Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вище вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 квітня 2014 року померла його рідна тітка [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. Його тітка була незаміжньою та дітей не мала. Заповіту тіткою складено не було, а тому після її смерті він звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом, як племінник померлої. Брат спадкодавця [PERSON] відмовився від спащини після смерті своєї сестри [PERSON] на його користь, про що подав відповідну заяву нотаріусу. В подальшому, при зверненні до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної діх від 05.03.2015 року нотаріусом було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Після ознайомлення ним з копіями спадкових справ, які були витребувані на підставі його заяви про забезпечення доказів, йому стало відомо, що спірне домоволодіння № 152 по вулиці Машинній в м. Запоріжжя належало на праві власності [PERSON] на підставі договору про право забудови будинку, посвідченого Запорізькою нотаріальною конторою 16 січня 1938р., реєстровий номер 9909/02, зареєстрованого в Запорізькому МБТІ 02 січня 1951 року за № 993. Відповідно до договору дарування частини права забудови від 21 серпня 1951 року, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5534, [PERSON] подарував ? частину належного йому домоволодіння своїй дружині [PERSON]. Право власності на ? частину вказаного домоволодіння було зареєстровано за [PERSON] в ОП Запорізькому МБТІ. Таким чином, кожному із подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по ? частини спірного домоволодіння. 16 липня 1957 року [PERSON] помер та після його смерті належну йому ? частку домоволодіння в порядку спадкування за законом успадкували в рівних частках по 1/8 частині кожному: [PERSON] його дружина, [PERSON] його син, [PERSON] його дочка, [PERSON] його син. Право власності за кожним із цих спадкоємців на належну їм 1/8 частку домоволодіння № 152 по вул. Машинній м. Запоріжжя було зареєстровано в ОП Запорізькому МБТІ на підставі свідоцтва про право на спадщину. В подальшому [PERSON] подарував належну йому 1/8 частину цього домоволодіння своєму братові [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 03 квітня 1963 року за реєстровим № 2157, зареєстрованому в Запорізькому МБТІ 29 серпня 1969 року за № 6610. Таким чином [PERSON] стала належати ? частина спірного домоволодіння. В подальшому, відповідно до договору дарування від 22 вересня 1969 року, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 9715, [PERSON] подарував своїй матері [PERSON] цю належну йому частку. Таким чином, станом на 22 вересня 1969 року його тітці [PERSON] належало право власності на 1/8 частину спірного домоволодіння, та 7/8 його частин належало [PERSON]. 26 квітня 1980 року померла [PERSON], яка була матірю [PERSON], після смерті якої була заведена спадкова справа№ 262 за 1980 рік. Після смерті [PERSON] спадщину на цей будинок приймали наступні спадкоємці: [PERSON] її син, який 18 жовтня 1980 року подав до [PERSON] Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, [PERSON] її дочка, яка подала 21 жовтня 1980 року до [PERSON] Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не отримував. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли після смерті своєї матері [PERSON] спадщину у виді по ? частині від 7/8 належних їй частин, що складає 7/16 часток, але не оформили своїх спадкових прав. Отже, [PERSON] після смерті її матері [PERSON] стало належати на праві власності 9/16 частин спірного домоволодіння. 04 березня 1994 року помер [PERSON], якому належало 7/16 часток спірного домоволодіння та після його смерті була заведена спадкова справа № 170 за 1994 рік. Оскільки [PERSON] був неодружений, дітей не мав, спадщину після його смерті у виді 7/16 часток домоволодіння прийняли: [PERSON] - рідна сестра та [PERSON] - рідний брат, які звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину ніхто із спадкоємців не отримував. Таким чином, після смерті [PERSON] належні йому 7/16 часток домоволодіння прийняли [PERSON]М.(сестра) і [PERSON]М.(брат) по ? частини кожний. Таким чином, після смерті [PERSON] у власності [PERSON] стало перебувати 25/32 частин спірного домоволодіння, а [PERSON] 7/32 часток. В подальшому [PERSON] 19 вересня 2014 року подав заяву про відмову від спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] на його користь. Відмовляючись від спадщини на будинок після смерті [PERSON], [PERSON] так само відмовився на його користь і від спадщини після смерті [PERSON], на ту частку спірного спадкового будинку, яку він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, з урахуванням письмової відмови [PERSON] від належної йому частки у спадщини після смерті [PERSON], а також відмови на його користь від спадщини і після смерті [PERSON], йому належить право на спадкування в цілому на весь житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, буд. 152, але оскільки у нього відсутні правовстановлюючи документи на вказаний будинок і постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2015 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, він змушений звернутися до суду та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 152 по вул. Машинна м. Запоріжжя. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та також просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надав аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. В подальшому позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява позивача з проханням справу розглянути у його відсутності та відсутності його представника. Позов просить задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] міської ради повторно в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у звязку з чим, суд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на піставі наявних у справі доказів. Представник 3-ої особи [PERSON] Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана письмова заява з проханням справу розглянути без участі їх представника(а.с.129). 3-я особа приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути без її участі. Заперечень проти позову не має та просить задовольнити його у повному обсязі(а.с.85). Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у тому числі копії спадкових справ, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом . Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців)(ст.1216 ЦК України). У відповідності зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою(частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ч.3 ст. 1223 ЦК України). Згідно актового запису про смерть № 19 від 14.04.2014 року, що міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] померла 11 квітня 2014 року. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] 19.09.2014 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після її смерті, зазначивши, що крім нього є спадкоємець за законом [PERSON](а.с.8). З заяви [PERSON] від 19 вересня 2014 року вбачається, що він відмовився від прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої 11 квітня 2014 року його рідної сестри [PERSON] на користь племінника спадкодавця [PERSON](а.с.9). Згідно довідки про місце проживання/перебування особи від 18.09.2014 року, за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області, [PERSON], [INFO] була зареєстрована за адресою: [INFO] та знята з реєстрації 07.05.2014 року у звязку зі смертю(а.с.31). За обліками Заводського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області є лише повідомлення про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, буд. 152. Інформація щодо реєстрації осіб або зняття з реєстраційного обліку у будинку за вище вказаною адресою відсутня(а.с.32). Згідно інформації за №595/02-14 від 01.10.2014р., наданої приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON] на звернення [PERSON], останньому було повідомлено про отримання 1 жовтня 2014 року його заяви про прийняття спадщини за законом після померлої 11 квітня 2014 року тітки [PERSON], та про заведення спадкової справи № 113 за 2014 рік. Разом з тим нотаріусом зазначений перелік оригіналів докуменів, які необхідно надати для оформлення свідоцтва про право на спадщину, в якому крім іншого, зазначені документи, які підтверджують право власності на спадкове майно(а.с.10). Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіти/спадкові договори вбачається, що інформація стосовно заповіту/спадкового договору померлої [PERSON] відсутня. Таким чином, судом встановлено, що заповіт померлою [PERSON] не складався, а отже у даному випадку здійснюється спадкування за законом. Положеннями ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкуваня, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно свідоцтвам про народження серії 1-НО № 122553 та серії ЯЩ № 694171 [PERSON] народився 29 липня 1926 року, [PERSON] народилася 1 травня 1925 року і їх батьками в свідоцтвах про народження зазначені: батько: [PERSON], мати: [PERSON](а.с.13,14).Отже, на підставі належних письмових доказів підтверджений факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони є між собою рідними братом та сестрою. Відповідно до свідоцтва про народження серії I-ЖС № 288412 позивач [PERSON] народився 08 березня 1971 року та його батьком в свідоцтві про народження зазначений [PERSON], який є рідним братом спадкодавця [PERSON]М.(а.с.12). Таким чином, позивач [PERSON] є рідним племінником померлої [PERSON], як син її рідного брата [PERSON], а отже є спадкоємцем пятої черги за законом у відповідності зі статтею 1265 ЦК України. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01.10.2014 року, сформованої приватним нотаріусом [PERSON] у звязку з відкриттям спадкової справи, інформація стосовно [PERSON], померлої 11.04.2014 року у Спадковому реєстрі відсутня. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що приватним нотаріусом [PERSON] до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація спадкової справи номер у спадковому реєстрі 56599302, номер у нотаріуса 113-2014. Місце заведення: Запорізька область, Оріхівський район, приватний нотаріус [PERSON], спадкодавець: [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємці попередніх черг після смерті [PERSON] або відсутні, або у передбачений законом строк з заявами про прийняття спадщини не зверталися, отже не прийняли її. Спадкоємець другої черги за законом [PERSON], який є рідним братом померлої [PERSON], відмовився від прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої 11 квітня 2014 року його рідної сестри [PERSON] на користь племінника спадкодавця [PERSON], про що подав нотаріусу відповідну заяву. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2015 року приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON] на вимогу [PERSON], який через свого представника звернувся з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті померлої 11.04.2014 року його тітки [PERSON], нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно. При цьому нотаріус послався на те, що відповідно до пунктів 4.12, 4.15 ч.4 гл.10 р.II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції україни від 22.02.2010 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2010 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину, на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві(а.с.11). З інформації за № 9758 від 14.11.2014 року, наданої ЗМБТІ, вбачається, що на запит нотаріуса були направлені копії правовстановлюючих документів на житловий будинок № 152 по вул. Машинна м. Запоріжжя (стара адреса: м. Запоріжжя, селище [PERSON][ADDRESS] буд.1), а саме: договір дарування частини право забудови, посвідчений 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою від 21.08.1951 року р.№ 5534; свідоцтво про право на спадщину, видане 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою від 25.11.1959 року, р.№7309 та його дублікат; договір дарування, посвідчений 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою від 22.09.1969 року, р.№ 9715(а.с.20-24, 25-26). Згідно договору дарування частини право забудови, посвідченого 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 21.08.1951 року вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] ? частину належного йому на праві забудови - домоволодіння на земельній ділянці розміром 600кв.м, розташованого в м. Запоріжжя в селище [PERSON] [ADDRESS]. Право власності на ? частину домоволодіння було зареєстровано за [PERSON] в міжміському бюро технічної інвентаризації, реєстровий № 5534(а.с.22). З свідоцтва про право на спадщину, виданого 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 25.11.1959 року та зареєстрованого за № 7309 вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON], який помер 16.07.1957 року, є його дружина [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON]. До складу спадкового майна входить ? частина домоволодіння, що знаходиться у м. Запоріжжі по вул. Машинна, буд. 152. Право власності зареєстровано в міжміському БТІ 16.12.1959 року р.№ 993/6610 за [PERSON] 1/8, [PERSON]-1/8, [PERSON]-1/8, [PERSON]-1/8 частина. Отже, після смерті [PERSON] кожен із спадкоємців першої черги за законом успадкував по 1/8 частині домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, буд. 152. З договору дарування, посвідченого 03 квітня 1963 року 3-ю міською державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 1/8 частину домоволодіння що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, буд. 152, яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого цією нотаріальною конторою 25.11.1959 року(а.с.73-74). Отже, [PERSON] стала належати ? частина вище вказаного домоволодіння. Згідно договору дарування, посвідченого 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 22.09.1969 року, р.№ 9715 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар ? частину будинку розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, буд. 152. Ця ? частина будинку належить дарителю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 25.11.1959 року та договору дарування, посвідченого 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 03.04.1963 року. З довідки характеристики, виданої 05.12.1980 року за № 3583 міжміським БТІ вбачається, що за данними БТІ [PERSON] належить 7/8 частин буд. 152 по вул. Машинна м. Запоріжжя (свідоцтво про право на спадщину від 25.11.1959р. № 7309, договір дарування від 22.09.1969р. № 9715, договір дарування від 21.08.1951 року № 5534), [PERSON] належить 1/8 частина зазначеного будинку (свідоцтво про право на спадщину від 25.11.1959 року № 7309). З свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 444138 вбачається, що [PERSON] померла 26 квітня 1980 року. На час смерті [PERSON] їй на праві власності належало 7/8 частин домоволодіння № 152 по вул. Машинна м. Запоріжжя, що підтверджується вище вказаними правовстановлюючими документами. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті [PERSON] [PERSON] Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 262/1980, номер у спадковому реєстрі 611298, номер у нотаріуса 262. З копії спадкової справи № 262/1980 заведеної [PERSON] Запорізькою державною нотаріальною конторою 18 жовтня 1980 року вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулися її діти [PERSON], [PERSON], які зазначили, що до складу спадкового майна входить частина домоволодіння, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, буд. 152. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 26 квітня 1980 року, був чинним ЦК УРСР( в редакції 1963 року). У відповідності зі ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцу з часу відкриття спадщини. Нормами ЦК УРСР(в редакції 1963р.) також було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі вважалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини( п.2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР). Судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] ніхто зі спадкоємців не отримував, але фактично прийняли спадщину її діти [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, по ? частині кожний від 7/8 частин належного їй домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул Машинна, буд.152, що складає по 7/16 часток цього домоволодіння. Враховуючи, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] у розмірі 7/16 часток, у її власності стало перебувати 9/16 частин спірного домоволодіння, а у власності [PERSON] 7/16 часток. З копії актового запису про смерть № 1972 від 06 березня 1994 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що [PERSON], [INFO] помер 04 березня 1994 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді належних йому 7/16 часток домоволодіння розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, буд.152 та [PERSON] Запорізькою державною нотаріальною конторою 23.05.1994 року була заведена спадкова справа № 170. З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися спадкоємці за законом [PERSON] рідна сестра спадкодавця та [PERSON] рідний брат спадкодавця. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями [PERSON], [PERSON] підтверджується, як вже зазначалося вище, свідоцтвами про народження серії 1-НО № 122553 та серії ЯЩ № 694171 [PERSON], який народився 29 липня 1926 року, [PERSON], яка народилася 1 травня 1925 року, а також записом акту про народження № 2121 від 15.04.1937 року [PERSON], який народився 05 квітня 1937 року і їх батьками зазначені: батько: [PERSON], мати: [PERSON]. Отже, на підставі належних письмових доказів підтверджений факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони є між собою рідними братами та сестрою. Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] ніхто зі спадкоємців не отримував, але фактично прийняли спадщину по ? частині від належних йому 7/16 часток спірного домоволодіння, що складає 7/32 часток, його рідна сестра [PERSON] та його рідний брат [PERSON], які відповідно до норм ст. 548, п.2 ч.1ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, вчинили дії, що свідчать про прийняття ними спадщини, шляхом подачі до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] прийняла після смерті свого брата [PERSON] спадщину у розмірі 7/32 часток спірного домоволодіння, у її власності стало перебувати 25/32 частин спірного домоволодіння, а у власності [PERSON] 7/32 часток. Згідно свідоцтву про смерть серії I-ЖС № 340906 [PERSON] помер 25 жовтня 2015 року, про що 26 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис № 7377(а.с.119). З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 19 вересня 2014 року вбачається, що він відмовився від спадщини, яка залишилася після померлої 11 квітня 2014 року його рідної сестри [PERSON] на користь племінника спадкодавця [PERSON]. Отже, судом встановлено, що на час смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 11 квітня 2014 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 19 від 14.04.2014 року, їй належало 25/32 частин домоволодіння № 152, розташованого по вул. Машинна м. Запоріжжя та після її смерті відкрилася спадщина на зазначене майно. Положеннями ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 статті 1268 ЦК України). У відповідності до п.п.4.15,4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Нормами ч.1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як було зазначено судом раніше, нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 152 по вул. Машинній у м. Запоріжжі після померлої 11 квітня 2014 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджує право власності померлої на житловий будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії(а.с.11). Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, як спадкоємець пятої черги за законом, в установлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але виникла ситуація при якій він не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з неможливістю подати нотаріусу правовстановлюючі документи щодо належності спадкового нерухомого майна спадкодавцеві [PERSON], внаслідок чого нотаріусом 05 березня 2015 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Заповіт померлою [PERSON] за життя не складався, інший спадкоємець другої черги за законом [PERSON], який помер 25 жовтня 2015 року, подав 19 вересня 2014 року заяву про відмову від прийняття спадщини за законом на користь племінника спадкодавця [PERSON], а спадкоємці попередніх черг після смерті [PERSON] або відсутні, або у передбачений законом строк з заявами про прийняття спадщини не зверталися, отже не прийняли її. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинку в порядку спадкування за законом після померлої 11 квітня 2014 року його тітки [PERSON] не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб.

Outcome: approved