Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] , що зареєстрований 24 вересня 2016 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №516. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що із відповідачем з початку 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини фактично припинили. Вважає, що примирення не можливо, шлюб існує лише формально, а тому на розірванні шлюбу наполягає. При цьому, позивач зазначив, що відповідач ухиляється від розірвання шлюбу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року провадження по справі відкрито на призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, до початку судового засідання, подали письмові заяви про проведення судового розгляду без їх участі. При цьому, позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а відповідач не заперечувала у їх задоволенні. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Так, сторони по справі знаходяться у шлюбі зареєстрованому 24 вересня 2016 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №516 (а.с. 8). Подружні відносини між сторонами припинені на початку 2017 року, проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає їх із відповідачем подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. При цьому, відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у поданій заяві питання про відновлення дошлюбного прізвища не піднімала. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved