Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна. Позивач просить зняти арешт зі всього майна, що належить [PERSON], накладений постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Іваницької Д.В. в межах виконавчого провадження № 47511954 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-2764/11 виданого 06.05.2015 року Фрунзенським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно; зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу судовий збір. Ухвалою суду від 14.08.2017 року залучено до участі у правонаступника відповідача - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, також залучено до участі у справі у якості третьої особи - [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що на виконанні виконавчої служби перебуває виконавче провадження зі стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] У зв'язку з наявністю заборгованості, 13.11.2015 року державним виконавцем було накладено арешт на все майно позивача. На даний час заборгованість за виконавчим документом відсутня, тому позивач просить зняти накладений арешт. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача за довіреністю Цимбал С.В. проти задоволення позову заперечував, виходячи з того, що підставою для зняття арешту є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Позивачем не зазначено в який інший спосіб можливо забезпечити виконання рішення. Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, перевіривши надані суду докази та письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їх правовідносини. Судом встановлено, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 47511954 за виконавчим листом виданим Фрунзенським районним судом м. Харкова від 06.05.2015 року про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі, у розмірі 1/4 частини від доходу, щомісяця, починаючи з 08 листопада 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Іваницької Д.В. від 13.11.2015 року накладений на все майно, що належить [PERSON]. Згідно розрахунку державного виконавця, станом на 01.07.2017 року заборгованість відсутня та існує переплата зі сплати аліментів. Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини зокрема є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Згідно ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. На даний час заборгованість за виконавчим документом відсутня, що підтверджується розрахунком державного виконавця. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, враховуючи, що заборгованість по виконавчому провадження на даний час відсутня, збереження арешту майна позивача є безпідставним, а тому позов [PERSON] про зняття арешту з майна підлягає задоволенню.

Outcome: approved