Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 31 серпня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №715. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 31 серпня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №715. На сьогоднішній день фактично сімейні відносини припинено, подружжя спільно не проживає близько чотирьох місяців. Позивач зазначає, що даний позов зумовлено тим, що близько півроку тому між подружжям почали виникати конфлікти на ґрунті претензій особистого характеру. Також позивач [PERSON] вказує, що наразі він перебуває у стосунках з іншою жінкою, та перспектив подальших відносин у шлюбі він та відповідач не бачать. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сім`ї. Сторони спільно погодили місце проживання дитини після розірвання шлюбу - сина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Позивач зазначає, що сторони дійшли взаємної згоди щодо офіційного розірвання шлюбу, однак у зв`язку із наявністю у них спільної малолітньої дитини, це можливо зробити лише шляхом звернення до суду, у зв`язку із чим [PERSON] і звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак завчасно надала до суду заяву, за змістом якої повністю визнала позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , а також просила суд розгляд справи провести за її відсутності, вказавши, що наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу буз участі сторін на підставі письмових матеріалів справи. Приймаючи до уваги думку позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 31 серпня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №715 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , а також відміткою в паспорті позивача серії [NUMBER] та в паспорті відповідача серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 липня 2015 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує тривалий час, близько чотирьох місяців фактично проживає окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом; збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, яка в повному обсязі визнала позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого ним при подачі позову до суду згідно квитанції №6 від 13 листопада 2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на його користь з відповідача [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved