Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - Дочірнього підприємства «Озерна» ТОВ «Розтоцьке» з вимогами зобов'язати ДП «Озерна» ТОВ «Розтоцьке» видати йому 135 кг крупи гречки першого сорту та 28 кг крупи гречки дрібного помолу, а також відшкодувати судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх тим, що 16 листопада 2012 року він здав на переробку в крупцех в селі Озерна Зборівського району 462 кг гречки. Після переробки йому повинні були видати 185 кг крупи гречки першого сорту та 28 кг крупи гречки дрібного помолу. Він неодноразово звертався до дирекції підприємства з проханням повернути заборгованість. 28.02.2015 року йому було видано 50 кг гречки першого сорту. Решту директор ДП «Озерна» ТОВ «Розтоцьке» пообіцяв повернути йому восени 2015 року. Він звертався до відповідача з вимогою виконати зобов'язання, але йому було відмовлено. Тому він звернувся за захистом своїх прав до суду. Представник відповідача у судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки не повідомив, однак надав заперечення, згідно яких позову не визнає. Вказує, що зобов'язань перед позивачем вони не мають. Вважає, що зі змісту помольної квитанції №0000593 від 16.11.2012 року неможливо встановити ким саме та від кого отримано зерно гречки, відсутній підпис особи, що прийняла зерно і з огляду на це неможливо встановити кому саме позивач передав гречку. Крім цього просить застосувати строк позовної давності, так як вважає, що від дати виникнення зобов'язань - 17 листопада 2012 року до дати подання позову минуло більше 3-х років. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні обставини: копія помольної квитанції №0000593 від 16.11.2012 року засвідчує, що позивач здав на переробку в крупцех в селі Озерна Зборівського району 462 кг гречки. Після переробки позивачу належало до видачі 185 кг крупи гречки першого сорту та 28 кг крупи гречки дрібного помолу. Позивач визнає, що 50 кг гречки першого сорту йому повернуто 28 лютого 2015 року і даний факт підтверджується також відміткою на зворотній стороні помольної квитанції за підписом відповідальної особи відповідача. Позивач звертався до відповідача письмово, листом від 02 грудня 2015 року, з вимогою виконати зобов'язання. У відповідь, листом №58 від 03.12.2015 року директор ДП «Озерна» ТОВ «Розтоцьке» повідомив йому, що 01.02.2013 р. було розірвано договір суборенди з крупцехом у с. Озерна, при розірванні договору ДП «Озерна» ТОВ «Розтоцьке» не було передано гречаної крупи для розрахунку з давильцями (погашення заборгованості). Суд вважає, що позиція відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду є безпідставною з огляду на те, що відповідно до ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. В судовому засіданні встановлено і підтверджено доказами, що 28 лютого 2015 року відповідач повернув позивачу частину заборгованого зерна. Крім цього у своїй відповіді позивачу (лист №58 від 03.12.2015 р.) відповідач не заперечує факту заборгованості, а лише вказує, що йому не було передано гречаної крупи для розрахунку з давильцями (погашення заборгованості). Тобто своїми діями відповідач визнав заборгованість, тому перебіг позовної давності розпочався заново з 28 лютого 2015 року і згідно ст. 257 ЦК України становить три роки. Тому підстави для застосування позовної давності відсутні. Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В силу ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Свої заперечення відповідач не підтвердив жодним доказом, однак, як було встановлено вище, своїми діями він визнав заборгованість. В свою чергу позивачем надано докази, які документально підтверджують факт виникнення у відповідача зобов'язання та вагу круп, що підлягають видачі позивачу після переробки. Таким чином, суду приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача виконати свій обов'язок в натурі. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 487,20 грн., який слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved