Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що 19 квітня 2017 року його було звільнено за скороченням штату працівників, згідно наказу № 400-ВК від 18.04.2017 року за п. 1 ст. 40 КзПП України. На час звільнення відповідач мав заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 11537 грн. 33 коп. Просить суд стягнути з з ПАТ «Азот» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 11537 грн. 33 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку по день постановлення рішення. 14 червня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] надав суду заяву про слухання справи без його участі. Також вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Представник відповідача ПАТ «Азот» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Надали суду відзив на позовну заяву. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Наказом № 400-ВК від 18 квітня 2017 року про припинення трудового договору [PERSON] звільнений з посади - «машиніст компресорних установок» з 19 квітня 2017 року. Зазначено причину звільнення - ст. 40 п.1 КЗпП України. Відповідно до довідки ПАТ «Азот» від 26.04.2018 року № 426, станом на 25.04.2018 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає: за лютий місяць 2017 року - 1098,17 грн., за березень місяць 2017 року - 2894,97 грн., за квітень місяць 2017 року - 7544,19 грн. Загальна сума заборгованості - 11537 грн. 33 коп.. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України). Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 ч.1 КЗпП України). Частиною першою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 по справі № 4-рп/2012. При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком (ст. 238 КЗпП України). Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. ПАТ «Азот» на день вирішення справи не заперечує наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за лютий місяць 2017 року - 1098,17 грн., за березень місяць 2017 року - 2894,97 грн., за квітень місяць 2017 року - 7544,19 грн. Загальна сума заборгованості - 11537 грн. 33 коп.. А тому, сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 11537 грн. 33 коп. підлягає стягненню. Проте відповідач в своєму відзиві посилається на те, що розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений не з вини підприємства, а через накладений державним виконавцем арешт на банківські рахунки підприємства, що унеможливило проведення будь яких банківських операцій. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Обчислення середньої заробітної плати проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема п. 8, в якому зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. За таких обставин стягненню з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2017 року по 03.07.2018 року (день винесення рішення). Виходячи з п'ятиденного робочого тижня за період з 19.04.2017 року по 03.07.2018 року була така кількість робочих днів: квітень 2017 року -8днів; травень 2017 року - 20 днів; червень 2017 року - 20 днів; липень 2017 року - 21 день; серпень 2017 року - 22 дня; вересень 2017 року - 21 день; жовтень 2017 року - 21 день, листопад 2017 року - 22 дня; грудень 2017 року - 20 днів; січень 2018 року - 21 день; лютий 2018 року - 20 днів; березень 2018 року - 21 день; квітень 2018 року - 19 днів; травень 2018 року - 20 днів, червень 2018 року - 20 робочих днів; липень 2018 року - 2 дня. А всього за цей період було 298 робочих днів. У зв'язку з вищезазначеним розрахунок середнього заробітку повинен бути проведений шляхом множенням кількості робочих днів за зазначений період на середньоденну заробітну плату за останні два місяці роботи. Згідно довідки про доходи № 425 від 26.04.2018 середньоденний заробіток [PERSON] складає 206 грн.36 коп. За період з 19.04.2017 року по 03.07.2018 року пройшло 298 робочих дня, отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 61495 грн. 28 коп. (298 робочих дня х 206,36 грн.), який і підлягає стягненню з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обов'язкових платежів, то при виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, роботодавець має право здійснити відрахування податків та обов'язкових платежів передбачених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено квитанцією від 08.06.2018. Оскільки позовні вимоги задоволено вказана сума судових витрат підлягає стягненню з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] На підставі викладеного та,

Outcome: approved