Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), площею 1, 9112 га., що розташована на території Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 085382 виданого 29.01.2003 [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій належало право на земельну частку (пай), згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 28.02.1998, яка розташована на території Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області. Він звернувся до нотаріуса Городоцької ДНК Львівської області за оформленням своїх спадкових прав, але йому було надано відповідь № 945/01-16 від 12.06.2019 про те, що він пропустив строк на прийняття спадщини. З метою захисту своїх спадкових прав, позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 27.08.2019 провадження у справі відкрито. Позивач та його представник в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити в повному обсязі. Відповідач - представник Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області до суду не з`явився, 13.11.2019 сільський голова подав листа (а.с.34) в якому позовні вимоги [PERSON] визнав, просив про розгляд справи за відсутності їх представника. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, кожен з них подали заяви, в яких висловились про те, що про відкриття спадщини після смерті матері їм відомо, на спадкове майно не претендують і не заперечують у задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с.38-36) Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За наслідками визнання позову відповідачем, суд ухвалив розглянути справу у підготовчому засіданні з ухваленням рішення відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв`язку, заслухавши позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із свідоцтв про смерть [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.5-6) [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай), відповідно до виданого Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 28.02.1998, яка перебувала у колективній власності ССГ «Нове життя», що розташована на території Тучапської сільської ради розміром 1,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданого на підставі рішення Городоцької райдержадміністрації № 589 від 22.07.1996. Сертифікат зареєстровано 28.02.1998 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1465 (а.с. 9), що підтверджується Витягом з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) (а.с.13) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.1948 батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) Із довідки виданої виконкомом Тучапської сільської ради № 225 від 12.07.2019 вбачається, що [PERSON] до дня смерті ( [INFO] ) проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , разом з нею постійно проживав без реєстрації її син [PERSON] (позивач). Заповіт померлою [PERSON] не реєструвався (а.с.10) Позивач [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги спадщину після смерті матері прийняв відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, троє дочок спадкодавця [PERSON] та відповідно треті особи у справі відмовились від спадщини, про що подали нотаріально засвідчені заяви. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57506324 від 11.09.2019 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 40) Листом від 12.06.2019 № 945/01-16 (а.с.14) державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Шараварою В.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що ним пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ № 085382 від 29.01.2003, виданий після втрати спадкодавцем [PERSON] цивільної правоздатності та цивільної дієздатності, не є правовстановлюючим документом, однак достовірно підтверджує право спадкодавця, отримане ним за життя, на земельну частку (пай), яке входить до складу спадщини (а.с.8) Відповідно до п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Зважаючи на наведене, оскільки померла [INFO] [PERSON] , за життя набула право на земельну частку (пай), спадщину після її смерті прийняв [PERSON] , тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у порядку спадкування після померлої [PERSON] . Враховуючи те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ ЛВ № 085382 від 29.01.2003 виданий [PERSON] після її смерті, суд визнає тільки право на земельну частку (пай) та відмовляє у визнанні права власності на цю земельну частку, оскільки законодавством передбачено інший порядок визнання права особистої приватної власності на земельну частку (пай). Враховуючи особливості позову суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: partial