Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення боргу у сумі 15000 доларів США та три процента річних - 1151,51 доларів США, що разом складає 16151,51 доларів США, у гривневому еквіваленті 448596 (чотириста сорок вісім тисяч пятсот девяносто шість гривень) гривень 17 копійок. Також позивач просить стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень та судові витрати. \~\~\~\~\~\~Позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] 06 грудня 2015 року укладено договір у вигляді письмової розписки, відповідно до умов якої позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти у сумі 15000,00 доларів США для придбання автомобіля TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, та зобов'язався купити та передати позивачу автомобіль до 23.03.2016 року. У випадку не передачі автомобіля відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти до 23.03.2016 року. Оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, позивач неодноразово звертався з вимогою передати зазначений в договорі автомобіль або повернути грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США. Дану\~вимогу відповідач\~залишив без\~відповіді,\~ на\~телефонні дзвінки\~ не\~відповідає.\~З урахуванням\~того,\~що відповідач\~протягом тривалого\~часу з\~24.03.2016\~року не\~виконує зобов'язання\~з повернення\~грошових коштів,\~позивач також\~просить стягнути\~з відповідача\~три проценти\~річних від\~простроченої суми\~за весь\~час прострочення\~виконання.\~Відповідно до\~розрахунку,\~ загальна\~сума трьох\~процентів річних\~від простроченої\~суми за\~ весь\~час прострочення\~складає 1151,51\~доларів США.\~Також позивач\~зазначив,\~що протиправними\~діями відповідача\~з невиконання\~зобов'язання\~завдана моральна\~шкода,\~яка полягає\~в наступному:\~ відмова\~відповідача протягом\~ тривалого\~ періоду\~повернути суму\~боргу \~призвела до\~нервово стресу\~та душевних\~страждань,\~позивач вимушений\~докладати \~додаткових зусиль\~для захисту\~своїх прав,\~стягненню належних\~позивачу грошових\~коштів.\~У зв'язку\~з чим\~ просить\~про відшкодування\~завданої позивачу\~ відповідачем\~моральної шкоди\~у розмірі\~10\~000\~грн.\~З урахуванням\~викладеного,\~загальна сума\~боргу до\~стягнення становить\~15\~000\~доларів США\~(основний\~борг),\~1151,51\~доларів США\~(три\~процентів річних\~від простроченої\~суми за\~весь час\~прострочення),\~що разом\~складає 16151,51\~доларів США,\~та за\~офіційним курсом\~долару США\~встановленого НБУ\~(27,774256\~грн.)\~станом на\~день подання\~позову становить 448\~596,17 грн. (27,774256 грн. х 16151,51 доларів США = 448 596,17 грн.). \~\~\~\~\~\~Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128,\~131 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.\~\~\~ При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника\~\~позивача, що відповідає положенням\~ст. 280-282 ЦПК України, так як\~\~надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.\~ \~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні встановлено, що 06.12.2015 року відповідач [PERSON] уклав договір у вигляді письмової розписки, відповідно до умов якої позивач передав [PERSON], а відповідач отримав грошові кошти у сумі 15000,00 доларів США для придбання автомобіля TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, та зобов'язався купити та передати позивачу автомобіль до 23.03.2016 року. У випадку не передачі автомобіля відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти до 23.03.2016 року. Зобовязання згідно розписки від 06.12.2015 року відповідач [PERSON] не виконав. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В розумінні статей 525, 526, 546 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть можуть встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідальність за порушення саме грошового зобов'язання передбачена ст.625 ЦК України. За правилами ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такі висновки щодо відповідальності з підстав ст.625 ЦК України за порушення грошового зобов'язання, яке виникло на підставі рішення суду про присудження грошової компенсації, викладені в постановах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року №6-113цс14, від 30 березня 2016 року №5-86кз 16, від 6 липня 2016 року №6-1946цс15. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стосовно моральної шкоди треба вказати, як зазначає\~\~Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди),\~\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.\~\~При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу у сумі 15000 доларів США та три процента річних - 1151,51 доларів США, що разом складає 16151,51 доларів США, у гривневому еквіваленті 448596 (чотириста сорок вісім тисяч пятсот девяносто шість гривень) гривень 17 копійок підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що позивачу була завдана моральна шкода, повязана з перенесеним психологічним стресом, завданим внаслідок порушення його прав, а тому розмір моральної шкоди у сумі 2000 гривень буде відповідати вимогам розумності і справедливості. Згідно до \~ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 6247,96 гривень.

Outcome: partial