Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС), яким просить визнати право власності на причеп для транспортування човнів марки «Karavan» В-3600-DB-78, шасі № [NUMBER] .В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 30 квітня 2010 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІУС» ним придбано зазначений причеп, що підтверджується довідкою-рахунком серія ДДР №803577 та сертифікатом відповідності даного причету усім обов`язковим вимогам: ДСТУ UN/ECE R 48-02:2002, ОCT 37.001.220-80, ДСТУ UN/ECE R 13- 09:2002 за №384037, який зареєстровано в реєстрі зa №UA1.173.0027365-10. Починаючи з 2010 року по теперішній час, причеп знаходився у позивача, яким він використовував за призначенням. Однак, для того, щоб реалізувати свої права власника, тобто не лише володіти причепом, а й користуватись та розпоряджатись ним, - потрібно провести державну реєстрацію. 17 липня 2020 року позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС Харківській області (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС №6350 для проведення державної реєстрації, де йому повідомили, що у зв`язку із зміною законодавства в частині питань реєстрації, на сьогодні, довідка-рахунок виключена з використання при купівлі-продажу транспортного засобу та його належному оформлені, у зв`язку з чим листом від 17 липня 2020 року № 31/20/50-105 з посиланням на п.8 Постанови КМУ від 07.09.1998 №1388 (зі змінами), - відмовлено у реєстрації причепу. Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з прийняттям Постанови КМУ №941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року виникла безповоротна втрата можливості оформлення договору купівлі-продажу причепу, що унеможливлює реєстрацію права власності на даний транспортний засіб за ним в реєстраційних органах. Отже, між позивачем та ТОВ «ГІУС» був укладений договір купівлі-продажу причепу для транспортування човнів марки «Karavan» В-3600-DB-78, шасі № [NUMBER] , досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, відбулось повне виконання договору, а саме передача та прийняття рухомого майна, повна сплата його вартості. 01 вересня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній просив рішення по справі прийняти на розсуд суду, та зазначив, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, який є складовою частиною Національної автоматизованої інформаційної системи (далі НАІС) ГСЦ МВС України, транспортний засіб KARAVAN B-3600-DB-78, 2010 року випуску, шасі [NUMBER] , на території України зареєстрованим не значиться. Постановою Кабінету Міністрів України № 941 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», затверджено зміни у «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2015 року № 904: слова «довідок-рахунків та - виключено. На теперішній час на території України реєстраційні дії з транспортними засобами здійснюються у відповідності до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року в редакції ПКМУ №1371 від 23.12.2009 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Тобто на теперішній час відповідно до діючого законодавства «Довідка-рахунок» не є документом на підставі якого здійснюється реєстрація транспортних засобів. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області немає права самостійно змінювати Порядок реєстрації транспортних засобів, ніякого відношення до встановлення права власності на вище зазначений транспортний засіб він немає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 серпня 2020 року провадження по справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2020 року провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач та його представник адвокат Лукаш О.М. в судове засідання не з`явились, остання надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 30\~квітня 2010\~року позивач\~придбав у\~ТОВ «ГІУС»\~причеп для\~транспортування човнів\~марки «Karavan»\~В-3600-DB-78,\~шасі № [NUMBER] ,\~на який\~йому видано\~ сертифікат\~відповідності даного\~причету усім\~обов`язковим вимогам:\~ДСТУ UN/ECE\~R\~48-02:2002,\~ОCT\~37.001.220-80,\~ДСТУ UN/ECE\~R\~13-\~09:2002\~за №384037,\~який зареєстровано\~в реєстрі\~зa\~№UA1.173.0027365-10\~(Серія\~ВВ №384037). Факт придбання\~зазначеного причепу\~підтверджується довідкою-рахунком\~серії ДДР\~№803577\~від 30 квітня 2010 року 17 липня 2020 року позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС Харківській області (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС N6350 для проведення державної реєстрації транспортного засобу, однак листом Територіального сервісного центру МВС №6350 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 17 липня 2020 року № 31/20/50-105 йому відмовлено у реєстрації на підставі того, що ним у підтвердження правомірності придбання транспортного засобу надано документ під назвою «Довідка-рахунок», який не входить до переліку передбачених Порядком документів також не надано чинний сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу. Реєстраційні операції з транспортними засобами в Україні здійснюються відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 07.09.1998\~року №\~1388 (далі - Порядок). Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів yсіx типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспорті засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів номерних знаків. Цей Порядок обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їx. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та ревуть права таких власників у межах владних їм повноважень. Пунктом 6 Порядку передбачено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (отримання) або митного оформлення або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Пунктом 8 вказаного Порядку протягом тривалого часу передбачалось, що документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. 18 листопада 2015 року прийнято постанову Кабінету Міністрів У крайні № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка набрала чинності 19 листопада 2015 року, якою внесено зміни до наведеного Порядку. Так, відповідно до п. 8 вказаного Порядку документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, є: - договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; - укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; - договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; - свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; - рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; - рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договір фінансового лізингу; - акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. - договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Отже, позивачем вчасно не здійснено реєстрацію придбаного причепа, а такого документа, як довідка-рахунок, на даний час немає в переліку документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. Тому, вказані зміни в законодавстві в частині порядку державної реєстрації не можуть порушувати право власності позивача на рухоме майно, яке набуто на законних підставах. Суд враховує, що є безповоротна втрата можливості оформлення договору купівлі-продажу причеп та його реєстрації позивачем в зв`язку з прийняттям Постанови КМУ\~№ 941\~«Про внесення\~змін до\~деяких постанов\~Кабінету Міністрів\~України з\~питань реєстрації\~транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року, що унеможливлює реєстрацію права власності на спірний транспортний засіб за позивачем в реєстраційних органах. Таким чином, суд доходить до висновку, що між позивачем та ТОВ ««ГІУС» був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, була досягнута згода щодо усіх істотних умов договору, відбулось повне виконання договору, а саме передача та прийняття рухомого майна, повна сплата його вартості. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Враховуючи, що позивач правомірно набув право власності на транспортний засіб - причеп, вчасно не провів його державну реєстрацію, та на даний час не має можливості зареєструвати дане право в державному реєстрі, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved