Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги таким. [INFO] у віці 67 років померла його мати - [PERSON] . Після смерті її смерті відкрилась спадщина на майно, яке складається з житлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса № 131/02-31 від 24 лютого 2021 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстави ненаданням ним правовстановлюючих документів на спадкове майно. З метою оформлення спадкових прав позивач звернувся до КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро», де 04.11.2020 року отримав відповідь з копією Договору купівлі-продажу від 21.10.1998 року з відповідною відміткою про реєстрацію права особистої власності за [PERSON] від 23.10.1998 року за № 2371, іншої можливості отримати підтверджуючі документи у нього не має. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок в [ADDRESS] , перешкоджає йому в оформленні спадкових прав, внаслідок чого він змушений звертатися до суду з цим позовом, в якому просить встановити юридичний факт, а саме належності правовстановлюючого документу на житловий будинок в [ADDRESS] , яким є Договір купівлі-продажу від 21 жовтня 1998 року №Н-342, виданий Товарною Біржою «ІНТЕГРАЛ», та визнати за ним право власності у порядку спадкування на житловий будинок в [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Михайлівської селищної ради Михайлівського району, Запорізької області до підготовчого судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, закріплений і в ч. 2 ст. 12 ЦПК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За приписами ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 червня 1971 року Михайлівським Райбюро ЗАГС Запорізької області, [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено запис за № 97. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла [INFO] , у віці 67 років. Згідно повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 02.04.2021 року, інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] станом на 01.04.2021 року становить 205 955 грн. 00 коп. З копії матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в результаті почергової зміни власників на теперішній час право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано бюро технічної інвентаризації 23.10.1998 року за № 2371 за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 21 жовтня 1998 року. З копії зазначеного договору, який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи, встановлено, що він був укладений на підставі ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» на товарній біржі «Інтеграл» в Журналі реєстрації угод від 21 жовтня 1998 року за № Н-342, [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за спадкодавцем [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на жовтень 1998 року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Проте, постановоюдержавного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 лютого 2021 року за 3 31/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] у зв`язку з тим, що документи, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не були надані. З копії спадкової справи № 103/2019 вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та який прийняв спадщину, звернувшись у встановлений законом строк з відповідною заявою до нотаріальної контори. Інші спадкоємці відсутні. При цьому, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно ґрунтуються на законі і доведені в судовому засіданні, оскільки судом встановленофакт смерті спадкодавця, наявність підстав для закликання позивача до спадкоємства за законом першої черги, відсутність заповіту та інших спадкоємців, які прийняли спадщину за законом, факт прийняття спадщини позивачем, склад спадкового майна відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. В той же час, позовні вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючих документів не ґрунтуються на законі, оскільки позивачем заявлено вимогу щодо факту, встановлення якого не передбачено ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved