overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2015, мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім`ю, вони з грудня 2019 року проживають окремо, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 28.02.2020 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги у повному обсязі, просив суд про їх задоволення, посилаючись на той факт, що відповідач у грудні 2009 року покинула сім`та проживає окремо, на даний час вона наполягає на розлученні, а тому він дійшов висновку про необхідність розірвання даного шлюбу.. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила суд шлюб розірвати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 25.07.2015 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а/з №1071, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, позивач та відповідач з грудня 2019 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів сторін, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2019 року. Шлюбні відносини між ними фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, різні характери, розходження поглядів на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судовий збір просив залишити за його рахунок. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити без змін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 429 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з наведених сторонами обставин, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.09.2004 року вони перебувають з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через те, що вони мають різні погляди на життя та розбіжності в характерах, у зв'язку з чим неодноразово виникали конфлікти на непорозуміння. Вважає, що подальше сумісне проживання в шлюбі з відповідачкою неможливе, як і примирення. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити у його відсутності. Відповідачка надала заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу та розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідачка визнала позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 27 травня 2006 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Посилався на те, що життя з відповідачем не склалося по причині діаметрально різних поглядів на шлюб, що в кінці призвели до припинення елементарного спілкування між сторонами. Також зазначав, що фактично вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства протягом останніх трьох років та спілкуються тільки на теми, що стосуються дітей. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою суперечить інтересам сім'ї, тому за таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення вважає неможливим. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити у його відсутность. Відповідачка надала заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу та розгляд справи у її відсутность. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнала позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 07.06.2008 року . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] який народився [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з липня 2014 року . Зазначив, що дитина проживає з відповідачкою. На момент звернення до суду спору з приводу місця проживання дитини та щодо поділу майна сторони не мають. На підставі зазначеного звернувся до суду та просить суд розірвати шлюб , укладений між ним та відповідачкою оскільки він носить формальний характер та суперечить їхнім інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути за її відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 07 червня 2008 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 218. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] від 19.06.2012 року , актовий запис № 755 зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває із нею в зареєстрованому шлюбі 21.04.1974 року . Від шлюбу сторони мають двох у теперішній час вже повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою після спливу 15 років шлюбу не склалося, і тому сімейно - шлюбні стосунки між ними були припинені з причини відсутності взаємопорозуміння через різні погляди на життя внаслідок чого між ними виникали постійні сварки що призвело до втрати поваги та кохання один до одного. Позивач у позові зазначив, що поновити стосунки наміру не мають і у теперішній час мешкають окремо. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву у якій наполягав на заявлених вимогах та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 квітня 1979 року ,який було зареєстровано Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 180). Подружні відносини між сторонами припинені. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння на деякі питання сімейного життя. Сторони мешкають окремо , спільне господарство не ведуть. В подальшому шлюб зберегти не можливо. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває із нею в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2012 року . Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], який народився [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, і тому сімейно - шлюбні стосунки між ними були припинені у грудні 2013 року , відповідачка забравши свої особисті речі та дитину залишила місце сумісного проживання. Позивач у позові зазначив, що між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги і тому поновити стосунки є недоцільним та таким, що порушує його інтереси. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву у якій наполягав на заявлених вимогах та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 вересня 2012 року у Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] актовий запис № 366). Подружні відносини між сторонами припинені. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та почуття любові. Сторони мешкають окремо , спільне господарство не ведуть. В подальшому шлюб зберегти не можливо. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останніх років між ними виникали непорозуміння, які перейшли у відчуженість та байдужість. З травня 2016 року відповідачка проживає за кордоном і за цей період зі сторони відповідачки не було ініціативи відновити подружні відносини. Шлюб набрав формальних відносин, що суперечить його інтересам, оскільки вони стали чужими людьми, жодних відносин не підтримують. Від даного шлюбу є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, пояснив, що протягом часу наданого судом, примирення між ними не відбулося і подальше збереження шлюбу неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Належно повідомлена відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не прибула без повідомлення причин неявки. Відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач [PERSON] 10 грудня 2013 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON]., який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 152 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]) . Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER]), яка проживає з відповідачкою. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2018 року було зупинено провадження у справі та надано сторонам строк для примирення терміном два місяці. В судовому засіданні встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, протягом часу, наданого судом, не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними, через розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки, внаслідок чого з липня 2013 року вони подружніх стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства. Від даного шлюбу у них є малолітня дочка [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, пояснив, що припинив подружні відносини з відповідачкою, оскільки взаємовідносини між ними погіршилися, примирення між ними та подальше збереження шлюбу неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, просить покласти нього. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась без поважних причин та без повідомлення причин, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання . Заперечень на позов не подавала. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач [PERSON] 14 червня 2005 року уклав шлюб з відповідачкою [PERSON]., який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 47. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження дитини [NUMBER] Судом встановлено, що між сторонами немає взаєморозуміння, подружні відносини не підтримують, позивач примирення не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved