Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Талалаївського районного суду від 28.03.2011 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 17 березня 2011 року. На момент ухвалення даного рішення суду позивач працював і мав постійний заробіток. З 27.07.2016 року позивач був звільнений і на даний час офіційно не працює, а заробляє на життя випадковими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід. Також у позивача змінився сімейний стан, 20.09.2014 року він уклав новий шлюб з [PERSON], з якою проживає до сьогоднішнього дня. дружина позивача хворіє та постійно потребує додаткових витрат на лікування. Від даного шлюбу у позивача є син [PERSON], [INFO], якого позивач також утримує разом із дружиною, яка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач вважає, що стягуваний з нього розмір аліментів у такому разі є завеликим і призводить до того, що частка доходів, яка залишається йому після вирахування аліментів у зазначеному розмірі, не відповідає величині власних витрат на утримання себе та членів своєї сім'ї, тому просить суд змінити розмір стягуваних з нього аліментів з 1 / 4 частини його заробітку на 400 гривень щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, так як протягом останніх трьох років вона не офіційно отримувала аліменти поштовими переказами по 250 гривень кожного місяця, не може оформити допомогу, так як виконавчий лист не перебуває на виконанні. Сума в 400 гривень на цей час може і достатня, але в подальшому, коли дитина виросте, цього може не вистачити, тому нехай стягнення аліментів по рішенню суду залишаються у тому ж розмірі. Суд, заслухавши відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні після винесення рішення суду 28 березня 2011 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2014 року (а.с.10). Від шлюбу у них є син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.2015 року (а.с.11). Згідно консультативного висновку лікаря - обласного ендокринолога від 20.12.2016 року дружині позивача [PERSON] [PERSON] встановлено діагнози - аутоімунний тиреоідіт, гіпотеріоз, медикаментозна субкмпенсація та призначено відповідне лікування (а.с.12). [PERSON] 26.07.2016 року звільнений із посади водія - експедитора ДПФ «Ектотехніка», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.18). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні висновки. У відповідності до статті 18 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На підставі даного положення закону судом було стягнуто аліменти з [PERSON] рішенням від 28 березня 2011 року. При визначенні розміру аліментів судом було враховано положення ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства і стягнення аліментів», які передбачають перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, до яких відносяться стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього непрацездатних утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, судом враховано передбачений законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлений ч.2 ст. 182 СК України, і який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу за змістом частини першої статті 192 СК передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані положення Закону також враховані в роз'ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даній категорії справ на позивача покладається обов'язок довести наявність підстав для зменшення розміру аліментів, зокрема про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я тощо, тобто обставин, які не могли бути враховані судом, що визначав розмір стягнутих аліментів. Так, в даній конкретній ситуації позивачем [PERSON] в підтвердження своїх позовних вимог було надано копію свідоцтва про шлюб від 20.09.2014 року, копію свідоцтва про народження дитини від 09.06.2015 року, копію консультативного висновку лікаря обласного ендокринолога від 20.12.2016 року, копію трудової книжки. Оцінюючи докази, як кожен окремо, а також їх взаємний зв'язок у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені доказів наявних у справі суд приходить до висновку, що наданими позивачем [PERSON] доказами підтверджуються обставини про те, що його матеріальний стан змінився в бік його зменшення, надано докази про наявність на його утримані інших осіб та здійснення витрат у зв'язку із цим, і які змінилися після винесення рішення суду про стягнення аліментів. Отже в даній ситуації надані позивачем докази підтверджують наявність підстав для зменшення розміру аліментів, свідчать про зміну його матеріального і сімейного стану, тобто свідчать про існування обставин, які не могли бути враховані судом, що визначав розмір стягнутих аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнутих з [PERSON] аліментів рішенням суду від 28 березня 2011 року. Посилання відповідача як на підставу своїх заперечень на те, що в подальшому стягувана сума в 400 грн. може бут недостатньою для утримання дитини не береться судом до уваги, так як позивач не позбавлена можливості у відповідності до ч.1 ст. 192 СК України на подання позову про збільшення розміру аліментів, як одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене та зважаючи на зміну матеріального стану позивача, відсутність у нього стабільного доходу, з якого можна було б утримувати аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та наявність підстав для зміни розміру аліментів на дитину, які стягуються з нього за рішенням суду від 28 березня 2011 року, до 400 гривень щомісячно. Також судом приймається до уваги положення п. 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved