Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до відповідача ПАТ КБ « ПриватБанк». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 січня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16 березня 2011 року, задоволено позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» зокрема щодо витребування неправомірно утриманого майна, а саме автомобіля марки DAEWOO, модель Lanos, держ. № [NUMBER]. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач вказує, що як встановлено вищезазначеними рішеннями, йому належить на праві власності автомобіль DAEWOO, модель Lanos TF69Y; рік випуску 2006; тип ТЗ: седан; номер кузова (шасі): [NUMBER]; реєстраційний номер: [NUMBER] (техпаспорт [NUMBER], виданий Чернівецьким МРЕВ від 01.04.2006 року) та позивач використовував автомобіль для роботи в службі радіо таксі «Браво». Судом встановлено і цей факт не заперечувався відповідачем, що 25.06.2009 року відповідач, вилучив у позивача автомобіль DAEWOO реєстраційний номер: [NUMBER] та технічний паспорт на автомобіль. Згідно рішення суду судом встановлено, що дії співробітника «ПриватБанка», направлені на незаконне заволодіння і утримання приватної власності позивача в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», є незаконними. А ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16 березня 2011 року встановлено, що позивач станом на 25.06.2009 року заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії перед банком не мав. Навпаки, на цей час була переплата в розмірі 687,59 доларів США. Тому як вказує позивач, беручи кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк», він справно його сплачував за рахунок коштів, які він заробляв, використовуючи автомобіль DAEWOO в якості таксі. Відповідні обставини підтверджуються також Приватним підприємцем [PERSON] про те, що дійсно позивач працював у даного підприємця в службі радіо таксі «Браво» з 05.04.2006 року по 25.06.2009 року, тобто по день коли автомобіль був незаконно вилучений. На автомобіль DAEWOO д.н.з. [NUMBER] був виданий дозвіл на користування радіоелектронними засобами. В позовній заяві вказано, що відповідачем до цього часу незаконно утримується автомобіль позивача і повернути його позивач відмовляється. Незаконним утриманням власності позивача - транспортного засобу, відповідач позбавив позивача можливості використовувати його за призначенням для матеріального забезпечення сім'ї, оскільки як встановлено вищезазначеними рішеннями судів, позивач використовував автомобіль для роботи в службі радіо таксі «Браво». Таким чином, відповідач позбавив позивача єдиного засобу праці, доходу та заробітку, що потягнуло за собою неможливість погашення кредиту, а отже позивачу нанесена в зв'язку із цим матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Матеріальна шкоди, на думку позивача, складається із розміру суми заборгованості по кредиту, яка нарахована ПАТ КБ «ПриватБанк» і станом на 27 січня 2014 року складає 24239,33 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2014 року складає 193672,25 грн., оскільки при наявності у позивача автомобіля, він гарантовано отримав би відповідну вигоду у разі, якщо б його право не було порушено банком. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст.386 ЦК України власник майна має право на відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до положень п.4 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберігла його у себе за рахунок іншої особи. У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вказує позивач, в зв'язку з тим, що відповідач незаконно утримує його майно, позивачу нанесена моральна шкода, виходячи з того, що позивач перебуває у стані постійного емоційного пригнічення та дискомфорту. В результаті цього позивач відчуває різке погіршення стану здоров'я та працездатності. Постійне нервове напруження позбавляє позивача нормальної роботи та відпочинку. Після незаконного утримання відповідачем у себе автомобіля та позбавлення у зв'язку з ним засобу для роботи, почалися конфлікти у сім'ї, що призвело до розлучення із дружиною. Мати позивача мала онкологічне захворювання і потребувала медичного лікування, проте позивач був позбавлений можливості в зв'язку з матеріальним станом забезпечити її ліками та належним медичним обслуговуванням, що призвело до її смерті. Все це, наносило і наносить позивачеві непоправних душевних страждань, а тому нанесену моральну шкоду він оцінює в сумі 50000 грн. На основі викладеного позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] (ід. номер [NUMBER]) матеріальну шкоду в сумі 193672,25 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн. та сплачений судовий збір. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та надали пояснення згідно заявлених позовних вимог. При цьому, сам позивач в судовому засіданні уточнив, що до даного часу автомобіль йому не переданий, з цього приводу він неодноразово оскаржував дії державної виконавчої служби. Остання проплата банку ним була здійснена в червні 2009 року і в червні 2009 року у нього був незаконно вилучений працівниками банку автомобіль. Саме з цього часу він перестав здійснювати банку проплати. Разом з тим, в кінці 2011 року він влаштувався знову на роботу в службі таксі « Євротранс», однак вимушений був брати автомобіль в оренду, у зв»язку з чим сплачував по 150 грн. в сутки плату за аренду автомобіля. Однак письмові докази з цього приводу у нього відсутні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , надавши суду письмові заперечення. Зауважила на тому, що позивачем не надано суду доказів про те, що розлучення позивача було пов»язано з відібранням у останнього автомобіля працівниками банку. При цьому, представник відповідача визнала в судовому засіданні той факт, що рішення суду про повернення позивачу автомобіля банком не виконано до даного часу. Допускала існування у позивача упущеної вигоди, але вважала, що це не з вини банку. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позовні вимог підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 січня 2011 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» в особі Чернівецької філії «ПриватБанку» про визнання неправомірною збільшення відсоткової ставки, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості, визнання акту приймання-передачі недійсним, витребування неправомірно утриманого майна - задоволено, поряд з іншим зобов'язано Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] утримане майно, а саме автомобіль марки DAEWOO, модель Lanos, держ.№ [NUMBER], зобов'язано Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] технічний паспорт на автомобіль серії [NUMBER], виданий 01.04.2006 року Чернівецьким МРЕВ. ( а.с. 8-10). Окрім цього вищевказаним рішенням встановлено, і даний факт не заперечувався відповідачем, що 25.06.2009 року працівник відповідача [PERSON] вилучив у позивача автомобіль DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] та технічний паспорт на автомобіль. Судом встановлено, що дії співробітника «ПриватБанк», направлені на незаконне заволодіння і утримання приватної власності позивача в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», є незаконними. ( а.с. 8-10). Вищевказане рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 січня 2011 року ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16 березня 2011 року залишено без змін. А також, даною ухвалою встановлено, що враховуючи дані розрахунки, позивач [PERSON] станом на 25.06.2009 року ( передача автомобіля) заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії перед банком не мав. Навпаки, у нього на цей час була переплата у розмірі 687,59 доларів США. Враховуючи викладені обставини, у банка відсутні підстави для утримання предмету застави - спірного автомобіля ( а.с. 11-14). Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2014 року вищевказані рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці та ухвала Апеляційного суду Чернівецької області - залишені без змін. Даною ухвалою встановлено, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до обґрунтованих висновків про те, що [PERSON] використовував заставний автомобіль для роботи в службі радіо таксі « Браво». 25 червня 2009 року працівник ПАТ КБ « ПриватБанк» вилучив у [PERSON] автомобіль DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER], технічний паспорт на цей автомобіль та визнано, що такі дії є незаконними. ( а.с. 59-60). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, судом встановлено, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2012 року скаргу [PERSON] на дії державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ Кирстюка Р.В. - задоволено, та визнано дії державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ Кирстюка Р.В. в частині не виконання виконавчого листа яким зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] утримане майно, а саме автомобіль марки ДЕО модель Ланос номерний знак [NUMBER] та зобов»язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] технічний паспорт на автомобіль серії [NUMBER] - неправомірними ( а.с. 66-67). Згідно ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 23 травня 2012 року, якою ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2012 року залишено без змін, постанову заступника начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Карпюка Ю.М. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.11.2011 р. скасовано. Визнано дії заступника начальника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Карпюка Ю.М. неправомірними та зобов'язано виконати виконавчий лист №2-152/2011 виданий 26.04.2011 р. на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.01.2011 р. ( а.с. 71-73). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2013 року, встановлено, що ПАТ КБ « ПриватБанк» 25.06.2009 року вилучивши у [PERSON] автомобіль, який був предметом застави, істотно порушив умови договору застави рухомого майна № CVHMAU00040775, оскільки внаслідок таких дій [PERSON] втратив можливість використовувати заставний автомобіль в таксі та втратив заробіток, тобто був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. ( а.с.115-116). Той факт, що Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» до даного часу не повернуло позивачу [PERSON] утримане майно, а саме автомобіль марки DAEWOO, модель Lanos, держ.№ [NUMBER] та технічний паспорт до нього, не заперечував в судовому засіданні сам представник відповідача. Як вбачається з довідки підприємця [PERSON] від 02 червня 2010 року, остання повідомляє, що [PERSON] працював в службі радіо таксі «Браво» з 05.04.2006 року по 25.06.2009 року включно. На його автомобіль Daewoo дн [NUMBER] був виданий дозвіл на користування радіоелектронним засобом ( а.с. 15). Також судом встановлено, що 11.10.2011 року між ПП «Євротранс -2005» та [PERSON] був укладений договір майнового найму, предметом даного договору є транспортний засіб ( а.с. 76-78). При цьому, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2014 року було витребувано з ПП « Євротранс - 2005» інформацію: Чи укладався ними договір оренди транспортного засобу з [PERSON] Якщо так, то коли і чи діє він на даний час? Чи зареєстрований цей договір в передбаченому законом порядку? Чи вноситься [PERSON] в офіційному порядку ( в касу) орендна плата. Якщо так, то в якому розмірі і за який період та якою є загальна сума внесеної в касу орендної плати [PERSON] ( а.с. 95). Як вбачається з відповіді ПП « Євротранс - 2005» № 19 від 16.07.2014 р. - між ПП «Євротранс -2005» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було заключено угоду про співробітництво та організацію взаємовідносин в сфері пасажирських перевезень та договір майнового найму, які діють і на даний час. Від ФОП [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року прийнято в касу підприємства 4815 грн., в тому числі плату за тимчасове користування транспортного засобу в сумі 4200 грн. та плату за ефір в сумі 615 грн. ( а.с. 108). Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, доводи позивача про те, що при наявності у нього автомобіля, він гарантовано отримав би вигоду в сумі 193672,25 грн., позивачем не доведено. Разом з тим, виходячи з встановлених вище обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню реально спричинені позивачу збитки в сумі 4200 грн., що підтверджується належними письмовими доказами. Крім цього, суд вважає, що внаслідок протиправної поведінки відповідача позивачу спричинена і моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок протиправних дій відповідача, і такі дії відповідача згідно вищевказаних судових рішень визнані незаконними. Як наслідок, позивач втратив можливість використовувати заставний автомобіль в таксі та втратив заробіток. Дані обставини підтверджуються вищевикладеними доказами. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір'ю [PERSON] являлася [PERSON] ( а.с. 23). А як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 24). При цьому, мати позивача мала онкологічне захворювання і потребувала медичного лікування, проте позивач був позбавлений можливості в зв'язку з погіршенням матеріального стану, пов»язаного з втратою роботи, забезпечити її належним чином ліками та медичним обслуговуванням. У зв»язку з вищевикладеним, позивач перебував у стані постійного емоційного пригнічення та дискомфорту, відчував постійне нервове напруження, а відтак був порушений звичайний порядок і спосіб його життя. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, поряд з іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення спричиненої моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а саме, оцінюючи вищевикладені обставини в сукупності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню спричинена моральна шкода в сумі 10000 грн. На підставі ст.ст. 16, 22, 23, 386, 1166, 1212 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial