Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за невиконане зобовязання, посилаючись на наступні обставини. 09 серпня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено усну угоду на придбання автомобіля іноземного походження, а саме: марки «БМВ» третьої моделі, що був в користуванні, з оплатою за нього три тисячі доларів США. Відповідач пообіцяв позивачу знайти автомобіль до 09.09.2012 року і на виконання домовленості [PERSON] передав відповідачу в якості передплати кошти у сумі 5,600 грн. У зазначений час [PERSON] не придбав [PERSON] вказаний автомобіль, а запропонував автомобіль марки «Форд-транзит» із доплатою в сумі 4,800 грн., які позивач передав йому через два тижні після зустрічі. З моменту передачі грошей, що в загальному розмірі становить 10400 грн., відповідач уникає зустрічей із [PERSON], не відповідає на телефоні дзвінки, не повернув грошей та не запропонував ні автомобіля зазначеної марки, чим порушив своє зобовязання стосовно виконання укладеної між сторонами угоди. Крім того, позивач зазначає, що з цього приводу 22 лютого 2013 року він звертався до Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області, щодо притягнення до відповідальності за шахрайські дії [PERSON], в ході розслідування яких відповідач пояснив та підтвердив, що між ними із позивачем було укладено угоду, на виконання якої відповідачу було передано 10400 грн. Тому позивач просить стягнути заборгованість за невиконане зобовязання у сумі 10400 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн. Представник позивача в судове засідання надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до судового засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, заяви про причину неявки не надіслав. Тому, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В судовому засіданні встановлено, що сторони усно домовилися стосовно укладення в майбутньому договору купівлі-продажу визначеного сторонами автомобіля, тому на виконання даної домовленості позивач передав відповідачу кошти в загальному розмірі 10400 грн., факт отримання грошей за автомобіль було підтверджено самим відповідачем у поясненнях даних ним на досудовому розслідуванні. Однак, всупереч домовленості, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, тому в подальшому зрозумівши, що [PERSON] всіляко ухиляється від виконання угоди, позивач намагався добровільно витребувати у нього сплачені за автомобіль грошові кошти, але марно, що спонукало його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Зважаючи на вищевказані обставини, суд вважає, що як вбачається зі змісту статтей 610, 611, 615 ЦК України, позивач як сторона у зобов'язанні має право в повному обсязі відмовитися від його виконання, в зв'язку з порушенням його з боку відповідача, що не звільняє відповідача від відповідальності за такі порушення. А отже, оскільки сторони в майбутньому мали намір укласти договір купівлі-продажу автомобіля, позивач повністю сплатив, а відповідач отримав розрахунок за автомобіль до його передання покупцеві (попредня оплата), що підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження (а.с.4,5), але фактично не передав автомобіль, тому, згідно ч.2 ст.693 ЦК України, позивач має право вимагати повернення суми попередньої оплати. Тому, суд вважає можливим стягнути на користь позивача сплачені ним відповідачеві кошти в сумі 10400 грн.

Outcome: approved