Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання договору кредиту, мотивуючи його тим, що 17.11.2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 38310-cred, згідно якого він отримав строковий кредит у сумі 30000 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок [NUMBER] з умовою сплати 30 % на рік на суму заборгованості за користування кредитними коштами. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29.07.2011 року по цивільній справі № 2-95/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Питання про розірвання кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» при розгляді справи про стягнення заборгованості в суді не ставилося. За рішенням суду з нього стягується вся сума за кредитним договором, одночасно договір продовжує діяти та на нього покладено обов'язок виконувати кредитні зобов»язання. Таким чином, позивач вважає, що дії банку щодо продовження нарахування зобов'язань по договору кредиту після 29.07.2011 року - неправомірними, а договір кредиту № 38310-cred таким, що порушує його права, а тому він змушений звернутися до суду з вимогою про розірвання договору кредиту. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений завчасно, причини неявки суду не повідомив. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Виходячи з викладеного, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач свої заперечення проти прийняття заочного рішення не надав. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту № 38310-cred. За умовами договору банк надав кошти в сумі 30000 грн. зі сплатою 30 % річних з поверненням заборгованості щомісячно, до яких входять заборгованість за кредитом та нараховані відсотки. Кінцевим терміном повернення заборгованості за договором визначено 17.11.2008 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи з положень статей 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконував, а тому рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29.07.2011 року, яке набрало законної сили, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] прохав суд розірвати спірний кредитний договір, з метою зупинення нарахування зобов'язань по договору кредиту. Право на розірвання в односторонньому порядку за рішенням суду договору, в тому числі і кредитного, надано однієї із сторін договору, відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом. Тобто таке право, відповідно до закону має не тільки кредитор, а й позичальник. Разом з цим, у відповідності до вимог ч.3 ст.653 ЦК України, якщо договір змінюється, або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходиться до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved