Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], Відділу ДВС Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області, треті особи на стороні відповідачів Кіровоградське РВП ГУ НП в Кіровоградській області, [PERSON], [PERSON], треті особи що не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON] про переведення прав кредитора у зобов'язанні та звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] Власниками інших частин будинку є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким належить по 1/4 частині вказаного майна. Вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 15.01.2009 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 29980,83 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., та на користь [PERSON] 454 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. В процесі виконання даного вироку державним виконавцем Відділу ДВС Кіровоградського РУЮ 28.09.2010 року винесено постанову про накладення арешту на майно [PERSON] Крім того, постановою слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 07.12.2007 року також накладено арешт на майно [PERSON] для забезпечення цивільного позову [PERSON], [PERSON] у кримінальному провадженні. У зв'язку з відбуванням [PERSON] покарання у виді позбавлення волі за відсутності у нього коштів для погашення боргу перед [PERSON], [PERSON] виникла небезпека втрати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності у зв'язку з можливістю продажу 1/4 частини будинку, що належить [PERSON] з публічних торгів. Наявність двох заборон на 1/4 будинку, частина якого належить позивачу є перешкодою у реалізації прав осіб, які не є сторонами виконавчого провадження та не мають боргових зобов'язань перед стягувачами. З метою захисту своїх прав, позивач [PERSON] бажає погасити борг [PERSON] у зведеному виконавчому провадженні в сумі 147214,01 грн., а тому вважає можливим вимагати визнання за нею права замінити кредитора у зобов'язанні в якому [PERSON] є боржником, щодо погашення боргу за зведеним виконавчим провадженням у сумі 147214,01 грн. та звільнити з-під арешту 1/4 частину житлового будинку за вищевказаною адресою, що належить [PERSON] Представник позивача - [PERSON] підтримала позовну заяву в повному обсязі, з підстав зазначених в позові та пояснила, що вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 15.01.2009 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 29980,83 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., та на користь [PERSON] 454 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди. У зв'язку з відбуванням [PERSON] покарання у виді позбавлення волі у нього відсутні кошти для погашення боргу перед [PERSON], [PERSON] В процесі виконання даного вироку державним виконавцем Відділу ДВС Кіровоградського РУЮ 28.09.2010 року винесено постанову про накладення арешту на майно [PERSON], а саме 1/4 частки житлового будинку, з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Крім того, постановою слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 07.12.2007 року також накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] для забезпечення цивільного позову [PERSON], [PERSON] у кримінальному провадженні. Крім [PERSON], власниками інших частин будинку є [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким належить по 1/4 частині вказаного майна. В ході виконавчого провадження, в разі виставлення на прилюдні торги та продажу 1/4 частки будинку, що належить [PERSON], можливе виникнення ситуації втрати прав переважних покупців у [PERSON], [PERSON], [PERSON] Оскільки [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] і сестрою [PERSON], а направлення майна, що належить [PERSON] на публічні торги та перехід права власності на це майно до третіх осіб для [PERSON], [PERSON], [PERSON] є небажаним та суперечить їх інтересам. В зв'язку з чим, [PERSON] перерахувала суму, необхідну для погашення боргу [PERSON] перед стягувачами в повному обсязі, на депозитний рахунок виконавчої служби. Виконання позивачем зобов'язання замість [PERSON] свідчить про наявну можливість визнання за нею, [PERSON] право заміни кредитора у даному виконавчому провадженню. Крім того, представником позивача зазначено, що ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2016 року скасовано арешт на майно [PERSON], накладений постановою слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 07.12.2007 року, однак, залишається нескасований арешт майна [PERSON], накладений виконавчою службою, а тому просила задовольнити позовні вимоги і в цій частині. Представник відповідача відділу ДВС Кіровоградського РУЮ Кіровоградської області - Родченков В.В. в судовому засіданні пояснив, що інші стягнення з [PERSON], окрім встановлених вироком апеляційного суду від 15.01.2009 року, в провадженні державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції відсутні. 02.06.2016 року на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби надійшла сума на погашення заборгованості [PERSON] за даним виконавчим провадженням в повному обсязі. Після перерахування коштів, призначених стягувачам, виконавче провадження буде завершене, а тому спір відсутній. Через це не заперечував проти задоволення позову. Представник третіх осіб [PERSON], [PERSON] - [PERSON] не заперечив проти задоволення позову, у зв'язку із внесенням суми 147214,01 грн. на депозитний рахунок державної виконавчої служби. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON] підтримала свого представника [PERSON] і також не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Кіровоградського районного відділення Кіровоградського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини його неявки суду не повідомлені. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.12.2007 року постановою слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області Бойченко О.В. накладено арешт на нерухоме майно обвинуваченого [PERSON], яке розташоване за адресою: [ADDRESS] Вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 15.01.2009 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років. Згідно даного вироку, частково задоволено цивільні позови [PERSON] та [PERSON], та з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 29980,83 грн. і моральну шкоду в розмірі 50000 грн., та на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 454 грн. і моральну шкоду в розмірі 50000 грн. З матеріалів зведеного виконавчого провадження, досліджених судом, вбачається, що у Відділі державної виконавчої служби Кіровоградського РУЮ на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] вищевказаних грошових сум. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 20.05.2010 року житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] визнано спільною власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та визнано за кожним право власності на 1/4 частину будинку з господарськими спорудами. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок видане 03.03.1989 року на ім'я [PERSON] визнано недійсним в частині 3/4 вказаного будинку. Арешт накладений на майно в частині належного [PERSON], [PERSON], [PERSON] - скасовано та звільнено з-під арешту 3/4 частини зазначеного будинку, що належить [PERSON], [PERSON] і [PERSON] 28.09.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції Лазаренко С.В. при примусовому виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] винесено постанову про арешт всього майна, що належить [PERSON]: на 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] Згідно акту опису й арешту майна від 07.08.2012 року, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції Лазаренко С.В. у присутності понятих та представника боржника [PERSON] - [PERSON], а також [PERSON], описано та накладено арешт на майно, а саме: 1/4 нерухомого майна, що належить боржнику [PERSON] на праві власності: домоволодіння з надвірними будівлями та земельну ділянку, загальною площею 0,22 га, на якій розташований вказаний житловий будинок. Щодо описаного майна встановлено обмеження права користування ним: у формі заборони відчуження. Згідно висновку наданого ФОП [PERSON] при проведенні оцінки нерухомості вартість належного [PERSON] 1/4 частини житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], станом на 07.12.2015 року складає 154829,00 грн. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення, згідно ст.14 ЦПК України, є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником. Доказами правонаступництва, серед іншим може бути правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні. Згідно ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦК України кожна особа має право на захист, в порядку, встановленому ЦПК, свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом можутьбути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. При вивчені обставин обрання сторонами способів захисту невизнаних або оспорених прав, суд виходить з встановлення можливості відповідним способом поновити порушені права у разі існування останніх, недопущення їх порушення в разі такої загрози. Способом захисту прав є відповідні заходи, які дають об'єктивні підстави постраждалій особі відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Позивачем не ставиться питання про визнання права власності. Спосіб захисту, який обраний позивачкою у справі - переведення прав кредитора у зобов'язанні що існує між [PERSON], як боржником, та [PERSON], [PERSON], як кредиторами, не передбачений законами України, зокрема, ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження. До подібного висновку дійшов Верховний Суд України, надавши правову позицію щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні надано у постанові від 20.11.2013 року за результатом розгляду справи № 6-122цс13. Вибуття стягувачів [PERSON] та [PERSON] з виконавчого провадження на даній стадії його проведення унеможливить виконання рішення суду. Суд не може взяти до уваги твердження представника позивача про можливість [PERSON] скористатись правом, передбаченим ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме реалізувати належне йому майно до його примусової реалізації, оскільки матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками, що арешт на нерухоме майно [PERSON] за адресою: [ADDRESS], накладено 07.12.2007 року постановою слідчого. Той факт, що 20.05.2010 року за рішенням апеляційного суду Кіровоградської області вказаний житловий будинок визнано спільною власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та визнано за кожним право власності на 1/4 частину будинку з господарськими спорудами не спростовує того що, арешт на майно [PERSON] накладений раніше ніж було відкрито виконавче провадження і діяв на час розподілу часток та зберіг свою чинність і після виділення 1/4 частки [PERSON], оскільки свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок на ім'я [PERSON] видане 03.03.1989 року визнано недійсним лише в частинах, що належать [PERSON], [PERSON], [PERSON], а в частині [PERSON] вказане свідоцтво є дійсним. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про звільнення майна [PERSON] з-під арешту, суд приходить до наступних висновків. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається державним виконавцем, на підставі ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. На підставі ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно боржника, знімається у разі закінчення виконавчого провадження, крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ч.5 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В окремих випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як підставу звільнення зазначеного нерухомого майна [PERSON] з-під арешту позивачем та її представником зазначено, що зазначений арешт майна [PERSON] перешкоджає [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в реалізації їх прав, як співвласникам, разом з тим, доказів закриття виконавчого провадження щодо зобов'язань [PERSON] учасниками розгляду до суду не надано. Таким чином, в зв'язку з непідтвердженням закриття виконавчого провадження відкритого для примусового стягнення з заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] підстави для зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого цивільного права, законні підстави для задоволення цивільного позову відсутні, а тому суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні в повному обсязі. На підставі п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст.8, 11, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.15, 16, 512, 520 ЦК України,

Outcome: dismissed