Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, про зобовязання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON]. Просить встановити графік побачень, спілкування та участі у вихованні дочки [PERSON], а саме: - 2 рази на тиждень у будь-який робочий день тижня з 17 до 21 години за місцем проживання позивача та з відвідуванням громадських місць (парк, кафе, дитячий майданчик, театр та ін.) за вибором позивача без присутності матері та будь-яких інших представників зі сторони відповідача; - 4 рази місяць у вихідні дні у вихідні дні з 12 години суботи до 20 години неділі з ночівлею за місцем проживання позивача та з відвідуванням громадських місць за вибором позивача без присутності матері дитини та будь-яких інших її представників; - в святкові дні кожного року з 16 до 21 години за місцем проживання позивача або в іншому місці без присутності матері дитини та будь-яких інших її представників; - необмежене спілкування в дочкою [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 12.08.2012р. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2015р. шлюб розірвано. За час шлюбу 27.01.2013р. народилась дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу дочка проживає із відповідачем. Протягом кількох місяців відповідач чинить позивачу перешкоди у побаченнях із дочкою, на телефонні дзвінки не відповідає, не дає можливості спілкуватись із дочкою. Присутні в судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві та наданих суду усних поясненнях, просять позов задовольнити. Відповідач та її представник заперечили проти позову. Надали суду усні пояснення, суть яких зводиться до наступного. Відповідач не чинить перешкод позивачу у спілкуванні із дочкою. Однак, відповідач заперечує щодо тієї кількості побачень, про які просить позивач. На думку відповідача це суперечить інтересам дитини, так як на даний час відповідач уклала інший шлюб, дитина проживає і виховується в новій сімї. Окрім того, на дочку негативно впливає спілкування із позивачем. Представник третьої особи позов підтримала частково з урахуванням рішення №8 комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації, яким рекомендовано встановити позивачу побачення з дочкою [PERSON] у кожну другу та четверту суботу та неділю місяця з 10 до 16 години за погодженням з матірю. Розглянувши справу судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2012р. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2015р. шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін 27.01.2013р. народилась дочка [PERSON]. Дані обставини підтверджуються рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2015р. по справі №607/1512/15-ц, яке набрало законної сили, а також свідоцтвом про народження серії 1-ИД №224421 виданим повторно 27.08.2015р. відділом ДРАЦС Тернопільського МУЮ, актовий запис №257. Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідач проживає та зареєстрована разом із дочкою [PERSON] та дочкою [PERSON], 2006р.н., у селі Петриків Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується довідкою Петриківської сільської ради №1553 від 04.09.2015р. 21.01.2016р. відповідач уклала шлюб із [PERSON], після чого змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії І-ИД №124275 видане 21.01.2016р. відділом ДРАЦС Тернопільського МУЮ). Позивач щомісяця сплачує відповідачу, шляхом перерахунку на банківську картку, на утримання дочки [PERSON] 500,00 грн., про що свідчать копії квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк» та визнає відповідач. Допитаний в якості свідка, батько позивача [PERSON] повідомив суду, що відповідач перешкоджає позивачу у побаченнях і спілкуванні з дитиною [PERSON]. Відповідач уникає зустрічей, телефонних дзвінків, з метою узгодження часу побачень позивача із дитиною. Відповідно до рішення №8 від 25.02.2016р. комісія з питань захисту прав дитини Тернопільської РДА рекомендує встановити позивачу побачення з дочкою [PERSON] у кожну другу та четверту суботу та неділю місяця з 10 до 16 години за погодженням з матірю. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позов з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та її вихованні, тобто уникала спілкування із позивачем з метою узгодження часу побачень позивача із дитиною. Дана обставина підтверджена показами свідка, рішенням органу опіки та піклування від 25.02.2016р. При встановленні даної обставини судом також враховано, що відповідач зверталась до суду із зустрічним позовом до позивача про позбавлення батьківських прав щодо дочки [PERSON]. В якості обґрунтування позову відповідач зазначала, що позивач зловживає спиртними напоями, страждає хронічним алкоголізмом, а також ухиляється від виконання обовязків по вихованню дитини. Жодна із цих обставин не була підтверджена в судовому засіданні. Відповідач відмовилась від зустрічного позову. Ухвалою суду від 18.05.2016р. провадження за зустрічним позовом закрито на підставі п. 3 ч. 1 статті 205 ЦПК України. Окрім того, відповідач в дебатах пояснила, що не бажає спілкувань позивача із дитиною, так як дитина ще мала, проживає разом із її новим чоловіком, якого й повинна називати татом. На думку відповідача, спілкування з позивачем негативно впливає на психологічний розвиток дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 статті 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Також у статті 157 Сімейного кодексу України йдеться про те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. А тому, суд прийшов до висновку, що позов в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, шляхом зобовязання відповідача не чинити таких перешкод, та встановлення порядку побачень (частково) є обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 5-6 статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У даній справі суд не повністю погоджується із висновком органу опіки та піклування, як таким, що є недостатньо обґрунтований. Як вказано у рішенні №8 від 25.02.2016р. комісія з питань захисту прав дитини Тернопільської РДА рекомендує встановити позивачу побачення з дочкою [PERSON] у кожну другу та четверту суботу та неділю місяця з 10 до 16 години за погодженням з матірю. Однак, жодного обґрунтування, чому саме такий порядок побачень, а не інший, висновок не містить. Беручи до уваги позиції сторін щодо кількості, тривалості та місця побачень позивача із дочкою (позивач 8 разів в місяць по 4 години у робочі дні і 4 рази в місяць з 12 години суботи до 20 години неділі; відповідач 2 рази в місяць по 2 години у вихідні дні), враховуючи інтереси, в першу чергу дитини, а також сторін, суд вважає за доцільне встановити наступний порядок побачень позивача з донькою [PERSON], а саме: -перша і третя субота кожного місяця протягом трьох годин, які погоджуються із матірю дитини [PERSON], у період з 10.00 год. до 16.00. год. -друга і четверта неділя кожного місяця протягом трьох годин, які погоджуються із матірю дитини [PERSON], у період з 10.00 год. до 16.00. год..; -побачення мають відбуватись без присутності матері [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] за адресою [ADDRESS] або в інших громадських місцях міста Тернополя на розсуд батька; -у святкові для дитини дні (день народження, день [PERSON] тощо) час і тривалість побачень батька з дитиною відбуваються за погодженням з матірю. На переконання суду, такий порядок побачень у рівній мірі збалансує інтереси сторін, а також враховує вік дитини, можливість коригування точного часу побачення та забезпечить регулярну участь позивача у вихованні своєї дочки. Конкретний час побачень суд не встановлює, лише визначає межі і тривалість, та надає можливість відповідачу, з якою постійно проживає дитина, його погоджувати. Беручи до уваги рівень напруги у спілкуванні між сторонами в судовому засіданні, суд прийшов до переконання, що в інтересах дитини її побачення з позивачем проводити без присутності відповідача, за місцем проживання позивача чи в інших громадських місцях міста Тернополя на розсуд позивача. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial