Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Рогівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві зазначено, що 10.09.1997 року померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 329411 від 15.05.2018 року, виданим повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. В позові вказано, що після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 3,24 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського пайового підприємства «Колос» с. Рогова Уманського району Черкаської області. Належність вказаної земельної ділянки покійній [PERSON] підтверджується Довідкою № 31-23-0.211-40/305-18 від 15.06.2018 року, виданою Міськрайонним управлінням в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якій вказано, що відповідно до запису № 278 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) з земель колективної власності КСПП «Колос» с. Рогова Уманського району на ім.я [PERSON] було зареєстровано 29.11.1996 року сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСПП «Колос» серії ЧР № 0087532, площею 3,24 умовних кадастрових гектарів згідно розпорядження Уманської райдержадміністрації від 21.10.1996 № 429. На даний сертифікат Державний акт на право приватної власності не виготовлявся, технічна документація по встановленню меж земельної документації до Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані не надходила. Позивач зазначає, що він є сином покійної та єдиним її спадкоємцем, проте не звертався із відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування спадкового майна. Дізнавшись про наявність спадкового майна, позивач, через свого представника [PERSON], звернувся до Уманської державної нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини, проте державним нотаріусом [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.06.2018 року, в якій зазначено, що було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на право на земельну частку (пай) із земель КСПП «Колос» с. Рогова Уманського району Черкаської області, що залишилося після смерті його матері [PERSON], яка померла 10.09.1997 року у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та у звязку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай), тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду, оскільки не може набути права власності на майно в порядку спадкування у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON],\~ будучи\~повідомленим належним\~чином про\~підготовче засідання\~у справі\~-\~ не\~зявився,\~проте надав\~до суду\~письмову заяву,\~в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У заяві також вказав, що просить розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача Рогівської сільської ради Уманського району Черкаської області, в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання. Однак на адресу суду подав заяву, в\~ якій вказано, що він просить розглянути справу без участі представника сільської ради і проти задоволення позову не заперечує. \~\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 10.09.1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 329411 від 15.05.2018 року, виданим повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області(а.с.7). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та його матірю [PERSON], яка померла 10.09.1997 року, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-УР № 238715 від 22.07.1960 року, в якому його матірю вказано [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до запису № 278 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) з земель колективної власності КСПП «Колос» с. Рогова Уманського району на імя [PERSON] було зареєстровано 29.11.1996 року сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСПП «Колос» серії ЧР № 0087532, площею 3,24 умовних кадастрових гектарів згідно розпорядження Уманської райдержадміністрації від 21.10.1996 № 429. На даний сертифікат Державний акт на право приватної власності не виготовлявся, технічна документація по встановленню меж земельної документації до Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані не надходила, що підтверджується Довідкою № 31-23-0.211-40/305-18 від 15.06.2018 року, виданою Міськрайонним управлінням в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Судом встановлено, що позивач є сином покійної [PERSON] та єдиним її спадкоємцем, проте не звертався із відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування спадкового майна. Дізнавшись про вище зазначене, позивач, через свого представника [PERSON], звернувся до Уманської державної нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини, проте державним нотаріусом [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.06.2018 року, в якій зазначено про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на право на земельну частку (пай) із земель КСПП «Колос» с. Рогова Уманського району Черкаської області, що залишилося після смерті його матері [PERSON], яка померла 10.09.1997 року у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та у звязку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.11). Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК України\~визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно\~ч.2 ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статті 78\~ЦПК України передбачено, що суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.\~ За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може йому визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24\~постанови від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Крім того, відповідно до п. 24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За частиною 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~Підстав для неприйняття визнання позову\~- не встановлено. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 18.06.2018 року державним нотаріусом [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропущенням строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.\~ Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що позивач [PERSON] строк прийняття спадщини пропустив з поважної причини, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved