Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON]; М.Б. про розірвання шлюбу. Посилається на те, що він 23.04.2010 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконкомом виконкомом Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №09. У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони перестали розуміти один одного внаслідок різних характерів та поглядів на життя. відповідач не розуміла сутності проблем, які виникали в їх сімї, не здатна була підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними. Позивач вказує на те, що він втратив до відповідача почуття поваги та любові та не бажає більше з нею перебувати у шлюбі, в звязку із чим вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Додатково зазначив, що він не живе разом із відповідачем та не підтримує з нею будь-яких відносин протягом 1,5 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу згідна. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207\~цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і, за вказаних обставин, рішення можливо ухвалити в підготовчому судовому засіданні. Також суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.04.2010 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №055533 від 23.04.2010 року (а.с. 6). У вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається із копій свідоцтв про їх народження (а.с. 7-8). Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони перестали розуміти один одного внаслідок різних характерів та поглядів на життя. відповідач не розуміла сутності проблем, які виникали в їх сімї, не здатна була підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними. Наслідком цього є те, що протягом останніх 1,5 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved