Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Державна акціонерна компанія «Національна мережа аукціонних центрів» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 24.10.2011 року працював на посаді юрисконсульта юридичного відділу у Публічному акціонерному товаристві Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів». 17.01.2012 року його було звільнено за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ від 13.04.2012 року про стягнення з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 5880,26 грн. Даний наказ перебуває у відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з 28.09.2012 року. Однак, станом на день подачі позову, відповідач не здійснив належних йому виплат по заборгованості із заробітної плати, в зв'язку з чим, він звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 68043,34 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у відповідності до вимог ЦПК України, про що свідчать відповідні зворотні поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи, про причини його неявки суду не відомо. Відповідно до ч. 1ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.10.2011 року [PERSON] було прийнято посаду юрисконсульта юридичного відділу, що підтверджується копією наказу № 92-к від 24.10.2011 року (а.с.8). Відповідно до наказу № 05-к від 16.01.2012 року [PERSON], заступника начальника юридичного відділу 17.01.2012 року було звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.9). На день звільнення з роботи відповідачем було нараховано позивачу заробітну плату по останній місяць роботи на підприємстві. Відповідно до судового наказу від 13.04.2012 року № 2604/7714/2012 стягнуто з Публічного акціонерного товариства державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів» на користь [PERSON] 5880,26 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (а.с.6). 28.09.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження по виконанню судового наказу № 2604/7714/2012 виданого 13.04.2012 року (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що на день розгляду справи відповідач свої зобов'язання не виконав, не сплатив заборгованість по заробітній платі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Саме по собі ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, при його невиконанні, не звільняє роботодавця від відповідальності згідно зі ст. 117 КЗпП. Таке роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012. Термін розрахунку - останні два робочих місяці (ч. 2,3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100), тобто листопад-грудень 2011 р. Середньоденна заробітна плата складає 3650 (грудень 2011 р.) + 2000грн. (листопад 2011 р.) : 44 робочі дні за два місяці (22 робочі дні у грудні 2011 р. та 22 робочих днів у листопаді 2011р. ) = 105,21 грн. (п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100). Період невиплати належної заробітної плати з 17.01.2012 р. по день постановлення рішення 723 робочих дні. Отже загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 76066 грн. 83 коп. (105,21 грн. * 723 робочих днів). Враховуючи вищезазначені обставини, які підтверджені належними доказами, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення вказаної суми з відповідача є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час звернення до суду, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved