Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 23 жовтня 2008 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, на ведення спільного сімейного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. У судове засідання позивач не зявилась, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного винесення рішення не заперечує. Позивач була присутня у підготовчому судовому засіданні. Вказала, що з листопада 2017 року проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують. Ствердила, що не бажає продовжувати подружнє життя з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив на позов не подавав. Відповідач буд присутній у підготовчому судовому засідання, позов не визнав. На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 жовтня 2008 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 048076, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №1768. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №155892 від 16 березня 2012 року, виданим Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №26. Тривалий час між подружжям склались неприязні відносини. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння. З листопада 2017 року сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам позивача та дитини. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №1768. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн., згідно квитанції №0.0.92352801.1 від 21.12.2017 року.

Outcome: approved