Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що з 23.09.2008р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин, дитина проживає з позивачкою, з колишнім чоловіком позивачка фактично не спілкуюсь, аліментів на утримання дитини він не надає. Дитина проживає разом з позивачкою та її матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї.Так як син постійно проживає з позивачкою, він знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Йому організовано навчальний процес, відвідування спортивних секцій, кружків, інших додаткових занять, організовано дитяче дозвілля та інше. Батько майже не приймає участі у житті сина, бо давно має іншу родину. Позивачка вела з відповідачем розмови про надання дозволу на перетинання їх сином державного кордону та лінії розмежування, а також вона збирається переїхати на постійне проживання до Республіки Польщі разом із сином. Відповідач повідомив, що не проти надати відповідний дозвіл. Оскільки батько проживає у м. Луганську, у нього відсутня можливість надати належним чином (нотаріально) оформлений дозвіл на переміщення дитини через державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованою територією, а також, як того вимагає Посольство Польщі в Україні, згоду на отримання картки Поляка та визнання належності до Польського народу. Ця можливість відсутня через те, що у м. Луганську не працюють нотаріальні реєстри та вчинення будь-яких нотаріальних діє унеможливлено. Також не працює на тимчасово окупованій територій і відділення поштового зв'язку. Ці документи [PERSON] необхідні для того, щоб мати можливість відвідувати свій будинок, який знаходиться в м. Луганську, виїздити до родичів у Російську Федерацію, повезти дитину на відпочинок до Туреччини або Єгипту, поїхати на постійне проживання до Республіки Польщі. Відповідач не заперечує проти надання відповідного дозволу, але через обставини викладені вище, не має такої можливості. Згідно чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995р., в разі виїзду неповнолітніх дітей за межі України з одним із батьків, інший, в разі його відсутності у пункті пропуску, повинен надати свою згоду на такий виїзд, що оформлюється у вигляді нотаріально посвідченої заяви. Просить суд надати їй дозвіл на виїзд за кордон, визнання належності (приналежності) до Польського народу, отримання Карти Поляка, проживання за межами України, неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], без згоди його батька, [PERSON], до досягнення вісімнадцятирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явились, надавши суду заяви, в яких просять суд позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому, справу розглянути без їх участі (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.23). Представник третьої особи, служби у справах дітей Сватівської РДА, Перепелиця О.В., в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, вважає, що позов підлягає задоволенню (а.с.22). Суд, заслухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду. Як вказала позивач, а відповідач зазначив у своїй заяві суду, останній мешкає у Краснодонському районі Луганської області, зв'язок з ним відсутній, через що немає можливості надати нотаріально оформлений дозвіл позивачці на виїзд дитини за кордон. Згідно ст.. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Ч.2 ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Відповідно до ст.. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до ст.. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом ; поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на отримання проїзних документів дитини, на виїзд дитини за кордон до повноліття дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved