Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що він на підставі договору оренди від 01.11.2018 року володіє магазином « [INFO] » по [ADDRESS] . 22.01.2019 року о 21.50 годині відповідачка [PERSON] керувала автомобілем марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , по вулиці Південно-Кільцева, 29-А м. Чернівці, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним та не врахувала габаритів транспортного засобу, внаслідок чого здійснила наїзд на вітрину магазину «MAXIMA». Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.02.2019 року, яка залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.04.2019 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідачка жодним чином не намагалася відшкодувати завдані збитки або елементарно вибачитись за вчинене, а навпаки звинувачує його в тому, що магазин «МАХІМА» знаходиться там незаконно та періодично погрожує закриттям магазину. Внаслідок наїзду на магазин, він зазнав та продовжує зазнавати душевних хвилювань, впродовж останніх трьох місяців з дня наїзду у нього почалися проблеми з тиском, нервозність. Відповідачка [PERSON] особисто приходила до магазину, однак замість того, щоб вибачитись, навпаки погрожувала, підвищувала голос, висловлювалась нецензурною лайкою в присутності клієнтів. Через вказані дії відповідачки, він щодня хвилюється з приводу можливого відтоку клієнтів свого магазину у зв`язку з агресивною та некоректною поведінкою відповідачки. Завдану йому відповідачкою моральну шкоду він оцінює в 5000 грн. Крім того, ним понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги в сумі 6000 грн. А тому просив стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги та не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. В подальшому в судове засідання позивач та його представник не з`явились, звернулись до суду з письмовою заявою, в якій просили закінчити розгляд справи в їх відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомила та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №1 від 01.11.2018 року (а.с.11-16) позивачу [PERSON] передано в тимчасове платне користування без права викупу нежитлове приміщення загальною площею 75 кв.м. в будівлі №29-А [ADDRESS] виключно для розміщення магазину. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.02.2019 року, яка залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.04.2019 року (а.с.17-20), відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за те, що вона 22.01.2019 року о 21.50 годині керувала автомобілем марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , по вулиці Південно-Кільцева, 29-А м. Чернівці, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним та не врахувала габаритів транспортного засобу, внаслідок чого здійснила наїзд на вітрину магазину «MAXIMA». Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Як встановлено судом, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 22.01.2019 року з вини відповідачки [PERSON] позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок наїзду на магазин, він зазнав та продовжує зазнавати душевних хвилювань, впродовж останніх трьох місяців у нього почалися проблеми з тиском, нервозність. Крім того, відповідачка [PERSON] особисто приходила до магазину, погрожувала, підвищувала голос, висловлювалась нецензурною лайкою в присутності клієнтів, внаслідок чого він переносить моральні страждання. Вказані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який пояснив, що дорожньо-транспортної пригоди він не бачив, однак через декілька днів після ДТП, він знаходився біля магазину і чув як жінка нецензурно лаялась з позивачем, а потім поїхала. Позивач йому пояснив, що зазначена жінка на цьому ж автомобілі в`їхала в його магазин по вулиці [ADDRESS] м. Чернівці. Суд вважає, що оскільки позивачу завдано моральної шкоди з вини відповідачки, то вона повинна її відшкодувати згідно з вимогами ст.ст.23 та 1167 ЦК України, а тому з відповідачки на користь позивача належить стягнути моральну шкоду, яку, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд оцінює в сумі 1500 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Що ж стосується витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн., то слід зазначити наступне. Судом встановлено, що 20.02.2019 року позивач уклав з адвокатом Спіжавка Т.Г. договір про надання правничої допомоги (а.с.34), відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Як вбачається з квитанції від 26.09.2019 року позивач [PERSON] оплатив кошти в сумі 6000 грн. (а.с.37). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, однак відповідачкою [PERSON] клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявлено та не надано. Суд вважає,\~що з\~відповідачки [PERSON] \~на користь\~позивача підлягають\~стягненню понесені\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу пропорційно\~до задоволеної\~частини позовних\~вимог в\~розмірі 1500 грн. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн., оскільки позивач відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] (а.с.10) був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути моральну шкоду в сумі 1500 грн. та відшкодування витрат за надання правничої допомоги в сумі 1500 грн., а всього суму 3000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: partial