Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі - ДП «Мирноградвугілля») про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, в обґрунтування якого вказав, що з 07.07.1987 по 31.10.2016 він працював на ДП «Шахта «Капітальна» (на той час «Шахта ім. О.Г.Стаханова») ДП «Мирноградвугілля» на різних посадах, у тому числі з 18.07.1987 по 28.07.1991 і з 22.07.2005 по 31.10.2016 електрослюсарем 4 та 5 розряду з повним робочим днем у шахті та з 29.07.1991 по 21.07.2005 машиністом гірничих виймальних машин 5 та 6 розряду з повним робочим днем в шахті. 31.10.2016 він був звільнений з ініціативи роботодавця за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) від 06.08.2019 Інститутом медицини праці ім.Ю.І.Кундієва НАМН України йому було вперше встановлено професійне захворювання: хронічна двобічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1 більше ліворуч в стадії загострення зі значним статико-динамічним порушенням, м`язово-тонічним та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ступеня. 29.08.2019 комісією було складено акт форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. 30.01.2020 обласною профпатологічною МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності по профзахворюванню та 65% втрати працездатності безстроково, в тому числі 40% внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 20% внаслідок хронічного бронхіту, 5 % повторно за травмою від 16.09.2003, та було рекомендовано медикаментозне і санаторно-курортне лікування, спостереження терапевта, невролога. Внаслідок професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичних і душевних стражданнях через неможливість продовження професійної роботи, необхідність вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, неможливість вести активний спосіб життя, що впливає на звичний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Його переслідує тягнучий біль в поперековому відділ хребта, особливо на погоду, йому боляче сидіти, ходити, нахилятися, виконувати звичайні рухи, він швидко втомлюється від незначних навантажень, з`явилась загальна слабкість, головокружіння, дратівливість. Все це приводить до фізичних та моральних страждань та дискомфорту, відчуття пригніченості. Важливим фактором, що додає додаткових психічних страждань, є незворотність змін в пошкоджених органах, які завжди будуть створювати йому больові відчуття та незручності. Внаслідок викликаних профзахворюванням погіршень здоров`я він вимушений значний час витрачати на відвідування медичних закладів, проходження обстежень, лікування, що також завдає незручності, обмеження спілкування з родиною та близькими, та призводить до порушення нормальних життєвих зв`язків. Оскільки підприємство не забезпечило йому безпечних та нешкідливих умов праці, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування заподіяної йому внаслідок професійного захворювання шкоди 80000 грн. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» Заговорич Є.Г. до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутності та надав відзив на позов, відповідно до якого підприємство позовні вимоги відповідача визнає частково, оскільки сума у 80000 грн не відповідає моральним стражданням позивача у зв`язку з професійним захворюванням. Позовна заява не містить конкретних фактів, документів на підтвердження глибини і тривалості моральних страждань, що унеможливлює оцінити моральну шкоду у вказаному розмірі. Сам факт одержання профзахворювання безумовно приводить до моральних і фізичних страждань, але не може бути підставою для суб`єктивної оцінки розміру відшкодування. Тому, просить суд оцінити моральну шкоду в 20000 грн. Ухвалою судді від 30.04.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , 1966 року народження, з 07.07.1987 по 31.10.2016 перебував у трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля», працюючи з 18.07.1987 по 28.07.1991 та з 22.07.2005 по 31.10.2016 електрослюсарем 4 та 5 розряду з повним робочим днем в шахті; з 29.07.1991 по 21.07.2005 машиністом гірничих виймальних машин 5 та 6 розряду з повним робочим днем в шахті; 31.10.2016 звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що підтверджується записами з трудової книжки позивача (а.с.7-8). З 31.12.2014 по 13.01.2015, з 26.07.2016 по 04.08.2016, з 07.10.2016 по 17.10.2016, з 21.04.2017 по 03.05.2017, 12.09.2017 по 29.09.2017, з 05.03.2018 по 13.08.2018, з 05.06.2018 по 18.06.2018, з 26.04.2019 по 06.05.2019, з 04.09.2019 по 13.09.2019, [PERSON] перебував на лікуванні у Покровській клінічній лікарні інтенсивного лікування, Покровській центральній районній лікарні з діагнозами: хронічний бронхіт у фазі загострення; хронічна п/кр радикулопатія в стадії загострення, що підтверджуються епікризами № 224, № 442, № 310 , випискою з амбулаторної карти позивача, виписками із медичних карт стаціонарного хворого № 5531/1232, № 9337/ 1192 , № 267-290 , №1632/398, № 325-344 , № 1632 / 398 , в яких зафіксовані скарги позивача на напади кашлю з тяжко відділяємим харкотинням, загальну слабкість, задуху при помірному фізичному навантаженні, біль в грудній клітині, на постійний біль в поперековому відділі хребта з іррадіацією в ноги, оніміння в ногах, судоми в ікро ножних м`язах, обмеження ходи і рухів, поганий сон через біль тощо, у зв`язку з чим позивачу були встановлені протипоказання до роботи в умовах впливу пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату, фізичного навантаження, незручної робочої пози, нахилів тулубу та рекомендовано нагляд у терапевта, невролога, санаторно-курортне лікування (а.с.26-43). За направленням профпатолога [PERSON] у зв`язку з вказаними хворобами пройшов стаціонарне лікування у клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» з 24.07.2019 по 12.08.2019 (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 750 ) (а.с.24-25). Згідно з медичним висновком центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 06.08.2019 № 27/646 у [PERSON] виявлені: хронічна двобічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1, більше ліворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ (першого-другого) ступеня. Захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились дані клінічного обстеження, динаміка захворювань, їх розвиток в період роботи, інформація про умови праці, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу), параметри яких перевищували допустимі величини, дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК, стаж в шкідливих умовах праці - 30 років. Позивачу протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату, фізичного навантаження, незручної робочої пози, нахилів тулубу, шуму (а.с.9-14, 23). За результатами розслідування причин виникнення вказаних хронічних професійних захворювань, що вперше встановлені у позивача [PERSON] , 29.08.2019 на підприємстві відповідача складено акт за формою П-4, затверджений начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області. У п.18 даного акту зазначено, що причиною професійних захворювань позивача є робота в умовах тривалого впливу на організм шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, рівні та концентрації яких перевищували допустимі параметри, а саме: фізичних навантажень, вимушеної робочої пози, нахилів корпусу вище допустимих параметрів, пилу, концентрація якого перевищували ГДК (а.с.9-10). Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 30.01.2020 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 30.01.2020 позивачу встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з них: вперше 40% внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, вперше 20% внаслідок хронічного бронхіту, повторно 5% за травмою від 16.09.2003, та третя група інвалідності безстроково з рекомендаціями санаторно-курортного та медикаментозного лікування, спостереження у терапевта, невролога, травматолога (а.с.15, 16). Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно за ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику у наслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється Фондом у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001 року. Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 року № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. За отриманим професійним захворюванням позивачу вперше була встановлена втрата професійної працездатності 30.01.2020, тому суд керується законодавством, діючим у зазначений період часу, тобто на час виникнення спірних правовідносин, бо це регламентовано ст.5 ЦК України, згідно якої акти цивільного законодавства, до яких відноситься Закон № 1105-ХIV, регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки Фонд на час виникнення спірних правовідносин не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником професійного захворювання таку шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов`язок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обов`язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання негативних наслідків щодо здоров`я працівника. Наявність небезпечних і шкідливих умов праці позивача, які стали причиною професійного захворювання позивача, встановлена актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] . Суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого ним професійного захворювання, а висновок МСЭК від 30.01.2020 підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм при виконанні робіт. Тому суд не приймає доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди та те, що факт наявності моральної шкоди визначається лише медико-соціальною експертною комісією. Як зазначено вище, [PERSON] неодноразово звертався за допомогою до медичних установ через захворювання, які визначено професійними. В історіях його хвороб зафіксовано скарги на загальну слабкість, часті напади кашлю, задуху при помірному фізичному навантаженні, біль в грудній клітині, на біль в поперековому відділі хребта з іррадіацією в ноги, оніміння в ногах, судоми, обмеження ходи і рухів. Отримані позивачем захворювання вимагають від нього продовження лікування, спостереження у лікарів, обмежили виконувати фізичну роботу, тобто через больові відчуття та незручності погіршили якість його життєдіяльності. Наведене свідчать про те, що позивач тривалий час зазнавав і по теперішній час зазнає фізичну біль і психічні страждання, внаслідок чого порушилися його нормальні життєві зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач на момент розслідування причини виникнення професійного захворювання не працював на шахті, однак, передумовою виникнення професійних захворювань позивача стала довготривала праця на вугільному підприємстві відповідача (понад тридцяти років) у несприятливих умовах. До того ж, у зв`язку з загостреннями хронічних хвороб позивач перед звільненням декілька місяців перебував на лікарняному, його звільнення відбулося за станом здоров`я. Роз`яснення умов праці і можливості їх впливу на здоров`я не виключає відповідальності підприємства у разі настання негативних наслідків. Враховуючи час роботи на підприємстві відповідача (30 років) при тривалій праці у шкідливих умовах, які призвели до захворювань, характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, його стан здоров`я, розмір і безстроковий характер стійкої втрати професійної працездатності, істотність вимушеності змін у життєвих стосунках потерпілого, який у віці 54 років втратив 60% своєї працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, те, що отримане ним ушкодження здоров`я заважає йому вести повноцінний спосіб життя, вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, потребує продовжувати лікування, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає можливим визначити позивачу розмір моральної шкоди у 36000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеній сумі у розмірі 382 грн 00 коп. На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, законів України «Про охорону праці», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці»,

Outcome: partial