Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим [INFO] померла [PERSON] , що є його матір`ю , яка заповіта не залишила, їй, як подружжю, належало 1\\2 частини будинковолодіння [ADDRESS] , на яку відкрилась спадщина, і спадкування закликались чоловік і діти. Вважає, що строк пропустив з поважної причини, бо думав що спадщину вступив батько [PERSON] та просить на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України, поновити строк на прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] . Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, мотивуючи що позивачем не наведено жодної підстави та не надано жодного доказу поважності пропуску строку на прийняття спадщини позивачем [PERSON] , тому просить в позові відмовити. Ухвалою Здолбунівського районного суду від 01.10.2018 року за клопотанням [PERSON] було залучено до участі у справі третю особу, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] . За змістом ст.52 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку. Ухвалою Здолбунівського районного суду від 25.10.2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадщину, яка знаходилася у провадженні судді Шуляка А.С. об`єднано в одне провадження. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов' язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якій просить усунути від права на спадкування за законом [PERSON] після смерті матері [PERSON] , що померла як такого що ухилявся від утримання спадкодавця в порядку ст. 1224 ЦК України. Визнати за ним право власності на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] згідно з заповітом від 12 лютого 2017 року, складеним [PERSON] , на 47\\100 частини будинковолодіння [ADDRESS] , житловою площею 44,4 м.кв та загальною площею 75,3 м. кв. Відповідач [PERSON] позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якій просить усунути його від права на спадкування за законом та визнання права власності не визнав, подав відзив, в якому заперечує, стверджуючи що позивач не надав доказів щодо не надання ним допомоги спадкодавцю, а навпаки ним надано підтвердження того, що він надавав допомогу покійній матері. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов підтримує, заявлені до нього позовні вимоги не визнає, просить розгляд справи проводити у його відсутність. Суд, заслухавши сторін ,їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив, що 07 травня 1952 року між [PERSON] , що є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , та бабою [PERSON] і [PERSON] , що є батьком [PERSON] та [PERSON] , та дідом [PERSON] , був укладений шлюб. 15 листопада 1990 року подружжя [PERSON] придбали 47\\100 частини будинковолодіння [ADDRESS] , житловою площею 44,4 м.кв та загальною площею 75,3 м. кв. Зазначені обставини підтверджуються рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради народних депутатів № 146 від 01 серпня 1990 р. ( копія надана відповідачем [PERSON] . до суду). А також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №115135515 від 23 .02.2018 р., які надані відповідачем [PERSON] . Згідно ст. 22 КЗпШС України в редакції, що діяла на момент купівлі-продажу нерухомого майна подружжя [PERSON] , майно, нажите подружжям під час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частки подружжя є рівними. [INFO] померла [PERSON] , яка заповіта не залишила, Їй, як подружжю, належало 1\\2 частини будинковолодіння [ADDRESS] , на яку відкрилась спадщина, і спадкування закликались чоловік і діти. Тривалий час [PERSON] хворіла, лікувалася в Здолбунівській ЦРЛ, а потім вдома, потребувала стороннього догляду і лікування. Судом встановлено що сторони, що відповідач і позивач надавали посильну допомогу [PERSON] . Згідно ч.3 ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Зазначені обставини, щодо невиконання [PERSON] не знайшли свого підтвердження. [PERSON] має право на спадщину після смерті матері в розмірі 1\\4 що становить 11,75 частки від 47\\100 на квартиру [ADDRESS] житловою площею 44,4 м.кв та загальною площею 75,3 м. кв. [PERSON] 15 лютого 2017 року склав заповіт на користь [PERSON] , заповідаючи йому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося,все те що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, 15 лютого 2017 року [PERSON] , висловив свою волю та заповів все майно [PERSON] . Він вчасно подав заяву про прийняття спадщини за заповітом. Отже, є єдиним спадкоємцем після смерті мого діда [PERSON] . [PERSON] як подружжю, належало 1\\2 частини будинковолодіння [ADDRESS] , а саме 23,5 від 47\\100 . Після смерті дружини [PERSON] прийняв спадщину , зокрема йому належало 1\\4 що становить 11,75 частки від 47\\100 на квартиру [ADDRESS] , всього 35,25 від 47\\100 на квартиру [ADDRESS] .. Згідно ч.1. ст.1241 ЦК України,малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). В звязку з тим, що [PERSON] є пенсіонером по віку, йому належить обов`язкова частка у спадковому майні, що залишалося після смерті його батька, [PERSON] (обов`язкова частка ) який помер [INFO] , в розмірі 8,81 частки від 35,25\\47, що належала його батьку, [PERSON] на квартиру [ADDRESS] житловою площею 44,4 м.кв та загальною площею 75,3 м. кв. та який при житті склав заповіт на користь [PERSON] . [PERSON] , як спадкоємцю за заповітом від 15 лютого 2017 року, належить все майно покійного [PERSON] , зокрема частка що належала його діду [PERSON] на квартиру [ADDRESS] житловою площею 44,4 м.кв та загальною площею 75,3 м. кв. і яка, після визначення обов`язкової частки [PERSON] становить 26,44 від 35,25\\47 частини , які належали на день смерті [PERSON] в будинковолодінняквартира [ADDRESS] долбунові, житловою площею 44,4 м.кв та загальною площею 75,3 м. кв. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1235 ч.1 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст.1235 ч.3 ЦК України, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поновлення строку для прийняття спадщини не підлягають до задоволення, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадщину задовільнити частково, позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] задоволити частково.

Outcome: dismissed