Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] на свою (позивача) користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини доходу на кожну дитину, з 30.08.2019 року і до досягнення повноліття кожним з дітей. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 16 січня 2004 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого (шлюбу) [INFO] народилася донька - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 1038 та Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] листопада 2012 року від вказаного шлюбу народився син - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №2219 та Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2018 року шлюб було розірвано. Спільне господарство з відповідачем не ведуть. Діти проживають разом з нею(позивачем). Вказала, що зчасу розірвання шлюбу відповідач допомогу на утримання дітей надавав на власний розсуд, не систематично та не в обіцяному розмірі, після чисельних нагадувань і прохань з її (позивача) сторони. В свою чергу, вона (позивач) самостійно забезпечує дітей всім необхідним: одягом, харчуванням, іграшками, книгами, підготовкою до школи. Окрім того, молодший син [PERSON] отримує позашкільну освіту у музичній школі №1 ім. Г.Г. Нейгауза, а старша дочка [PERSON] була вимушена припинити додаткове навчання французькій мові та малюванню через недостатність коштів.Зазначила, що її (позивача) пропозиції про участь у спільному матеріальному утриманні дітей, відповідач ігнорує, ухиляючись від своїх прямих обов`язків, тим самим, оскільки батько належним чином не дбає про дітей та не надає достатньо коштів на їх утримання, виникла необхідність стягувати аліменти в примусовому порядку. Позивач також зазначила, що інших дітей, непрацездатних батьків, утримань по виконавчим документам відповідач не має, а відтак, він може надавати грошову допомогу на утримання дітей у мінімально необхідному для цього розмірі. Окремо позивач зазначила, що вона зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, однак, ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17.09.2019 року їй було відмовлено у видачі судового наказу з огляду на те, що відповідач за інформацією Міської ради м.Кропивницький 06.04.2018 року знятий з реєстрації і на час подання заяви не був зареєстрованим, крім того, вважає, що відповідач умисно не оформлював своє працевлаштування офіційно до 2020 року з метою неможливості відрахувань з офіційного доходу, хоча весь цей час винаймав квартиру у місті, вів активне соціальне життя, на підставі чого вважає, що дії відповідача щодо нездійснення реєстрації, неповідомлення свого місцезнаходження є доказами умисного ухилення від сплати аліментів у сумах та порядку, погоджених в добровільному порядку, у зв`язку з чим стягнення аліментів необхідно здійснити за минулий час, а саме: з дати подачі заяви про стягнення аліментів в наказному провадженні 30.08.2019 року. Ухвалою суду від 09 квітня 2021 рокувідкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що після розірвання між нею та відповідачем шлюбу останній протягом дев`яти місяців допомагав утримувати дітей, зокрема, оплачував гурток, купував необхідні продукти, також перераховував гроші на картку, що становило приблизно 10 000 грн. в місяць. За період 2019 року допомога відповідача на утримання дітей складала близько 3 000 грн. в місяць. У 2020 році відповідач майже не надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, так як був непрацевлаштованим. У кінці 2020 року у відповідача з`явилася робота, однак матеріальну допомогу на утримання дітей він не надавав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Смірнова Г.Р. (діє на підставі ордеру серії КР № 031770 від 12.05.2021 року) в судовому засіданні повідомила позицію відповідача щодо заявленого до нього позову про стягнення аліментів на утримання дітей, за якою відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково, а саме: не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки на двох дітей, з часу звернення позивача з позовом до суду, і до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] , після чого стягувати аліменти в розмірі ј частки на утримання молодшого сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] , тим самим, вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі по ј частки на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та стягнення аліментів за минулий період, починаючи з 30.08.2019 року відповідач заперечує. Представник відповідача підтримала також і поданий відповідачем відзив на позов , зареєстрований судом 11.05.2021 року за вх.№11361, за яким відповідач зазначив, що фактично протягом 2018-2021 рр. ним одноосібно утримувалися діти, що підтверджується банківськими переказами, чеками на оплату витрат на утримання дітей та чеками на оплату комунальних послуг, крім того, він неодноразово здійснював передачу готівкових коштів у значних сумах позивачу особисто. Вказав, що, незважаючи на проблеми з доходами, він продовжував активно брати участь у вихованні дітей та організації їх життя та розвитку. Фактично він записав сина [PERSON] до групи на відвідування басейну та музичної школи, організовував супровід дітей сімейним лікарем та періодичні проходження дітьми медоглядів та інших обстежень. Зазначив, що, незважаючи на відсутність у нього зареєстрованого місця проживання, позивачу було відомо його місце проживання, за яким періодично перебували діти та проводили з ним (відповідачем) час. Крім того, свідченням того, що він постійно спілкувався з дітьми, свідчать також квитанції про щомісячні покриття ним різних рахунків в інтересах дітей, в т.ч. по харчуванні у школі та за користування мобільним зв`язком. Зазначив, що позивач періодично забороняла його (відповідачу) бачитися з дітьми, інколи на періоди в кілька місяців, регулярно вимагаючи від нього покриття всіх поточних витрат та шантажуючи його повною забороною побачень з дітьми, а в серпні, 2019 року остаточно заборонила дітям спілкуватися з ним, внаслідок чого він звернувся до органів опіки та в жовтні, 2020 року отримав рішення органів опіки на зустрічі з дітьми, однак позивач практично весь час ігнорує зазначене рішення органів опіки, лише іноді надаючи йому (відповідачу) можливість зустрічатися з сином. Окремо зазначив, що стосується наказного провадження, а саме: звернення позивача у 2018 році з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, та відмовою позивачу у видачі судового наказу, то позивач не реалізувала своє право в подальшому зверненню, що не є підставою вважати про його (відповідача) ухилення від участі по забезпеченню та вихованню дітей. Вказав,що має іншу родину та виховує неповнолітню дитину, яку також має забезпечувати матеріально. Має матір літнього віку, якій також надає грошову допомогу. Заслухавши позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] - адвоката Смірнову Г.Р., зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи також поданий відповідачем відзив на позов, з доданими до нього доказами, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, грунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини, та поряд з цим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що від шлюбу, який було зареєстровано 16 січня 2004року, актовий запис № 15, та який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 28 лютого 2018 року (справа №405/387/18) сторони мають спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Центральним відділом актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що 29 травня 2007 рокув Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №1038; та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що 27 листопада 2012 року складено відповідний актовий запис за №2219. Батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Судом також встановлено, що після розірвання між сторонами шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками КП «ЖЕО №2 міської ради міста Кропивницького» №4401 від 10.06.2019 року та №657 від 02.03.2021 року відповідно. При цьому, факт проживання дітей з позивачем, відповідачем не заперечується. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей до досягнення останніми повноліття, - є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дітей, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо останніх, до досягнення дітьми повноліття, при цьому, судом враховується також матеріальний та сімейний стан відповідача, те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є молодою, здоровою, працездатною особою, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець з 01.04.2010 року, а також інші обставини, визначені ст.182 СК України, які мають враховуватися судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, крім того, судом під час розгляду справи з наявних у справі доказів, не встановлено наявності у платника аліментів виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, інших аліментних зобов`язань, на підставі чого та виходячи з правової норми ст.183 СК України, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утриманнядітей: неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню частково та стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей аліментів, що складають єдину частку від доходів відповідача, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку,починаючи стягненняаліментів з моментупред`явлення позивачемпозову досуду про стягнення аліментів, тобто з 04 березня 2021 року ідо досягненнястаршою дитиною - донькою [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, якщо після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON] ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2025 року і до досягнення [PERSON] ,повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, судом відзначається про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей за минулий час, а саме: з 30 серпня 2019 року, з огляду на таке. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до висновку суду, викладеного в постанові Верховного Суду від 06.08.2018 року по справі №748/2340/17 аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, в той же час, за відсутності таких доказів, вимоги про стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованими. Суд зауважує, що позивач, окрім надання до позову копії ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2019 року про відмову у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, не надаласуду в порядку ст.ст.12, 81 ЦПК України належних та допустимих доказів щодо офіційного звернення до відповідача з питання стягнення аліментів за попередній час на утримання дітей, при цьому, відповідачем [PERSON] на спростування зазначених доводів позивача та на підтвердження надання матеріальної допомоги на утримання дітей надано документи, серед яких інформація про добровільні внески відповідача на утримання дітей (відповідно до електронних квитанцій) за період з лютого 2018 року по січень 2021 року, банківські квитанції за вказаний період про перерахування відповідачем [PERSON] коштів на банківські рахунки позивача [PERSON] , що останньою під час дослідження вказаних документів в судовому засіданні не заперечувалося, та, крім того, позивачем підтверджено, що зазначені в інформації відповідача банківські рахунки, на які перераховувалися кошти, дійсно належать їй (позивачу), а так само оплата відповідачем [PERSON] харчування в навчальному закладі НВК «Колегіум-СЗНЗ І-ІІІ ст.-ДНЗ-ЦЕВ доньки [PERSON] та оплата харчування в навчальному закладі ЗОШ №6 сина [PERSON] , поповнення мобільного зв`язку на номер мобільного телефону, яким користується донька сторін - [PERSON] , що також підтверджено в судовомузасіданні позивачем, банківські квитанції про оплату відповідачем [PERSON] в інтересах [PERSON] комунальних послуг (електропостачання, водопостачання, газопостачання) за адресою [ADDRESS] , за якою проживає позивач [PERSON] з дітьми, а також придбання через Інтернет одягу та взуття для дітей, що, в свою чергу, свідчить про прийняття батьком - відповідачем [PERSON] участі в матеріальному забезпеченні дітей, та виключає факт ухилення останнього від сплати аліментів, у зв`язку з чим відсутні визначені законом підстави для стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме: з 30 серпня 2019 року, на підставі чого вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів з 30 серпня 2019 року задоволенню не підлягають. Окрім того, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Крім того, відповідно до ст.186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону,на користьякої ухваленорішення,звільнено відсплати судовихвитрат,з другоїсторони стягуютьсясудові витратина користьосіб,які їхпонесли,пропорційно дозадоволеної чивідхиленої частинивимог,а іншачастина компенсуєтьсяза рахунокдержави упорядку,встановленому КабінетомМіністрів України,у зв`язкуз чим судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial