Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON]звернулась 10.08.2015 року в суду з цим позовом та з урахуванням уточнення позовних вимог від 16.10.2015 року, просила ухвалити рішення суду, яким стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] - 1500,00 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди та 3500,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, а всього разом 5000,00 грн. Підставою цьому зазначала те, що вказуючи, що вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2015 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1,2,3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 70, 75,76,104 КК України остаточну міру покарання [PERSON] призначено у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням його від призначеного покарання, якщо він на протязі 2-х років не скоїть нового правопорушення та буде повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання. [PERSON] 19.08.2014 року, близько 23 годин проник до квартири [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності позивачу, звідки умисно, таємно із корисних спонукань викрав золоту каблучку 585 проби, вагою 3 грама, вартістю 500 грн. за 1 грам, на загальну суму 1500 грн. Таким чином [PERSON] заподіяв їй матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн. Крім того, своїми діями [PERSON] заподіяв їй моральну шкоду, яка виразилася в тому, що в результаті вчиненої крадіжки, стан мого здоровя погіршився, часто прокидається вночі, постійні головні болі, порушений привичний спосіб життя та спілкування з рідними та друзями, також погіршилися стосунки у сімї. При цьому позивач не отримала за весь час жодної компенсації з боку засудженого, що змушує її хвилюватись з цього приводу. При таких обставинах, враховуючи інтенсивність, глибину страждань, їх тривалість, моральну шкоду вона в кінцевому оцінила в розмірі 3500грн. В ході розгляду справи у суді позивач підтримала уточнений позов і наполягала на його задоволені. Відповідачі уточнену позовну заяву визнали і не заперечували у її задоволені, але просили розстрочити сплату цих коштів рівними частинами по 500 грн. протягом 10 місяців, оскільки не мають матеріальної змоги одноразово відшкодувати цю шкоду. Позивач не заперечувала у такому розстрочені. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина відповідача неповнолітнього [PERSON] у спричиненні позивачу матеріальної і моральної шкоди у наслідок скоєного ним злочину не заперечується сторонами справи та підтверджується вироком Котовсього міськрайнного суду Одеської області від 23.04.2015 року, згідно якого [PERSON] 19.08.2014 року, близько 23 годин проник до квартири [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності позивачу, звідки умисно, таємно із корисних спонукань викрав золоту каблучку 585 проби, вагою 3 грама, вартістю 500 грн. за 1 грам, на загальну суму 1500 грн. Положеннями ст.22 ЦК України встановлено, що особа якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також втрати які особа зробила або мусить зробити ля відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім цього ст.1166 цього кодексу визначає, що шкода завдана неправомірними діями майну фізичній особі відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, якщо остання не доведе своєї невинності в цьому. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода згідно закону полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд погоджується із розміром заявленої позивачем моральної шкоди, зважаючи на всі обставини справи, що повязані із протиправними діями щодо її майна з боку [PERSON] Відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Частина 4 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснює про те, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, згідно зі ст.447 ЦК відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов'язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов'язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. У звязку із недостатністю у неповнолітнього [PERSON] достатнього майна на відшкодування шкоди, заявлену позивачем суму слід стягнуто з нього і його матері [PERSON]Ю в солідарному порядку. Згідно п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Тому у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України на відповідачів слід покласти судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved