Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» і просив ухвалити рішення, яким визнати гарантійні зобов'язання 3 від 18 квітня 2017 року підписані між ним та відповідачем удаваним правочином, якій насправді є договором оренди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 квітня 2017 року між ним, [PERSON] та відповідачем, ВБО «Український фон культури», який в подальшому змінив назву на ВБО «Український фонду культури імені Бориса Олійника», було укладено Гарантійні зобов'язання. Проте вказані зобов'язання фактично є договором оренди, оскільки передбачає передачу відповідного майна за відповідну плату на певний період з встановленням прав та обов'язків сторін, та їх відповідальності. 03 лютого 2018 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадження з викликом сторін. 26 лютого 2018 року відповідач подав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення вимог, вказуючи на те, що відповідач не має власних приміщень, які міг би здавати в оренду, а для ведення своєї статутної діяльності орендує приміщення у Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»; позивач працював у відповідача на штатній посаді начальника юридичного відділу, та відповідно зобов'язаний був персонально відповідати за надане йому в користування приміщення; внесення благодійних внесків не є протизаконним, оскільки відповідач є Благодійною організацією. 13 березня 2018 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив ухвалити рішення, яким визнати гарантійні зобов'язання 3 від 18 квітня 2017 року підписані між ним та відповідачем удаваним правочином, які насправді є договором суборенди. Одночасно з цим позивач подав відповідь на відзив, в якому просив не брати до уваги викладені у відзиві заперечення відповідача вказуючи на їх безпідставність та недоведеність. 15 березня 2018 року відповідач в особі свого представника подав додаткові докази на обґрунтованість своїх тверджень викладених у відзиві, а 20 квітня 2018 року подав заперечення на відповідь позивача, а також подав розрахунок понесених витрат. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] підтримав свої вимоги посилаючись на обставини викладені у наданих до суду письмових заявах. Представник відповідача Гай А.І. вимоги не визнав, вказуючи на викладені у поданих до суду письмових заявах обставини. Суд вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 18 квітня 2017 року між Всеукраїнською благодійною організацією «Український фон культури» (Замовник) та [PERSON].(Виконавець) було підписано гарантійні зобов'язання 3. Згідно умов вказаних зобов'язань, його предметом є : зобов'язання Виконавця перед Замовником щодо матеріальної відповідальності за одержане у користування приміщення (к.121 УФК) для виконання замовлення Замовника, гарантії щодо оплати комунальних послуг, плати за землю і благодійних внесків у Фонд. Зокрема сторони визначили, що : Замовник у рамках своїх статутних цілей доручає Виконавцю, а Виконавець бере на себе виконання та забезпечення юридичних робіт, передбачених статутною діяльністю УФК. (п.2.1), для здійснення яких Замовник надає, а Виконавець бере у тимчасове користування, термін якого обумовлений цими гарантійними зобов'язаннями, під повну матеріальну відповідальність приміщення кімнати № 121 УФК (її площа 29 кв.м.) Так, Замовник надає, а Виконавець використовує обумовлені у п. 2 цих гарантійних зобов'язань приміщення з «18» квітня 2017 р. по «31» грудня 2017 р. Сторони погодили, що обумовлене у п. 2 приміщення передаються Замовником Виконавцю в день підписання Сторонами цих гарантійних зобов'язань без дефектів стелі, стін, шпалер, вікон, підлоги, з не пошкодженими діючими системами енергозабезпечення і теплопостачання. В той же час, Виконавець при виконанні робіт (послуг) взяв на себе перед Замовником такі гарантійні зобов'язання: забезпечити дотримання своїми співробітниками та відвідувачами (клієнтами, учасниками, слухачами) внутрішнього розпорядку, техніки безпеки і санітарії, правил безпечної експлуатації виділених приміщень і меблів та приміщень спільного користування; при псуванні чи знищенні наданого приміщення чи меблів з вини Виконавця відшкодувати вартість завданої шкоди згідно з експертною оцінкою завданих збитків; Цілодобову охорону будинку забезпечує Замовник, а Виконавець може в окремих ситуаціях замовляти додаткові послуги з охорони кімнати №121; здійснювати щомісячні благодійні внески на реалізацію інших проектів і статутної діяльності УФК, як благодійного Фонду в сумі 9 000 (дев'ять тисяч) грн. 00 коп. щомісяця разом з оплатою дольових платежів за надані послуги; сплачувати дольовий і благодійний внесок готівкою в касу бухгалтерії Замовника або шляхом перерахування погодженої суми на банківський розрахунковий рахунок Замовника; за затримку з оплатою дольової участі та благодійних внесків сплачувати Замовнику пеню по 1% від суми заборгованості за кожен календарний день затримки, що не звільняє Виконавця від сплати повної суми боргу за дольове утримання обумовленого цими гарантійними зобов'язаннями приміщення і коштів на реалізацію інших статутних цілей Замовника; при несплаті дольової участі та благодійних внесків протягом трьох календарних місяців підряд вважатиме виправданим безумовне примусове виселення Замовником Виконавця із займаного приміщення і стягнення з боржника на користь Замовника повної суми боргу та пені по 1% від суми загальної заборгованості за кожен календарний день затримки в судовому порядку. У випадку порушення своїх зобов'язань кожна Сторона несе відповідальність, визначену цими гарантійними зобов'язаннями або/та чинним законодавством України. Також встановлено, що [PERSON] сплачувались благодійні внески в квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді 2017 року. Також встановлено, що 01 серпня 2012 року між Головним управлінням комунальної власності м.Києва, Всеукраїнською благодійною організацією «Український фонд культури» та КП «Київжитлоспецексплуатація» було укладено акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно договору оренди від 01.08.2012 №578 приміщення у нежилому будинку №16А по вул. Липській в м. Києві. Також 05 квітня 2017 року між [PERSON] та ВБО «УФК» були укладені гарантійні зобов'язання 4 щодо кімнати №118, площею 16 кв.м. Також 01 грудня 2017 року між ВБО «УФК» та [PERSON] було укладено угоду про фіксоване членство у благодійній організації. Також 30 листопада 2017 року [PERSON] було звільнено з роботи, а саме з посади начальника юридичного відділу з 01 грудня 2017 року в Українському фонді культури імені Бориса Олійника. Також встановлено, що між [PERSON] та ВБО «УФК» існував спір щодо звільнення та виплати заробітку. Також встановлено, що 06 червня 2017 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держадміністрації) та Всеукраїнською благодійною організацією «Український фонд культури», а також КП «Київжитлоспецексплуатація» бло укладено договір №578-1 про передачу майна територіальній громаді м.Києва в оренду (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади м.Києва в оренду від 01.08.2012 №578), згідно якого було передано в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), за адресою: м. Київ, вул. Липська, 16А для розміщення благодійної організації. Згідно умов вказаного договору, орендар не має права передавати свої зобов'язання за цим договором та передавати об'єкт повністю або частково в користування іншій особі без попередньої письмової згоди орендодавця. Орендар не має права укладати договори(контракти, угоди), у тому числі про спільну діяльність, пов'язані з будь-яким використанням об'єкта іншою юридичною чи фізичною особою без попереднього дозволу орендодавця. Також встановлено, що 15 червня 2017 року позивач подав заяву про прийняття його на роботу в ВБО «УФК» на посаду начальника юридичного відділу з 19 червня 2017 року та відповідно наказом №02/06-к від 15.06.2017 був зарахований в штат УФК з окладом згідно штатного розкладу. Відповідно до довідки №1 від 15.11.2017 вбачається, що [PERSON] нараховувалась та виплачувалась заробітна плата за період його роботи в ВБО «УФК». 05 грудня 2017 року було складено акт представниками КП «Київжитлоспецексплуатація» та УБО «УФК» про те, що надане в користування приміщення розміром 37,4 кв.м. фактично використовує начальник юридичного відділу [PERSON] Вирішуючи даний спір слід виходити з наступного. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно ст.761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Згідно ст.774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. В даному випадку слід визнати недостатніми доводи позивача про те, що між ним та відповідачем насправді було укладено договір суборенди, оскільки надані сторонами пояснення та досліджені письмові докази спростовують вказані твердження. Так, встановлено, що відповідач не є власником нерухомого майна, яке було передано [PERSON] в користування на період його роботи під відповідальне зберігання. В той же час договір суборенди може бути укладений виключно за згодою наймодавця. Та обставина, що позивач будучі начальником юридичного відділу ВБО «УФК» мав гарантійні зобов'язання щодо належного утримання переданого йому майна, а також здійснював благодійні внески відповідно до благодійного фонду, не свідчить про те, що насправді між сторонами було укладено договір суборенди. За викладених обставин вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки обставини на які він посилався на обґрунтованість своїх доводів не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Надані представником відповідача Гай А.І. витрати, які пов'язані з переїздом, добовими та поштовими відправленнями, не є такими, що відшкодовуються у відповідності до положень ст. 133 ЦПК України. В даному випадку слід врахувати те, що представник Гай А.І. є заступником голови Правління Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» з правничих питань. Так, відповідно о ст. 138 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вказаних розрахунків відповідач не надав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed