Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] «про зміну розміру аліментів», яким просив зменшити розмір аліментів до 350 гривень на місяць, що стягуються з нього на користь [PERSON], за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.08.2012 року на утримання неповнолітній дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] та суду пояснила, що її сину [PERSON] важко утримувати п'ятьох дітей, четверо з яких є неповнолітніми, і на кожного по 700 гривень на місяць виплачувати [PERSON], так як син працює неофіційно на заробітках, крім того підробляє таксистом, утримує квартиру яку орендує, утримує цивільну дружину, потребує грошей на свої потреби, тому просить змінити розмір аліментів на утримання дітей, що є неповнолітніми, зменшив розмір аліментів з 700 гривень до 350 гривень на місяць, на кожну дитину. Відповідачка [PERSON] не визнала позовні вимоги [PERSON] та суду пояснила, що дійсно [PERSON] ніде офіційно не працює, але його дохід більше за її. Вона офіційно працевлаштована та отримує середній заробіток на місяць близько 2500 гривень, з яких вона утримує себе та дітей. [PERSON] з 2012 року зобов'язаний до сплати аліментів, які не сплачує або сплачує частково, тому враховуючи, що позивач не має офіційного місця роботи, їздить на заробітки та підробляє таксистом коли живе у місті, то підстав для зміни розміру аліментів не має, і просить у позові відмовити. Вислухав представника позивача, відповідача, дослідив матеріали цивільної справи, докази надані сторонами, суд приходить до наступного: Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22.11.2011 року за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська. Від подружнього життя, сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с. 6-9). Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] проживає окремо від дітей, що підтверджено довідкою (а.с. 16), та поясненнями сторін. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.08.2012 року (а.с. 5), з врахуванням, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, судом стягнуто з [PERSON] на корить [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 700 гривень. Оцінюючи факти та докази надані сторонами, суд враховує положення статей 10,11 ЦПК України. Згідно зі ст.10 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 ст.11 ЦПК України: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 192 СК України, 1. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, з час прийняття 17.08.2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 5), і по час розгляду позову [PERSON] про зміну розміру аліментів, доказів того, що матеріальний стан [PERSON] погіршився суду не надано, так як на час прийняття рішення про стягнення аліментів, тобто на 17.08.2012 року, так і на час розгляду позову [PERSON], він ніде не працевлаштувався, продовжує працювати неофіційно, має мінливий заробіток, і дохід, який надає йому змогу окремо проживати не за реєстрацією, утримувати орендовану квартиру, купувати речі, їжу, одяг та витрачати кошти на інші потреби, що підтверджено сторонами під час судового розгляду. Щодо сімейного стану [PERSON], то суду не надано доказу що особа перебуває у шлюбі і на його утриманні на час розгляду справи знаходяться ще і інші особи, так як представник позивача [PERSON] підтвердила, що син з нею не проживає і вона самостійно живе на пенсію що отримує. Також, як встановлено підстав визначених у ч. 1 ст. 192 СК України, щодо погіршення стану здоров'я позивача [PERSON] також суду не надано. Суд враховує положення ч. 1ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України про те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, та яка набула чинності для України 27.09.1991, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч.2 ст. 182 СК України). Судом враховується, що згідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», визначено, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років с 01.01.2016 року становить 1455 гривень, тобто фактично [PERSON] на час розгляду справи зобов'язаний до сплати аліментів що становить нижче ніж половину від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та просить знизити визначений розмір аліментів на рівень що навіть не дорівнює 30 % цього рівня. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є працездатною особою, яка має нерегулярний, мінливий дохід, офіційно не працевлаштовується, відсутність офіційного доходу та надані позивачем довідки, лише підтверджують покази сторін, що [PERSON], має дохід, але не офіційний, що встановлено під час судового розгляду. Тому враховуючи інтереси дітей, обов'язків батьків дітей, визначених СК України, суд приходить до висновку, що підстав визначених ч. 1 ст. 192 СК України, не встановлено, а позов є таким що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed