Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 листопада 1969 року, виданого Кролевецьким міським відділом комунального господарства, зареєстрованого в Конотопському МБТІ за №1332, [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння по [ADDRESS] - [PERSON] (1/3 частина), [PERSON] (2/3 частини). [PERSON] помер [INFO] , відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємці [PERSON] - дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] успадкували кожен по 1/7 частині належного йому майна, в тому числі по 1/21 частині домоволодіння по [ADDRESS] . 13 жовтня 1970 року [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] \~\~ отримали свідоцтво про право на спадщину на 5/21 частин спадкового майна у вигляді 1/3 частини зазначеного домоволодіння. На підставі договору дарування від 28 листопада 1972 року [PERSON] (власник 1/21 частини) прийняла в дар 18/21 частин житлового будинку з надвірними будівлями, і стала власником 19/21 частин житлового будинку з належними надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] , зазначена адреса змінилась на [ADDRESS] . [PERSON] , мати позивача, померла [INFO] , відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входить 19/21 частин нерухомого майна по [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, за яким належне їй майно вона заповіла йому, позивачу. Він спадщину після смерті матері прийняв, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Його батько, який мав право на обов`язкову частку у спадщині, звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від права на обов`язкову частку у спадщині. 2/21 частини вищевказаного нерухомого майна залишається неоформленими, право власності на які за даними КП Кролевецьке РБТІ зареєстроване за дідом позивача\~ [PERSON] . Крім того, відсутня будь-яка інформація про спадкоємців [PERSON] - [PERSON] та\~\~ [PERSON] , у зв`язку з чим він, позивач, не має іншої можливості\~ набути право власності на 2/21 частини в інший спосіб, ніж за набувальною давністю. [PERSON] фактично з 1972 року відкрито і безперервно володіла і користувалася всім будинком та господарськими будівлями по [ADDRESS] та утримувала дану нерухомість. Він, позивач, після прийняття спадщини також продовжує утримувати весь будинок. Враховуючи викладене, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 2/21 частини житлового будинку літ.А-1 загальною площею 65,1 кв. м, житловою площею 28,2 кв. м і господарських будівель:\~ сарай літ. Б, літня кухня літ. В, гараж літ. Г, сарай літ.Д, сарай літ. Ж, навіс літ. З, сарай літ. Е, вбиральня літ. У, погріб літ. пг, колодязь літ.К, огорожа літ. N, що розташовані по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просить розгляд справи проводити без його участі, що вбачається із змісту позову (а.с.4). Відповідач Кролевецька міська рада Сумської області в судове засідання свого представника не направила, надавши заяву про проведення судового засідання за відсутності представника міської ради, при розгляді справи покладається на розсуд суду (а.с.59). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 листопада 1969 року, виданого Кролевецьким міським відділом комунального господарства, зареєстрованого в Конотопському МБТІ за №1332, [PERSON] є власником 1/3 частини, [PERSON] є власником 2/3 частини домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 14). [INFO] помер\~ [PERSON] , що підтверджується повідомленням Кролевецького райвійськома, посвідченого державним нотаріусом Кролевецької нотаріальної контори 11 березня 1963 року (а.с. 13). 13 жовтня 1970 року спадкоємці [PERSON] - дружина [PERSON] , дочки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - отримали свідоцтво про право на спадщину на 5/21 частин спадкового майна у вигляді 1/3 частини жилого будинку з надвірними будівлями,\~\~ розташованого в [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до договору дарування від 28 листопада 1972 року [PERSON] прийняла в дар належні\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в різних частинах 18/21 частин жилого будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] . Договір дарування зареєстрований в Конотопському МБТІ 27.01.1986 року в реєстрову книгу за реєстровим номером 1332 (а.с.16-17). [PERSON] стала власником 19/21 частин житлового будинку з належними надвірними будівлями по [ADDRESS] , зазначена адреса змінилась на [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 22.11.2019 року №140 «Про зміну адрес об`єктів нерухомого майна» вбачається, що змінено адресу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з « [ADDRESS] » (а.с.18). [PERSON] безоплатно передано у приватну власність присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] площею 1000 кв.м, що підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету Кролевецької міської Ради народних депутатів Сумської області від 19.09.96 року № 374 (а.с. 19). Згідно з довідкою відділу у Кролевецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №224/165-19 станом на 01.01.2013 року [PERSON] не отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування\~ житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до довідки Кролевецького РБТІ №704 від 23.12.2019 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON] , ідеальна частка 19/21, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кролевецькою ДНК 13.10.1970 року за р.№1413 та договору дарування, посвідченого Кролевецькою ДНК 28.11.1972 року за р.№1120; та на ім`я [PERSON] , ідеальна частка 2/21, на підставі свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, виданого Кролевецьким міським відділом комунального господарства 20.11.1969 р. (а.с.22). Відповідно до технічного паспорту на будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1,\~ загальною площею - 65,1 м2, житловою площею - 28,2 м2, та господарських будівель сарай літ. Б, літня кухня літ. В, гараж літ. Г, сарай літ.Д, сарай літ. Ж, навіс літ. З, сарай літ. Е, вбиральня літ. У, погріб літ. пг, колодязь літ.К, огорожа літ. N (а.с. 23-25). За змістом будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] вбачається, що в даному будинку з 12.11.1964 року першими були зареєстровані [PERSON] - баба позивача, [PERSON] - батько позивача, [PERSON] - мати позивача, [PERSON] - брат позивача та позивач [PERSON] (а.с.28-33). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] в м.Кролевець Сумської області, актовий запис № 285 (а.с. 10). [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 9). [PERSON] залишила заповітне розпорядження, за яким усе належне їй майно заповіла [PERSON] . Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори 08 січня 2008 року та зареєстровано в реєстрі за №1-2, що підтверджується копією заповіту, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.02.2020 року (а.с. 11, 51-57). Спадкоємець [PERSON] протягом строку, зазначеному в ст. 1270 ЦК України, а саме 02.11.2018 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, від спадщини не відмовився, тому вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі заяви позивача після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 301/2018 (а.с.49, 50). Чоловік померлої [PERSON] відмовився від права на отримання обов`язкової частки у спадщині, у зв`язку з чим звернувся до нотаріуса 14.12.2018 року з відповідною заявою (а.с.49). З викладеного вбачається, [PERSON] з 1964 року проживала в будинку по [ADDRESS] разом із сім`єю, з 1972 року користувалася всім будинком, зокрема 2/21 частинами даного будинку, що належить [PERSON] , реалізувала своє право на безоплатне отримання у приватну власність присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] ; у 2003 році була замовником робочого проекту газопостачання житлового будинку та власником газопроводу - вводу в [ADDRESS] згідно договору №261 від 11.11.2009р., тобто відкрито, безперервно володіла вказаним житловим будинком та господарськими будівлями, зокрема 2/21 частинами даного будинку, що належить [PERSON] . Позивач після прийняття спадщини продовжує утримувати весь будинок, за змістом позову фактично його родина завжди обробляла всю земельну ділянку по [ADDRESS] . Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої, другої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вважає, що [PERSON] добросовісно володіла 2/21 частинами житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яке не має власника, і до часу смерті відкрито, безперервно володіла вказаним нерухомим майном протягом більш ніж десяти років, а [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved