Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з цим позовом до [PERSON] в якому вказала, що її померлим батькам та рідному брату [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира в [ADDRESS], а після їх смерті вона та її рідна сестра, як спадкоємці за законом мали право на частку в даній квартирі. В травні 2009 р. при зверненні до Жмеринського районного структурного підрозділу КП «ВООБТІ» позивач дізналась, що власником даної квартири є її сестра [PERSON] відповідно до договорів дарування, згідно яких їх батько [PERSON], який був останнім власником даної квартири, подарував її відповідачу. Позивач вважає, що підписи на договорах дарування підроблені і не належать її батькові. Просила визнати недійсними договори дарування від 21.01.2000 та від 21.05.2001 за якими [PERSON] подарував 1/2 і 1/2 частку квартири [ADDRESS] [PERSON]. Визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON]. 16.01.2014 позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсним договір дарування від 21.01.2000; визнати право власності по 1/2 частки квартири, що були предметом Договору дарування від 21.01.2000 за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (що складає ? від загальної площі житлової квартири) в порядку ч.1 с. 1267 ЦК України; стягнути судові витрат (а.с.100). Позивач позов підтримала з підстав зазначених вище. Представник позивача [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] неодноразово бачила як підписується її покійний батько в різних документах, вважає що підписи на договорах дарування виконані не ним. Відповідач позов не визнала. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що підписи на договорах дарування частин квартири - це підписи покійного батька позивача та відповідача [PERSON] і ці підписи повністю відповідають його волі. Представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосувати строку позовної давності в частині позовної вимоги про визнання договору дарування недійсним та в зв'язку їх спливу відмовити в задоволенні позову, а в іншій частині позовної вимоги просив відмовити, як в заявленої безпідставно (а.с.102). Вислухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити зважаючи на таке. Допитаний як свідок державний нотаріус [PERSON] суду повідомила, що працює в Жмеринській міській державній нотаріальній конторі, покійний [PERSON] особисто розписався в обох договорах дарування засвідчених нею без будь-якого тиску, з власної волі. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 1993 року на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира загальною площею 40,4 кв. м в [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до свідоцтв про смерть, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області [PERSON] помер [INFO] (а.с.9); [PERSON] померла [INFO] (а.с.10); [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Як вбачається з листа КП «ВООБТІ» від 21.05.2009 № 250 [PERSON], виготовити довідку характеристику для оформлення спадщини після [PERSON] на квартиру [ADDRESS] неможливо, в зв'язку з тим, що він не являється власником даної квартири (а.с.12). Відповідно до договору дарування від 21.01.2000 посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори [PERSON] - [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла 1/2 частину квартиру під номером [ADDRESS]. Як вбачається із зворотного надпису на догові, право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири зареєстровано в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації за [PERSON] (а.с.13, 57). Згідно договору дарування від 21.05.2001 посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори [PERSON] - [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла 1/2 частину квартиру під номером [ADDRESS] (а.с.14, 58). Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 07.05.2009 право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири зареєстровано в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації за [PERSON] (а.с.59). Згідно реєстру для реєстрації нотаріальних дій (справа №2-01) 2001р. [PERSON] поставив свій підпис 21.05.2001 під номером нотаріальної дії 1-500, за посвідчений договір дарування (а.с.48-53). Згідно висновку експертів судово-почеркознавчої експертизи від 26.11.2013 №10769/10770/13-32, підписи від імені [PERSON] у графі «підписи» у рядку «даритель [PERSON]» у Договорі дарування частини квартири від 21.01.2000 (бланк серії АВІ№380617) (а.с.57); підписи від імені [PERSON] у графі «підписи» у рядку «даруватель [PERSON]» у Договорі дарування частини квартири від 21.05.2001 (бланк серії АЕА №165756) (а.с.58) виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] у графі «підписи» у рядку «даритель [PERSON]» у Договорі дарування частини квартири від 21.01.2000 (бланк серії АВІ№380617) (а.с.57), виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису. Підпис від імені [PERSON] у графі «підписи» у рядку «даруватель [PERSON]» у Договорі дарування частини квартири від 21.05.2001 (бланк серії АЕА №165756) (а.с.58), виконано [PERSON] (а.с.75-82). Згідно копії позовної заяви 10.09.2009 позивач зверталась до Жмеринського міськрайонного суду з аналогічним позовом про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] та визнання права власності на 1/3 частку даної квартири (а.с.103-104). Згідно копії ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 06.05.2010 позовна заява [PERSON] за її заявою була залишена без розгляду (а.с.112). З досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №2-29/10/02025 встановлено, що дійсно [PERSON] зверталась до суду з аналогічним позовом 03.09.2009 (а.с.4-7), ухвалою суду від 04.09.2009 її позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, а 17.09.2009 на підставі оновленої заяви від 10.09.2009 (а.с.24-26) було відкрито провадження (а.с.27), а 06.05.2010 позовна заява [PERSON] за її заявою ухвалою суду була залишена без розгляду (а.с.142). Згідно висновку експерта від 22.12.2009 №529-П, підписи в графі «Даруватель» договору дарування від 21.05.2001, виконані [PERSON]; вирішити питання чи виконані підписи на договорі дарування від 21.01.2000 [PERSON] або іншою особою, не представляється можливим у зв'язку з простотою виконання досліджуваного підпису, обмеженим об'ємом досліджуваного графічного матеріалу, відсутнім комплексом ознак для будь-якого висновку (а.с.106-110). Для вирішення почеркознавчих експертиз судом в 2013 та 2009р.р. направлялися різні порівняльні матеріали з вільними зразками підписів [PERSON] (а.с.43-46, 111-126). Вищевказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не оспорюються та не суперечать один одному. Вищевказані правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваним правочином). З досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на підставі них обставин вбачається недійсність заповіту від 2000 року. Однак, для вказаних правовідносин у відповідності до ст. 257 ЦК України застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою у відмові у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки позивач не навів суду поважності причин пропущення позовної давності, а відповідач заявив про застосування до позовної вимоги про визнання договору дарування від 21.01.2000 недійсним спливу позовної давності, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити в зв'язку спливу позовної давності. Позовна вимога в частині визнання права власності на 1/2 частку квартири, що була предметом договору дарування від 21.01.2000, за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (що складає по 1/4 від загальної площі) в порядку ч. 1 ст. 1267 ЦК України також не підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що вона є похідною від позовної вимоги про визнання правочину недійсним, і відмова у визнанні правочину недійсним (договору дарування частини квартири) повністю виключає підстави для задоволення вимоги про визнання права власності на це майно, а також в зв'язку з тим, що суд своїм рішенням не має права підміняти рішення інших органів, в даному випадку нотаріуса, до компетенції якого відноситься вирішення питань щодо оформлення спадкового майна, в тому числі і у відповідності до ст. 1267 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України, з врахуванням ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 1808,10 грн., які складаються витрат за 3 год. 52 хв. участі представника позивача, який надавав правову допомогу у судовому засіданні 18.09.2013, 18.12.2013, 24.12.2013, 16.01.2014. На підставі ст.ст. 215, 257, 260, 261, 265, 267 ЦК України,

Outcome: approved