Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за життя [PERSON] працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельну ділянку площею 3,52 га кадастровий номер 7425382800:06:001:0315 на території Поповичківської сільської ради згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 390560 від 17.04.2007 року. За життя - 30 січня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне йому майно заповіт позивачу [PERSON] 12 грудня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті позивач являється спадкоємцем за заповітом, але не може оформити свої спадкові права, поскільки у неї відсутній оригінал Державного акту на земельну ділянку, який був втрачений з невідомих причин. Тому позивач [PERSON].О. просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,52 га кадастровий номер 7425382800:06:001:0315, яка розташована на території Поповичківської сільської ради. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Поповичківської сільської ради, та третіх осіб відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 12 грудня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 237288 від 13.12.2014 року (а.с. 7). Згідно копії заповіту від 13 січня 2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Поповичківської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.6). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 390560 від17.04.2007 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,52 га на території Поповичківської сільської ради (а.с. 9). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 31 жовтня 2015 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 390560 від 17.04.2007 року на імя [PERSON] вважати недійсними (а.с. 11). Згідно довідку відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі від 23.11.2015 року вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії ЯГ № 390560 від 17.04.2007 року, що належала [PERSON] станом на 12.12.2014 року становила 83 858 грн. 06коп. (а.с. 23). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Талалаївської ДНК від 20.11.2015 року (а.с.22). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого був втрачений з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець за життя набула право власності на земельну ділянку, і дане майнове право залишаються неуспадкованим спадкоємцем за заповітом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошової оцінки земельної ділянки на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідок відділу Держземагенства в Талалаївському районі 83 858 грн. 06 коп. Саме з цієї суми позивач повинна була сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток ціни позову - 838 грн. 58 коп., а нею сплачено 487 грн. 20 коп., тому підлягає стягненню з позивача недоплачена сума судового збору 351 грн. 38 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved