Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.11.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого він надав відповідачу 26000 грн., що також підтверджується борговою розпискою. Кошти відповідач зобов'язувався повернути у строк до 31 грудня 2014 року. 05.10.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу 30400 грн., що також підтверджується борговою розпискою. Кошти відповідач зобов'язувався повернути у строк до 30 листопада 2015 року. Відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов'язання не виконує, що є підставою для звернення позивача до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 01.11.2014 року та 08.10.2015 року було укладено договори безпроцентної позики, відповідно до яких, позивач надав відповідачу позику на загальну суму 56400 грн., що також підтверджується борговими розписками. Кошти відповідач зобов'язувався повернути відповідно до договору від 01.11.2014 року у строк до 31 грудня 2014 року. Відповідно до договору від 08.10.2015 року у строк до 30 листопада 2015 року. Відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов'язання не виконав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту отримання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити неустойку. Суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем договірних зобов'язань щодо надання останньому позики в загальному розмірі 56400 грн. , що підтверджується договорами позики та написаними власноруч розписками відповідача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У термін до 31.12.2014 року відповідач [PERSON] борг у сумі 26000 грн., не повернув. Також відповідачем не було повернуто борг у сумі 30400 грн. Загальна сума боргу становить 56400 грн. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях . Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, що є підставою для їх задоволення в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved