Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, який уточнював під час слухання справи, в якому просить стягнути з відповідачів суму боргу за договором позики у розмірі 937600,00 грн. та судові витрати: судовий збір у розмірі 3654,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступне: 09 червня 2008 року позивач, у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], надав у позику [PERSON], грошові кошти у розмірі 429250 грн., що було еквівалентом 85000 доларів США строком на 5 років, з кінцевим терміном повернення 09.06.2013 року, про що була складена розписка особисто [PERSON] у якій зазначено, що він отримав від нього грошові кошти у розмірі 429250 грн., що є еквівалентом 85000 доларів США грн. і зобов'язався повернути їх до 09 червня 2013 року в доларовому еквіваленті. Згодом, на виконання укладеного договору відповідачем, [PERSON], було повернуто позивачу 5000 доларів США. Залишок боргу склав 80000 доларів США. Позивач зазначив, що під час укладення договору позики, [PERSON] надав позивачу нотаріально посвідчену згоду від своєї дружини, [PERSON], де вона надала згоду чоловіку [PERSON] на укладення зазначеного договору позики. Позивач зазначив, що до часу звернення до суду відповідачі борг не повернули, що примусило його звернутись до суду. У судовому засіданні позивач та його представник, [PERSON], у судовому засіданні підтримали свої вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач не заперечував факту отримання грошових коштів від позивача по справі у сумі 85000 доларів США, про що надав позивачу розписку про отримання коштів 09 червня 2008 року, але зазначив, що він частково повернув кошти. Надав у судому засіданні дві розписки про повернення коштів, на загальну суму 5000 доларів США, пояснюючи при цьому, що всі документи залишилися у дружини в квартирі, куди він не має доступу. Також просив, у разі задоволення позовних вимог, стягувати заборгованість у доларах США, без визначення курсу валют. У судовому засіданні позивач зазначав, зазначені кошти були потрібні на потреби сім'ї, покращення умов життя подружжя та їх дітей, а саме вони були потрачені на ремонт квартири та придбання меблів та оргтехніки, на купівлю автомобілів, а також на подорожі світом та інше. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначила наступне: у шлюбі відповідачі перебували понад 10 років, мають двох дітей. За час перебування у шлюбі [PERSON] займалась домогосподарством, а чоловік матеріально забезпечував сім'ю, але де і чим займається [PERSON], [PERSON] не відомо. Відповідач зазначила, що вона категорично заперечує проти існування боргу між позивачем та її колишнім чоловіком, та вважає, що такі дії позивача спрямовані на неправомірний розподіл майна подружжя. Вона познайомилась з [PERSON] наприкінці 2011 року та про існування боргових зобов'язань свого чоловіка дізналася тільки після отримання копії позовної заяви. Також пояснила, що надана позивачем заява, засвідчена нотаріусом, про дозвіл на здійснення правочинів від її імені на ім'я [PERSON], була надана [PERSON] після того, як останній брав кредит у серпні 2007 року, та потім сказав відповідачці, що це потрібно для підтвердження її згоди на отриманий кредит. Також, відповідачка звернула увагу, що розписка від 09.06.2008 року була написана відповідачем в день народження їх сина, та відповідач в цей день приймав участь у партнерських пологах, що свідчить також про надуманість зазначеного договору позики. Відповідач не заперечувала, що дійсно їх сім'я існувала на достойному рівні життя: вони відпочивали два рази у рік з родиною за кордоном, у неї та у чоловіка були дорогі автомобілі та взагалі родина мешкали на достойному матеріальному рівні. Також відповідачка у судовому засіданні була допитана у якості свідка, де повністю підтвердила свої пояснення. Представник відповідачки підтримала заперечення, та просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він є родичем відповідача [PERSON] Свідок підтвердив факт укладання договору позики 09 червня 2008 року та отримання коштів його братом [PERSON] у сумі 85000 доларів США у позивача по справі, свідком чого він був та ставив свій особистий підпис у розписки про отримання грошей. Також пояснив, що дійсно, в день отримання грошей, 09 червня 2008 року, у його брата народився син, та вони були вранці у пологовому будинку, а ввечері поїхали за грошима. Крім того, пояснив, що подружжя [PERSON] дійсно у 2008-2009 роках робили ремонт у квартирі, придбали два автомобіля та не обмежували себе у відпочинку за кордоном. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона є знайомою родини [PERSON] Свідок підтвердила факт укладання договору позики та отримання коштів [PERSON] у сумі 85000 доларів США Пояснила, що 09 червня гостювала у квартирі позивача, а тому на прохання [PERSON] стала свідком зазначеної події. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що у 2008 -2009 році був найнятий сім'єю [PERSON] для надання послуг ремонту у їх квартирі. У своїх поясненнях зазначив, щодо нього звернувся [PERSON] та просив зробити ремонт, його дружина, яка була вагітна, керувала ремонтом розраховувалась із ним. За виконану роботу свідок отримав приблизно 20000,00 грн. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, свідків дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 09 червня 2008 року позивач, [PERSON] надав у позику [PERSON], грошові кошти у розмірі 85000 доларів США, що дорівнювало 429250 грн., строком на 5 років, з кінцевим терміном повернення 09.06.2013 року. Також, 09 червня 2008 року [PERSON] надав власноруч написану розписку у якій зазначено, що він отримав від позивача грошові кошти у розмірі 429250 грн., що є еквівалентом 85000 доларів США грн. і зобов'язався повернути їх до 09 червня 2013 року в доларовому еквіваленті. У судовому засіданні відповідачем [PERSON] були надані дві розписки позивача по справі про повернення частини боргу на суму 5000 доларів США, про що не заперечував позивач по справі. Таким чином, на момент звернення до суду залишок боргу склав 80000,00 доларів США. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї , то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і одержане за договором використано на її потреби. Під час розгляду справи позивачем була надана нотаріально посвідчена заява, відповідно до якої [PERSON] 26 грудня 2007 року надала [PERSON], своєму чоловіку, згоду, яка була посвідчена приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], на покупку та продаж будь-якого рухомого та нерухомого майна на території України, та також згоду на передачу будь-якого майна під заставу або в іпотеку для забезпечення власних зобов'язань третіх осіб та отримання кредитних коштів, в період зареєстрованого шлюбу з використанням спільних коштів. Під час укладання договору позики [PERSON] надав [PERSON] нотаріально посвідчену згоду дружини [PERSON] на вчинення певних дій її чоловіком без її згоди. Таким чином, заперечення [PERSON] та її представника, про той факт, що зазначена заява була надана для підтвердження оформлення кредиту [PERSON] для придбання будинку своїм родичам спростовується матеріалами справи, оскільки Договір про відкриття кредитної лінії був оформлений на ім'я [PERSON] 08 серпня 2007 року, та під час укладання зазначеного Договору [PERSON] надавала заяву від 08 серпня 2007 року, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], про те, що вона надає згоду на передачу в іпотеку належних ним на праві власності нежитлових приміщень по [ADDRESS] та після оформлення зазначеного кредиту ніяких нотаріальних угод по його виконанню не було. Також, суд приймає до уваги пояснення сторін по справі про те, що матеріально у повному обсязі забезпечував сім'ю відповідач, при цьому, відповідно до пояснень [PERSON], їй не було відомо де і ким працює чоловік. Сторони не заперечували того факту, що родина нічого не потребувала, була матеріально забезпечена: робили ремонт у квартирі, купували дорогу побутову техніку, автомобілі, двічі на рік відпочивали за кордоном, при цьому, як свідчать матеріали справи [PERSON] офіційно не працював та доходу не мав. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що гроші які були передані за договором позики, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61, ч. 4 ст. 65, ч. 2 ст. 73 СК України, є сумісною власністю відповідачів по справі, та обов'язок по виконанню договору позики грошей лежить на відповідачах по справі. Стаття 1046 ЦК України визначає договір позики як договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників - обох з подружжя - кредитор має право вимагати виконання обов'язку як від обох з подружжя, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріали справи свідчать, що між сторонами мав місце факт передачі [PERSON] [PERSON] грошових коштів у сумі 85000,00 доларів США, що підтверджується розпискою, поясненнями сторін та свідків. Наданий позивачем, як доказ, договір позики та нотаріально посвідчена згода дружини, містить усі зазначені у ст. 1046 ЦК України умови. На час розгляду справи є чинним, дійсним, ніким не оскаржений та не скасований. Доказів того, що відповідач [PERSON] повернув позивачу більш ніж 5000,00 доларів США, матеріали справи не містять та не знайшли свого підтвердження під час слухання справи. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved