Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної травмою на виробництві в обґрунтування якого вказав, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 27.10.2008 року по 13.08.2018 року працюючи на різних посадах на підземних роботах та був звільнений з підприємства за ст.40 п.2 КЗпП України. Під час виконання своїх трудових обов'язків 16.04.2018 року на підприємстві стався груповий нещасний випадок, в результаті якого він отримав комбіновану виробничу травму: опік полум'ям вибуху обличчя, вушних раковин, шиї, 7-8 % поверхні тіла, опік дихальних шляхів, отруєння продуктами горіння, тупа травма ліворуч: відкритий перелом 9-10-11 ребер ліворуч, забита рвана рана грудної клітини ліворуч, гемоторакс ліворуч, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча, численні садна верхніх кінцівок та тулуба, комбінований травматичний шок середнього ступеню. З 17.04.2018 року по 13.08.2018 року внаслідок отриманої травми він знаходився на лікуванні. 17.04.2018 року йому проведено комбіновану операцію після якої він знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Мирноградської ЦМЛ до 05.05.2018 року, після чого до 29.05.2018 року він перебував на лікуванні у неврологічному відділенні Мирноградської ЦМЛ у зв'язку з ускладненням сочетаної виробничої травми. З 10.07.2018 року по 17.07.2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні в онкоторакальному центрі Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 4 де йому було проведено операцію торакотомії зліва, аутопластика діафрагми. 13.08.2018 року МСЕК йому було встановлено 60% втрати працездатності та третю групу інвалідності, визначена потреба в медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні, лікуванні у хірурга, невролога, сімейного лікаря, стаціонарне лікування. Вважає, що внаслідок отриманої на виробництві травми йому спричинена моральна шкода, яка полягає у його хворобливому психічному та фізичному стані, болю та стресі, яких він зазнав під час травми та продовжує зазнавати протягом тривалого періоду лікування. Крім того, тривале лікування змінило його життєвий уклад: він не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував сильні фізичні страждання, психологічний дискомфорт, який виражався у почутті відчаю, роздратованості, страху, поганому сні, слабкості, погіршенні пам'яті, запамороченнях, втраті свідомості, нудоті та слабкості. Він втратив змогу працювати та утримувати родину, втратив роботу яку він мав до травми, що морально його пригнічує. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь суму 120000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої травмою на виробництві. Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Маляренко Б.О. до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав частково у розмірі 30000 грн. з розрахунку 500 грн. за 1% втрати працездатності. При визначенні судом розміру відшкодування належного позивачу, просив врахувати вимоги розумності та справедливості. Судом встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача на посадах гірничого робітника, ГРОЗ з 27.10.2008 року по 13.08.2018 року та був звільнений на підставі наказу № 1562 ок від 14.08.2018 на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я (а.с. 6). 16.04.2018 року на підприємстві ПАТ «ШУ «Покровське» стався груповий нещасний випадок, в результаті якого постраждав також [PERSON] про що складений акт за формою Н-1 від 19.06.2018 року. Згідно з актом, [PERSON], працюючи у ІІ зміну, серед інших отримавши наряд на задвижку привода лавного конвеєра SZK 228/800 та кріплення сполучення 2 південної лави блоку 7 пласта d4 з 1 південним конвеєрним штреком блоку 7 пласта d4, близько 14.00 год. приступив до роботи. О 20.00 год. робітникам був виданий додатковий наряд на спорудження випереджаючого профіля верхньої ниші. О 18.10 год. начальником дільниці № 7 [PERSON] був виданий наряд ІІІ зміні на забезпечення технологічного циклу з комбайнової виїмки вугілля у 2 південній лаві блоку 7 пласта d4 в обсязі 800 тон. Під час роботи, приблизно о 22.20 год. відчувся хлопок, через 5-7 хв. наступний хлопок з зупинкою руху повітря у лаві. Гірничим майстром [PERSON] робітникам була видана усна команда працівникам про направлення до місця сполучення лави з вентиляційним штреком. На верхньому сполученні були виявлені осередки вогню на чумаковій перемичці та біля неї. Після чого робітники були виведені на нижнє сполучення лави. О 22.50 год. гірничий диспетчер шахти отримав повідомлення про спалах на верхньому сполученні 2 південної лави блоку 7 пласта d4 метано-повітряної суміші. В результаті вибуху постраждало 7 гірників, серед яких і [PERSON] (а.с. 7-13). Внаслідок нещасного випадку [PERSON] був доставлений до Мирноградської ЦМЛ з діагнозом: комбінована виробнича травма отримана 16.04.2018 року: опік полум'ям вибуху 1-2 ступеню, обличчя, вушних раковин, шиї, 7-8 % поверхні тіла, отруєння продуктами горіння середньої важкості, термічний опік гортаноглотки, трахеї 1 ступеню, опік дихальних шляхів (клінічно), тупа торокоабдомінальна травма ліворуч, відкритий перелом 9-10-11 ребер ліворуч, забійно-рвана рана грудної клітини ліворуч, гемоторакс ліворуч, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча, численні садна верхніх кінцівок та тулуба, комбінований травматичний шок середнього ступеню важкості. З приводу отриманої виробничої травми [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Мирноградської ЦМЛ з 17.04.2018 року по 05.05.2018 року, у неврологічному відділенні Мирноградської ЦМЛ з 16.05.2018 року по 29.05.2018 року, у онкоторакальному центрі Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 4 з 10.07.2018 року по 19.07.2018 року (а.с. 16-20, 21-24). За висновком МСЕК від 13.08.2018 року [PERSON] первинно встановлено 60% втрати працездатності та ІІІ група інвалідності внаслідок трудового каліцтва з строком переосвідування 01.09.2019, визначена потреба в медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні, лікуванні у хірурга, невролога, сімейного лікаря, стаціонарне лікування (а.с. 14-15). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоров'я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно положень ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону співвідноситься з нормою, викладеною у ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З наданих суду доказів, вбачається факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача діями відповідача, оскільки вони перебували між собою у трудових відносинах, і достеменно встановлено, що власником джерела підвищеної небезпеки є відповідач. Суд вважає, що позивачем дійсно отримана моральна шкода, оскільки внаслідок травми він зазнавав фізичного болю, проходив лікування та втратив 60% своєї працездатності, став інвалідом та не може працювати за своєю спеціальністю, що суттєво змінило звичний уклад його життя. Суд вважає доведеними доводи [PERSON] про те, що з отриманням травми на виробництві та подальшим встановленням інвалідності він зазнав душевних страждань та змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд враховує характер нещасного випадку, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, істотність вимушених змін у способі його життя та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності та набуття інвалідності позивачем, стан його здоров'я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача, неможливість продовжувати працю за отриманою спеціальністю, а тому, виходячи з викладеного та

Outcome: partial