Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про припинення трудових відносин. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 22.03.2018 року по теперішній час. У зв`язку з тим, що відповідач не виплачував у встановлені трудовим законодавством строки заробітну плату, він прийняв рішення про розірвання трудового договору з відповідачем на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за порушення законодавства про працю. Про своє рішення він повідомив відповідача шляхом усного повідомлення керівництву, а також направив відповідну заяву рекомендованим поштовим відправленням. Однак відповідач ухиляється від отримання листів фізичних осіб, а отримує лише листи від юридичних осіб. Тому його лист з заявою було повернуто до нього за закінченням строку зберігання. Крім того, 21.02.2020 року він особисто відвідав офісні приміщення відповідача та у приймальні керівника вручив заяву, якою повідомив про розірвання трудового договору. Посилаючись на ст.ст.21, 23, 24, 38, 39 КЗпП України, просить припинити його трудовий договір з відповідачем, де він обіймав посаду машиніста гірничовиймальних машин підземного 6 розряду з повним підземним робочим днем в шахті на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України з 21 січня 2020 року. Ухвалою суду від 19.02.2020 у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін та справа призначена до судового розгляду по суті, позивача звільнено від сплати судового збору. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача до судового засідання 06.04.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представником відповідача було надано до суду відзив на позовну заяву, який за клопотанням позивача ухвалою суду від 06.04.2020 відповідно до ч.3 ст.183 ЦПК України було повернуто відповідачу з підстав невідповідності його вимогам ч.2 статті 178 ЦПК України, оскільки відзив не підписаний представником відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» з 22.03.2018 року по теперішній час, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.10-13). Позивачем надані суду заяви, які датовані 18 грудня 2019 року та 21 січня 2020 року, в яких він просить відповідача звільнити його за ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиплатою заробітної плати за вересень, жовтень, листопад 2019 року, нарахувати вихідну допомогу відповідно до ч.1 ст.44 КЗпП України, провести з ним повний розрахунок. Також надано фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 19.12.2019 про направлення рекомендованого поштового відправлення ТОВ «Краснолиманське» та саме рекомендоване поштове відправлення від 19.12.2019 з відміткою пошти про повернення відправлення у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання (а.с.14-17). Згідно форми ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платник податків [NUMBER] ), яку сформовано 23.01.2020 року, за листопад та грудень 2019 року підприємством не сплачені страхові внески для нарахування пенсії у зв`язку з не виплатою заробітної плати (а.с. 18-24). Згідно виписки АТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платник податків [NUMBER] ) за період з 01.10.2019 по 05.02.2020 на його банківську картку було перераховано ТОВ «Краснолиманське» заробітну плату в загальній сумі 31395,64 грн., що суттєво менше нарахованої заробітної плати згідно відомостей форми ОК-5 за період з жовтня по грудень 2019 року (а.с.29, 22). Позивачем в якості доказу надано суду диск з відеозаписом, на якому міститься два відеофайли, на одному з яких зафіксовано спілкування особи (за твердженням позивача цією особою є він) з працівницею пошти щодо повернення поштового відправлення, а на другому - передання особою (за твердженням позивача цією особою є він) у офісному приміщенні, яке за твердженням позивача є приймальнею ТОВ «Краснолиманське», письмового документу дівчині, яка за твердженням позивача є секретарем в приймальні ТОВ «Краснолиманське», та спілкування з цією дівчиною (а.с.40). Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст.21 КЗпП, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.4 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Таким чином, судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем та на час звернення позивача до суду у відповідача наявна заборгованість перед позивачем з заробітної плати, що підтверджується як поясненнями позивача, так і наданими формою ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу, випискою АТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» з карткового рахунку позивача. Позивач бажає розірвати трудовий договір відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з тим, що відповідач не виконує законодавство про працю щодо своєчасної виплати в повному обсязі заробітної плати. Суд вважає, що волевиявлення позивача про розірвання ним трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України доведене до відповідача як в поданій позовній заяві, так і в заявах про звільнення, датованих 18.12.2019 та 21.01.2020. Оскільки зазначений комплект документів було направлено судом відповідачу та отримано відповідачем 25.02.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.38), суд вважає, що відповідач мав 25.02.2020 видати наказ про звільнення відповідача на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме трудовий договір позивача має бути визнаним припиненим на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України з 25 лютого 2020 року. При цьому суд не приймає надані позивачем письмові заяви від 18.12.2019 та 21.01.2020 на підтвердження подання ним у вказані дати відповідних письмових заяв відповідачу про його звільнення за власним бажанням за ч.3 ст.38 КЗпП України, оскільки позивачем не надані суду належні докази, що відповідачем ці заяви були отримані. Також суд не приймає в якості доказу підтвердження відповідних звернень позивача до відповідача з заявами про звільнення наданий позивачем диск з відеозаписом, оскільки зафіксоване на відеозаписах достовірно не підтверджує зазначені в позовній заяві обставини і, крім того, позивачем не надано суду доказів, що зафіксовані на відеозаписах сторонні особи відповідно до вимог ст.307 ЦК України надали згоду на їх відеозйомку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що ухвалою суду від 19.02.2020 позивача було звільнено від сплати судового збору при поданні позову до суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial