Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 18.08.2016 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за номером 1640. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя. Відповідач постійно влаштовує сварки, застосовує фізичне насильство та ображає. Позивач вказує, що сім'ї не існує, проти надання строку для примирення категорично заперечує. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомлений судом про день та час судового засідання по справі. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 18 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за номером 1640, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 18.08.2016 року. Дітей від шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного. Примирення та збереження сім'ї є неможливим. Сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, шлюб існує лише формально. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved