Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 02.02.2009 по 31.05.2021 перебував у трудових відносинах з відповідачем та 31.05.2021 був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. У день звільнення він не працював, тому 13.07.2021 він звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості по заробітній платі та надання відомостей щодо її розміру. У відповідь на звернення йому було надано довідку про заборгованість по заробітній платі станом на 01.09.2021 в сумі 157181 грн 55 коп. та довідку про розмір середньоденної заробітної плати, яка становить 1071 грн 17 коп. Оскільки в порушення трудового законодавства відповідач не розрахувався з ним у день звільнення позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 157181 грн 55 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2021 по день винесення судового рішення. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, подав відзив на позовну заяву, згідно з яким вказав, що при звільненні [PERSON] підлягала до сплати заробітна плата за грудень 2019 року, січень-квітень 2020 року та квітень-травень 2021 року у загальній сумі 157181 грн 55 коп. У день звільнення 31.05.2020 позивач не працював. Позивач звернувся до підприємства з заявою про проведення остаточного розрахунку 13.07.2021. Тому вважає, що період затримки виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з наступного дня після отримання представником відповідача заяви про здійснення розрахунку, а саме з 14.07.2021. Крім того на підприємстві з 19.12.2019 через складну економічно-фінансову ситуацію запроваджено простій, а оголошення карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу додатково погіршило ситуацію. Тому відповідач просить суд зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні до розумної пропорції та врахувати період стягнення цієї суми з моменту отримання підприємством заяви. Ухвалою судді від 14.09.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 02.02.2009 по 31.05.2021 знаходився у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», працюючи гірничим робітником очисного забою з повним підземним робочим днем у шахті. Відповідно до наказу № 1232-к від 31.05.2021 [PERSON] був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с.6-8). Згідно з інформацією відділу контрольного табелю ДП ВК «Краснолиманська» [PERSON] у день звільнення не працював. 13.07.2021 [PERSON] звернувся до ДП «ВК «Краснолиманська» із заявою-вимогою про погашення заборгованості із заробітної плати та надання довідок про заборгованість та розмір середнього заробітку, яка була направлена цінним листом з описом вкладення. Відповідно до повідомленням про вручення вказане поштове відправлення було отримано відповідачем 14.07.2021. (а.с.9). Цей факт відповідач підтвердив у своєму відзиві. Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 01.09.2021 заборгованість підприємства перед [PERSON] з виплати заробітної плати складає: за грудень 2019 року - 621 грн 87 коп., за січень 2020 року - 24901 грн 91 коп., за лютий 2020 року - 2 грн 48 коп., за березень 2020 року - 10292 грн 07 коп., за квітень 2020 року - 12777 грн 08 коп., за квітень 2021 року - 13203 грн 89 коп., за травень 2021 року - 95382 грн 25 коп., а всього 157181 грн 55 коп. Ця сума вказана після утримання обов`язкових податків і зборів (а.с.10). Відомостей про нараховану суму заборгованості із заробітної плати позивача підприємством суду не надано. Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 01.09.2021 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 1071 грн 17 коп. (а.с.11). Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу підприємство не розрахувалося з позивачем, заборгованість із заробітної плати в сумі 157181 грн 55 коп., з якої вже утримані обов`язкові податки і збори, підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки остаточний розрахунок з позивачем на час ухвалення цього рішення не проведено підприємство має відповідати перед позивачем згідно із ст.117 КЗпП України. Судом встановлено, що позивач у день звільнення 31.05.2021 не працював. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст.117 КЗпП України наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Оскільки заява позивача від 13.07.2021 з вимогою про розрахунок була отримана відповідачем 14.07.2021, час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з отримання відповідачем відповідної заяви. Таким чином, позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2021 по 13.10.2021 (день ухвалення рішення) в сумі 68554 грн 88 коп., виходячи із розрахунку: 64 робочих днів х 1071 грн 17 коп. Згідно з висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 27.04.2016 у справі № 6-113цс16, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до ст.117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сумм; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц. Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (157181 грн 55 коп. з утриманням відрахованих податків і зборів), період затримки виплати такої заборгованості (п`ять місяців), яка досі не виплачена, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача у розрахованій вище сумі 68554 грн 43 коп. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а разом із заборгованістю по заробітній платі, сума стягнення складе 225736 грн 43 коп. (157181 грн 55 коп. + 68554 грн 88 коп.). Розмір судового збору з цієї суми дорівнюватиме 2257 грн 36 коп. (1% від 225736 грн 43 коп.) Позивач згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення заробітної плати. Натомість ним сплачено судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, який в силу ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Решта судового збору в сумі 1349 грн 36 коп. (2257 грн 36 коп. - 908 грн 00 коп.) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved