Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільненні. На обґрунтування вимог вказав, що він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Укршахтгідрозахист», працюючи електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті. 17.11.2014 року на підставі наказу від 17.11.2014 року №483/к його було звільнено з підприємства за власним бажанням. При звільненні з роботи в порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідач не здійснив з ним повного розрахунку, внаслідок чого залишилась невиплаченою заробітна плата за період з серпня по листопад 2014року та компенсація за невикористані дні відпустки, заборгованість з яких складає 15413,82 грн. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому представник відповідача в поданих суду запереченнях, повністю визнає суму заборгованості з заробітної плати. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 27 вересня 2005 року по 17 листопада 2014 року позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Укршахтгідрозахист». Наказом №483/к від 17.11.2014 року він був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються записами в його трудовій книжці (арк.спр.4-5). Як вбачається з довідки відповідача, на час звільнення позивача з роботи з ним не проведено повний розрахунок. Заборгованість з заробітної плати на дату звільнення позивача складає 15413,82 грн. З них: серпень 2014 року - 1873 грн. 46 коп., вересень 2014 року - 4899 грн. 40 коп., жовтень 2014 року - 5447 грн. 93 коп., листопад 2014 року - 3193 грн. 03 коп. Згідно письмових пояснень представника відповідача, зазначених в запереченнях на позов, станом на день звернення позивача до суду та час судового розгляду заборгованість з заробітної плати позивачу не сплачена. Спору про розмір сум, належних позивачу при звільненні, не встановлено. Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються нормами трудового законодавства. За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Право позивача на своєчасне отримання розрахунку при звільненні передбачене ст. 115, 116 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч.1 ст.47, ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом і не оспорюється відповідачем, вимоги законодавства щодо повного розрахунку з позивачем при його звільненні підприємством не виконано. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати за серпень - листопад 2014року в розмірі 15413 грн. 82 коп. Згідно ч.2ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до статті 58 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Окремо порушуючи питання про стягнення компенсації за невикористану відпустку, позивач не обґрунтовує свої вимоги конкретними доказами, не вказує за який період, в кількості скількох днів ним не використана відпустка та не наводить в позові конкретних сум її компенсації, що позбавляє суд можливості розмежувати виплати. Відповідач, повністю визнаючи вимоги про стягнення загальної суми заборгованості в розмірі 15413,82 грн., на вимогу суду також даних про період, кількість днів та розмір компенсації невикористаної відпустки не надав, посилаючись на втрату таких даних через захоплення підприємства угрупуваннями ДНР. Тому, зважаючи на позицію відповідача, суд вважає за можливе стягнути з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на користь позивача підтверджену відповідачем суму заборгованості, належної до виплати позивачу при звільненні, в розмірі 15413,82 грн. Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 2, п/п 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у разі подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складає 1218 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог майнового характеру на суму 15413,82 грн., з цих задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. (1218 грн. х 0,2).

Outcome: partial