Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 27.01.1996 року між ним та відповідачкою, про що Виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради зроблено запис за №1 від 27 січня 1996 року. Свої вимоги мотивував тим, що відносини з відповідачкою погіршилися вже декілька років тому, наразі проживають разом, але спільного господарства не ведуть. У відносинах між ними відсутнє порозуміння та повага. Шлюбні відносини фактично припинені у 2016 році, спільного бюджету не мають та продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України\~та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФМ №273289, виданого 27 січня 1996 року Виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.01.1996 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № І. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка Бадо, дружини Бадо. (а.с.4) Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини Згідно ч.3\~ст.109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із\~ст. 55 СК України\~вбачається, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене та, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, сторони на даний час не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарство, шлюб існує формально, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved