Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23 жовтня 2015 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1768. Від даного шлюбу у них народився син, Даниїл, [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, втратили почуття любові та взаємної поваги один до одного,разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально, примирення між ними не можливе. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та [PERSON] розірвати. Від позивача надійшла заява щодо розгляду справи за її відсутності, позов підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявна розписка. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1768. (а. с. 3). Від даного шлюбу народився син, Даниїл, [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина\~\~ зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16\~Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю\~встановлено, що проголошена\~ Конституцією\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують у звязку з відсутністю взаєморозуміння, взаємоповаги, різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально, строк наданий на примирення не дав бажаного результату. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог ст.ст.\~24,\~55,\~56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved