Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кошаринецької сільської ради Бершадського району про визнання права власності на спадкове майно мотивуючи його тим, що [INFO] року помер [PERSON]. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина на належне їм майно - цілий житловий будинок [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої матері [PERSON] і померлого [PERSON], які при житті заповіли йому усе своє майно. Частину спадщини (земельні ділянки, які належали померлим) позивач прийняв шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори та оформив їх належним чином. Маючи намір оформити належним чином іншу частину спадщини - житловий будинок, позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на даний житловий будинок, право власності на який [PERSON] та [PERSON] набули при житті на підставі ЗУ «Про власність». Але, при житті [PERSON] і [PERSON] своє право спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок не оформили відповідно чинного законодавства. Внаслідок зазначеного, позивач позбавлений можливості здійснити свої права на спадкування і тому змушений звернутися в суд із даним позовом за захистом своїх прав і законних інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, однак в.о. Кошаринецького сільського голови секретар сільської ради надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.05.2009 року. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2013 року. Після їхньої смерті відкрилася спадщина на належне їм майно - цілий житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується матеріалами технічного паспорту на житловий будинок. Право власності на даний житловий будинок [PERSON] та [PERSON] набули при житті на підставі ЗУ «Про власність», згідно з яким, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, що підтверджується довідкою № 204 від 28.08.2015 виданою Кошаринецькою сільською радою Бершадського району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої матері [PERSON] і померлого [PERSON], які при житті заповіли йому усе своє майно, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, копією заповіту [PERSON] від 07.02.2006 року, копією заповіту [PERSON] від 07.02.2006 року, а також довідками №№ 202, 203 виданими Кошаринецькою сільською радою Бершадського району. Частину спадщини (земельні ділянки, які належали померлим) позивач прийняв шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори та оформив їх належним чином, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02.2014 року, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.04.2011 року. Маючи намір оформити належним чином іншу частину спадщини - житловий будинок, позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, але, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на даний житловий будинок, оскільки при житті [PERSON] і [PERSON] своє право спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок не оформили відповідно чинного законодавства, що підтверджується довідкою - характеристикою № 191 від 28.08.2015 року, виданою КП «Бершадське РТБІ», в результаті чого [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 435/02-31 від 28.08.2015 року. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України та ч. 1 ст. 1223 цього ж кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved