Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути в солідарному порядку з останніх на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 33 947 грн. 24 коп., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що17.08.2017 року о 15 год. 05 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Рута», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , по вул. Вокзальній в м. Кропивницький, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем Toyota, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ), власником якого є він (позивач), внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Постановою Кіровського районного суд м. Кіровограда від 02.10.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень. Матеріальний збиток, завданий йому (позивачу) внаслідок цієї ДТП складає 33 947,24 грн. Зазначив, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала, при цьому, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а й іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. За таких обставин, просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його (позивача) користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 33 947,24 грн. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2018 року відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.10.2018 року за клопотанням представника позивача залучено до участі усправі в якості співвідповідачів [PERSON] та ТОВ «Страхове товариство «Домінанта». Ухвалою суду від 21.03.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, при цьому, під час підготовчого провадження відзив на позов подано відповідачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Крім того, представником позивача подано відповідь на відзив на позов відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 01.10.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Виноградової Л.Г. від 12.08.2019 року про закриття провадження у справі в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково, провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] - закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову до відповідача [PERSON] , в іншій частині вимог клопотання- відмовлено. Крім того, у клопотанні від 12.08.2019 року, зареєстрованого судом за вх.№19932, представник позивача, серед іншого, вказала, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу та величини втрати товарної вартості, при цьому страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості. При цьому, у Звіті про оцінку матеріального збитку величина втрати товарної вартості автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ) склала 16 245,24 грн. За таких обставин, просила стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 16245,24 грн., що є сумою втрати товарної вартості та стягнути з ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 17702,00 грн. Також зазначила, з посиланням на п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що ні водій [PERSON] , ні його роботодавець [PERSON] , який є страхувальником за полісом серії АК/3940578 не виконали вимог зазначеної статті, не повідомивши страховика не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно останні позбавлені права на відшкодування шкоди за їх винні дії страховиком в порядку, передбаченому ст.1194 ЦК України. Представник позивача [PERSON] - адвокат Виноградова Л.Г. (діє на підставі ордеру серії КР №68541 від 04.05.2018 року) у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 16 245, 24 грн., що є сумою втрати товарної вартості; та стягнути з відповідача ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 17 702 грн. Окрім того, подала відповідь на відзив [PERSON] на позовну заяву, зареєстровану в суді за вх. № 31132 від 06.12.2018 року, в якій вказала, що відповідач [PERSON] на час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] , а тому не може вважатися особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Вказала, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу була застрахована ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», однак страхувальник [PERSON] та водій [PERSON] в порушення свого обов`язку не надали доказів письмового повідомлення страховика про вказану ДТП, у зв`язку з чим, в даному випадку завдана шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Петков В.П. (діє на підставі ордеру серії КР № 047894 від 18.06.2018 року) у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, при цьому, подав до суду відзив на позовну заяву, зареєстрований в суді за вх. № 24580 від 02.10.2018 року, в якому позовні вимоги позивача не визнав та вказав, що водій [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Також зазначив, що транспортний засіб, яким керував [PERSON] було застраховано ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», тому останнє, як страховик, зобов`язане здійснити виплату страхового відшкодування позивачу. Крім того, розмір завданих автомобілю Toyota, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ) збитків визначено не експертом, а суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , який не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий звіт. Вказав, що [PERSON] не може бути особою, яка повинна відшкодувати завдані збитки, так як на момент ДТП він керував транспортним засобом «Рута», д.н.з. [NUMBER] , виконуючи трудові обов`язки по перевезенню пасажирів на міському маршруті № 274 в м. Кропивницький на підставі укладеного з [PERSON] трудового договору від 01.05.2016 року і є неналежним відповідачем у справі. За таких обставин, просив у задоволенні позову до відповідача [PERSON] відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Захарченко І.В. (діє на підставі ордеру серії КР № 92273 від 26.04.2019 року) усудовому засіданніпозовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] не визнав та просив у задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити. При цьому, відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, зареєстрований в суді за вх. № 30512 від 29.11.2018 року, в якому позовні вимоги позивача не визнав, зазначивши при цьому, що транспортний засіб, яким керував [PERSON] було застраховано ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», тому останнє як страховик зобов`язане здійснити виплату страхового відшкодування позивачу. Зазначив, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності і такий обов`язок може бути покладено на нього (страхувальника) за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. При цьому, позивач не надав доказів того, що у відповідача ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування. Вказав, що реєстраційний документ на транспортний засіб «Рута», д.н.з. [NUMBER] було передано водію [PERSON] , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вважає, що він ( [PERSON] ) є неналежним відповідачем у справі, а тому просить відмовити у задоволенні позову до нього. Додатково, під час судового розгляду справи представник відповідача [PERSON] - Захарченко І.В. подав письмові пояснення, зареєстровані судом 29.07.2019 року за вх.№18615, в яких зазначено, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками; вини боржника, поряд з цим, відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Крім того, у справах зазначеної категорії на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення. Позивачем на підтвердження розміру збитків надано звіт від 07.09.2017 року, згідно з яким обчислено матеріальний збиток пошкодженого автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ) в розмірі 33 947, 24 грн. додатком до звіту від 07.09.2017 року зазначено акт огляду від 05.09.2017 року, згідно якого 05.09.2017 року в м.Кропивницькому за участю позивача та експерта оглянуто автомобіль Toyota Camry та виявлено пошкодження у вигляді заднього лівого крила, задньої лівої двері, заднього бампера задньої боковини, в той же час в судовому засіданні досліджена схема-місця ДТП, згідно з якою 17.08.2017 року за участю позивача виявлено пошкодження, які не узгоджуються з пошкодженнями, виявленими актом огляду від 05.09.2017 року. Представник відповідача ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, заяви, клопотання, заперечення, відзив на позов відсутні. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, враховуючи подані учасниками справи заяви та пояснення, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.08.2017 року о 15 год. 05 хв. в м. Кропивницький по вул.Вокзальній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Рута», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.10.2017 року, яка набрала законної сили 13.10.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до інформації регіонального сервісного центру в Кіровоградській області МВС України від 17.05.2019 року №31/11-2949, за даними Єдиного державного реєстру МВС України на території Кіровоградської області станом на 17.08.2017 року та на теперішній час (17.05.2018 року) за державним номерним знаком [NUMBER] на обліку значиться автобус марки РУТА 20, 2007 р.в., білого кольору, об`єм двигуна 2 464 см3, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 30.10.2014 року, який зареєстрований на праві власності на ім`я [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Як вбачається з тимчасового реєстраційного талону серії [NUMBER] , на транспортний засіб марки РУТА 20, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , останній видано на ім`я [PERSON] . При цьому, встановлено, що 01.05.2016 року [PERSON] прийнятий фізичною особою-підприємцем [PERSON] на роботу водієм автотранспортних засобів (пасажирські перевезення), що підтверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01.05.2016 року, а також записами в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] (наказ №30-к від 30.04.2016 року). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльністю, пов`язаною з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія [PERSON] , який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю [PERSON] , відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.12.2018 року по справі № 426/16825/16-ц. При цьому, як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.04.2017 року № АК/3940578 цивільно-правова відповідальність [PERSON] як володільця транспортного засобу РУТА-20, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у ТОВ «Страхове товариство «Домінанта». Страхова сума (ліміт відповідальності) за договором за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн. Згідно з п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року (далі- Закон № 1961-ІV) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 07.09.2017 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , сума матеріального збитку складає 33 947,24 грн., в яку входить сума втрати товарної вартості, що складає 16 245,24 грн. В свою чергу, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками; вини боржника, поряд з цим, відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Крім того, у справах зазначеної категорії на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками, при цьому, збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення. Позивачем на підтвердження розміру збитків надано зазначений вище звіт від 07.09.2017 року, згідно з яким обчислено матеріальний збиток пошкодженого автомобіля Toyota, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ) в розмірі 33 947, 24 грн. та додатком до звіту від 07.09.2017 року зазначено акт огляду від 05.09.2017 року, згідно якого 05.09.2017 року в м.Кропивницькому за участю позивача та експерта оглянуто автомобіль Toyota Camry та виявлено пошкодження у вигляді заднього лівого крила, задньої лівої двері, заднього бампера задньої боковини. В свою чергу, під час судового розгляду справи, в судовому засіданні з участю учасників справи була досліджена схема місця ДТП, яка міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП, згідно з якою 17.08.2017 року за участю позивача виявлено пошкодження транспортного засобу Toyota, д.н.з. [NUMBER] ( [NUMBER] ) внаслідок ДТП, які зафіксовано в розділі «Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП, у вигляді: пошкодження лако-фарбового покриття заднього лівого крила та лівої задньої двері, що, в свою чергу, не узгоджуються з пошкодженнями, виявленими актом огляду того ж транспортного засобу від 05.09.2017 року, та не спростовано,при цьому,стороною позивача. Також судом відзначається, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15. Таким чином, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс № АК/3940578 від 05.04.2017року), страховик ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну майну - в межах 100 000,00грн., виконання обов`язку страхувальника [PERSON] , транспортний засіб якого завдав шкоди позивачу, на підставі чого суд приходить до висновку, що при заявленні позовних вимог до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, позивач, не врахувавши вимоги Закону № 1961-IV щодо відшкодування шкоди спричиненої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, - передчасно дійшов висновку про те, що вищевказані збитки підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Разом з тим, згідно з п. 33.2.4 ст. 33 Закону України № 1961-ІV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як вбачається з роз`яснень, викладених у абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, наддавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи (ч. 1 ст. 69, ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Проте, всупереч наведеним нормам процесуального права, сторони не надали доказів, що підтверджували б факт виконання або невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, при цьому, правом на звернення до суду з клопотанням про витребування доказів не скористались, а тому суд позбавлений можливості встановити наявність або відсутність обов`язку страховика здійснити відповідне страхове відшкодування. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих сторонами доказів, та оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, та приймаючи до уваги відсутність доказів на доведеність вимог позову, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю. Відповідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові, на підставі чого понесені позивачем судові витрати по справі, які складаються з судового збору, вважати по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed