Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду в сумі 19013,23 грн., суму інфляції 2857,43 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., вартість експертного дослідження 700,00 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 1742, 40 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається те, що 21.08.2015 по вул. Кільцевій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Chevrolet д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який керував транспортним засобом на підставі п.2.1 Правил дорожнього руху України. Право власності на вказаний автомобіль належить позивачу [PERSON] В результаті вказаної ДТП, яка сталася з вини відповідача, автомобіль Chevrolet д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних ушкоджень, у зв'язку з чим власнику автомобіля було завдано збитків. Згідно висновку незалежного експерта, сума завданих позивачу матеріальних збитків становить 19013,23 грн. Витрати на експертну оцінку позивач понесла самостійно, тому вони підлягають відшкодуванню та складають 700 грн. Також позивач посилається на те, що пошкодження автомобіля призвело до змін в організації життя позивача, порушення її прав і зміна режиму життя має між собою причинний зв'язок. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у сумі 5000 грн. Крім того, позивач просить стягнути суму інфляційного збільшення боргу за період від 24.05.2016 по 24.05.2017 у розмірі 2857,43 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа в судове засідання не направила свого представника для участі в розгляді справи, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки свого представника суд до відома не поставила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що автомобіль Chevrolet д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 21.08.2015 о 10 год. 05 хв. по вул. Кільцевій в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Chevrolet д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2015 встановлена вина [PERSON] у скоєнні ДТП, внаслідок порушення ПДР. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.08.2015 встановлено, а тому дана обставина не потребує доказування. Згідно звіту від 21.10.2015 № 2241, складеного оцінювачем СПД-ФО [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Chevrolet д.н.з. [NUMBER] складає 19013,23 грн. Позивач сплатила за визначення вартості матеріального збитку КТЗ суму у розмірі 700 грн, що підтверджується договором, актом виконаних робіт, квитанцією, які містяться в матеріалах справи. У зв'язку з чим зазначену суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Матеріали справи містять копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ /5677141, де страхувальником є [PERSON], застрахований автомобіль - Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER]. Згідно полісу строк його дії з 24.08.2015 по 23.08.2016, при цьому дата укладання договору - 26.06.2015. Строк дії полісу, згідно норм чинного законодавства, починається з моменту внесення страхового платежу, однак цей пункт в полісі має виправлення. При цьому позивач додав до матеріалів справи розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.04.2015, яким анульовано ліцензію ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 4 даного розпорядження закріплено, що воно набирає чинності 08.05.2015. Крім того, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг згодом видала ще два розпорядження, про застосування заходу впливу до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» від 04.06.2015 та про виключення ПрАТ «Страхова компанія «Україна» з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 18.08.2016. Таким чином, станом на день укладання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ /567714, ліцензія ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була анульована. На підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошове зобов'язання відповідача перед позивачем виникло з часу визнавання [PERSON] винним у спричиненні шкоди. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційне збільшення суми боргу за період з 24.05.2016 по 24.05.2017 в сумі 2857,43 грн. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а тому вважає правильним стягнути з останнього матеріальну шкоду з урахуванням інфляційних втрат, що відповідно розрахунку позивача становить 2857,43 грн. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного. Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені ст.23 ЦК України. Згідно положень вказаної статті, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, відповідно до зазначених норм ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав, яка відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. При цьому відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що неправомірні, винні дій відповідача, які полягали у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження автомобіля Chevrolet д.н.з. [NUMBER], призвели до змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, оскільки остання була позбавлена можливості експлуатувати транспортний засіб, крім того внаслідок вказаних дії відповідача позивач була змушена витрачати свій час та докладати додаткові зусилля пов'язані із виплатою страхового відшкодування та відстоювання своїх прав у суді. Пошкодження, завдані її автомобілю з вини відповідача, фактично унеможливили його використання, що в свою чергу призвело до змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також вимагало від позивача витрат власного часу та зусиль для відновлення попереднього стану, зокрема зміну звичайного ритму життя. Таким чином, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, та згідно вимог ст.1167 ЦК України вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, тривалість порушення та його наслідки, ступінь вини відповідача, та вважає, що характер та обсяг моральних переживань позивача, їх тривалість, відповідають сумі моральної шкоди визначеної позивачем, у зв'язку з чим вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. З огляду на висновок суду, про задоволення позову відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 1742,40 грн. судових витрат, які складаються з судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved