3.2 якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець на умовах цього Договору зобов'язався прийняти та оплатити Лот облігацій, характеристика якого наведена в пункті 2.2 цього Договору. Сума Договору на момент його укладення складає 1 017 050,80 грн. без ПДВ і відповідає ціні лоту, що визначена у п. 3.3 цього Договору. (Том 1 а.с. 131-137) За даними Розділу 18 Договору № 145/13-1 від 07.08.2013 року цей Договір підписано представником продавця ТОВ «КУА «ВАЛПРИМ» та покупцем [PERSON], та Розділ Договору містить власноручний підпис та розписку [PERSON], відповідно до якої останній не заперечує проти прийняття у власність та оплати його дружиною Лоту облігацій на умовах, викладених в цьому Договорі. (Том 1 а.с. 137) 07.08.2013 року між Приватним акціонерним товариством «НЕО ВІТА» та [PERSON] укладено Договір про участь у будівництві об'єкту нерухомості № Б-0705/9/473, відповідно до п. 2.1 якого Товариство бронює за інвестором об'єкт (трикімнатну квартиру загальною площею 97,4 кв.м. по [ADDRESS]) та зобов'язується передати інвестору у власність об'єкт в об'єкті будівництва шляхом погашення лота інвестора, а інвестор зобов'язується в порядку та строки, визначені цим Договором та Проспектом емісії, набути право власності на лот та пред'явити Товариству лот до погашення, кількість облігацій якого буде визначена відповідно до п. 3.3 цього Договору. (Том 1 а.с. 158-163; 164; 165) За даними Розділу 12 Договору № Б-0705/9/473 від 07.08.2013 року цей Договір підписано представником ПрАТ «НЕО ВІТА» та інвестором [PERSON], та Розділ Договору містить власноручний підпис та розписку [PERSON], відповідно до якої останній не заперечує проти прийняття у власність та оплати його дружиною Лоту облігацій на умовах, викладених в цьому Договорі. (Том 1 а.с. 163) Згідно Довідки від 24.09.2013 року № 2409/25, складеної ТОВ «КУА «ВАЛПРИМ» за Договором купівлі-продажу облігацій № БВ-145/13-1 від 07.08.2013 року [PERSON] сплатила 1 017 050,80 грн. (Том 1 а.с. 170; 214) В погашення Пакету облігацій, емітованих ПрАТ «НЕО ВІТА», що підтверджено Актом про пред'явлення облігацій до погашення № 0705/473 від 10.10.2013 року, ПрАТ «НЕО ВІТА» передало, а інвестор [PERSON] прийняла згідно Акту прийому-передачі квартири від 10.10.2013 року квартиру [ADDRESS] (Том 1 а.с. 166; 167; 168; 169) На підставі Свідоцтва про право власності від 18.12.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 9208610 від 18.12.2013 року. (Том1 а.с. 131-132; 133; 135; 138-141) 03.08.2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 05.11.2004 року Міським відділом РАЦС Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис № 866, - розірвано. (Том 1 а.с. 213) Згідно даних трудової книжки серії [NUMBER] та податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] у період зареєстрованого шлюбу із [PERSON] був працевлаштованим, отримував заробітну плату та сплачував податки як фізична особа-підприємець. (Том 2 а.с. 27-71) Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч. 1 ст. 90 Цивільного процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є подругою відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], з якою познайомилась на початку літа 2013 року при вирішенні робочих питань. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що вона самотужки утримувала сім'ю, шукала житло для проживання, позичала кошти на придбання квартири по [ADDRESS], її чоловік позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом [PERSON] вимагав кошти, матеріально не забезпечував сім'ю, застосовував фізичне насильство відносно [PERSON] Однак свідок не була присутньою ні при отриманні [PERSON] коштів у борг, ні при придбанні спірної квартири. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є подругою відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], з якою знайомі більше 15 років, дружили сім'ями. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON], будучи у шлюбі з [PERSON], сім'ю не забезпечував, не мав постійного місця роботи із регулярним достатнім доходом, не намагався знайти більш оплачувану роботу, тому [PERSON] вимушена була працювати і здавати в оренду квартиру по [ADDRESS], однак свідок не обізнана щодо того, кому належала ця квартира. Крім того свідок повідомила, що зі слів [PERSON] остання за власні кошти придбала квартиру на [ADDRESS], позичала кошти у своєї матері на придбання спірної квартири по [ADDRESS] однак свідок не була присутньою при придбанні [PERSON] спірної квартири. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є матір'ю відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], підтвердила, що суперечки в сім'ї доньки розпочались через малозабезпеченість, оскільки сім'ю утримувала донька [PERSON], а зять [PERSON], який спочатку працював банщиком, надалі не мав постійного місця роботи та регулярного, достатнього заробітку, а потім з'ясувались обставини про наявність у [PERSON] іншої сім'ї. Крім того свідок повідомила, що квартира на [ADDRESS] належала обом з подружжя, та за їх спільним рішенням ця квартира була подарована свідку [PERSON] у 2007 чи у 2008 році. Свідок жила в цій квартири, однак не була в ній зареєстрована. У подальшому свідком квартира по [ADDRESS] була продана, а кошти від продажу у розмірі 800 000,00 грн. були позичені доньці [PERSON], про що остання написала боргову розписку, однак кошти не повернула. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка батько відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] показав, що коли у подружжя народилась перша дитина повстало питання про придбання власного житла. Спільними зусиллями, зокрема, за власні збереження [PERSON], яка займалась бізнесом по продажу речей, а також за кошти, отримані свідком [PERSON] від продажу належної йому квартири в Херсоні, докази відчуження якої у свідка відсутні, була придбана квартира по [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано на обох з подружжя. Однак зять [PERSON] коштів на придбання як квартири по [ADDRESS] так і квартири по [ADDRESS] не надавав, оскільки не мав постійного місця роботи та регулярного доходу, брав кошти для особистих потреб лише у доньки свідка [PERSON], жив за її рахунок, а згодом з'ясувалось, що у [PERSON] є інша сім'я і син від іншої жінки. Крім того свідком повідомлено, що квартира по [ADDRESS] приблизно у 2010 році за спільним бажанням доньки та зятя була подарована дружині свідка - [PERSON] Кошти для придбання спірної квартири донька свідка [PERSON] отримала від своєї матері дружини свідка [PERSON] за наслідком продажу останньою квартири по [ADDRESS], іншу частину коштів [PERSON] було позичено у знайомого [PERSON] Свідок [PERSON], який заявлений стороною відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], попри обов'язок останньої забезпечити явку в судове засідання всіх заявлених свідків, в судове засідання не з'явився, жодного доказу поважності причини неявки свідка в засідання суду надано не було. Відповідно до положень статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, приймаючи до уваги, суд критично оцінює показання свідків, оскільки свідки [PERSON] та [PERSON] перебувають у дружніх відносинах, а свідки [PERSON] та [PERSON] - у родинних відносинах із відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON], яка є зацікавленою стороною по справі, та факти, зазначені свідками [PERSON] та [PERSON], як щодо матеріального забезпечення сім'ї [PERSON] так і щодо придбання квартири по [ADDRESS] та квартири по [ADDRESS] свідкам відомі лише зі слів їхньої подруги сторони по справі - [PERSON], тобто джерелом обізнаності свідків щодо зазначених ними в судовому засіданні обставин є факти, повідомлені їхньою подругою, стороною по справі [PERSON] Крім того, показання свідка [PERSON] містять суперечливі дані щодо часу події дарування їй сторонами спірних правовідносин квартири по [ADDRESS], а також містять суперечливі дані щодо часу надання свідком у позику коштів [PERSON] Крім того, показання свідка [PERSON] щодо придбання подружжям першої квартири по [ADDRESS] за спільні кошти [PERSON] та її батьків [PERSON], [PERSON], отримані останніми від продажу квартири в м. Херсоні, - не підтверджено свідком належними та допустимими доказами. Разом з тим, судом ураховано, що ані відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] ані її уповноваженим представником [PERSON] при допиті заявлених ними свідків не було поставлено жодного запитання свідкам для встановлення фактичних обставин справи в частині позовних вимог [PERSON] про встановлення факту окремого (роздільного) проживання [PERSON] та [PERSON] при фактичному припиненні шлюбу та шлюбних відносин і неведення спільного господарства з 01.05.2013 року по 03.08.2015 року. При допиті свідків питання стосувались лише встановлення джерела походження грошових коштів для придбання спірної квартири [ADDRESS] Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 78, ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, представником позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] до письмових заперечень по суті об'єднаного позову у якості доказів по справі долучено письмові заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 18.09.2018 року, адресовані Дарницькому районному суду м. Києва, справжність підпису яких на письмових заявах посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавринович О.Л., та нотаріусом не посвідчено справжність фактів, викладених у заявах. (Том 2 а.с. 13-14; 15-16; 17-18) Разом з тим, надавши оцінку, суд не приймає нотаріально посвідчені заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 18.09.2018 року в якості доказів по справі на підтвердження або спростування фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення даного об'єднаного спору, оскільки дані особи не були допитані в судовому засіданні в якості свідків із дотриманням процесуального порядку допиту свідків, та про допит вказаних осіб не було заявлено учасниками справи під час проведення підготовчого засідання, суду невідомо джерело обізнаності осіб про факти зазначені ними у заявах від 18.09.2018 року, тому дані заяви не можуть належати до доказової бази в розрізі даного спору, з огляду на відсутність в них ознак допустимості та достовірності доказів по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення Відповідно до положення даної статті поділ майна може бути здійснений за домовленістю між співвласниками, у зв'язку з чим діє презумпція рівності часток. Разом з тим, чинне законодавство передбачає можливість відступу від рівності часток у випадку поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України) При поділі майно, що знаходиться в спільній сумісній власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної власності припиняються, оскільки кожному з співвласників буде належати його частина вже на праві приватної власності. Отже, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 4 ст. 372 Цивільного кодексу України). Як визначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно Звіту про оцінку майна № 117-4/18, складеного ТОВ «ЦОВ «Парето» від 08.06.2018 року, ринкова вартість об'єкта оцінки, квартири [ADDRESS], становить 3 242 700,00 грн. (Том 1 а.с. 26-66) Як убачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом [PERSON] просить суд: в порядку поділу майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 97,4 кв.м.; в порядку поділу майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, визнати за відповідачем [PERSON] право власності на ? частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 97,4 кв.м., що набуто сторонами за час зареєстрованого шлюбу та, відповідно, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тому підлягає розподілу в розрізі даного спору. Разом з тим, предметом спору за зустрічним позовом є вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту окремого (роздільного) проживання [PERSON] та [PERSON] при фактичному припиненні шлюбу та шлюбних відносин і не ведення спільного господарства з 01.05.2013 року по 03.08.2015 року; а також [PERSON] просить суд визнати квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м., особистою приватною власністю [PERSON], вказуючи на те, що спірну квартиру було придбано позивачем [PERSON] у період окремого проживання з відповідачем та за особисті кошти позивача [PERSON], які їй були надані в борг її матір'ю [PERSON] у розмірі 799 300,00 грн., після продажу останньою належної їй на праві власності квартири [ADDRESS], а також надані у борг знайомим [PERSON] у розмірі 220 000,00 грн., тому позивач вважає спірну квартиру своєю особистою приватною власністю, ураховуючи, що боргові зобов'язання позивачем не виконано. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення представника позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], заперечення сторони відповідача за первісним позовом [PERSON] та її представника [PERSON],

Outcome: approved