Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернувся до суду з позовом\~до ПАТ КБ «Приватбанк», Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області, де зазначив, що з метою реєстрації договору оренди належної йому земельної ділянки, він звернувся до реєстраційної служби та отримав інформацію щодо державної реєстрації обтяжень (арешту) його майна, зареєстрованого на підставі постанови відділу ДВС Казанківського районного управління юстиції від 06.05.2010 року. Звернувшись до Казанківського районного відділу ДВС ГТУЮ Миколаївської області (далі відповідач 2) він дізнався, що арешт на його земельну ділянку було накладено у виконавчому провадженні № 192619882, яке було завершено 31.12.2010 року та оскільки на теперішній час матеріали вказаного виконавчого провадження знищені за строком давності, то вилучити запис про арешт відповідач 2 не має можливості. Враховуючи наведені обставини, позивач просив суд: зобовязати Казанківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області вилучити запис про арешт нерухомого майна, а саме: вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 19 листопада 2010 року про арешт обтяження нерухомого майна за № 10510691 (відмітка про перенесення запису номер запису про обтяження 26981081, дата перенесення 11.07.2018 року), яке належить [PERSON], накладений відділом ДВС Казанківського районного управління юстиції постановою про відкриття виконавчого провадження № 19261982 від 06.05.2010 року. 10 жовтня 2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідач 2 у справі, яким повідомлено суд, що вилучення запису про обтяження нерухомого майна позивача є неможливим через знищення виконавчого провадження. Заперечень проти позову не наведено. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно заяви позивача від 10.10.2018 року, він просив здійснити розгляд справи за його відсутності, просив позовну заяву задовольнити. Як вбачається з відзиву відповідача 2 від 10.10.2018 року № 5571, останній просив розглянути справу за відсутності свого представника. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Згідно з копією витягу виконавчих проваджень (спецпідрозділу) від 06.09.2018 року вбачається, що постановою старшого державного виконавця від 06.05.2010 року було відкрито та розпочато виконавче провадження № 19261982, де стягувачем було визначено ПАТ КБ «Приватбанк», а боржником [PERSON] З копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 136886947 від 07.09.2018 року вбачається, що 19.11.2010 року державним реєстратором, на виконання постанови відділу ДВС від 06.05.2010 року у виконавчому провадженні № 19261982 було здійснено державну реєстрацію обтяження (арешту) нерухомого майна, належного [PERSON] Реєстраційний номер обтяження: 10510691 (відмітка про перенесення запису номер запису про обтяження 26981081, дата перенесення 11.07.2018 року). Також, з копії витягу виконавчих проваджень (спецпідрозділу) від 06.09.2018 року судом встановлено, що виконавче провадження № 19261982 відносно боржника [PERSON] було завершене 31.12.2010 року. З копії листа начальника Казанківського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 07.09.2018 року № 4817 та відзиву від 10.10.2018 року № 5571 встановлено, що дійсно виконавче провадження відносно позивача за № 19261982 було завершено 31.12.2010 року. Матеріали завершеного виконавчого провадження були передані до архіву, де зберігалися протягом трьох років та в 2014 році були знищенні у звязку із закінченням строку зберігання. Будь-яких інших виконавчих проваджень на примусовому виконанні в відділі ДВС відносно позивача станом на 09.10.2018 рік не перебувають. З наведеного, суд вважає встановленим та підтвердженим факт того, що виконавче провадження, за яким було накладено арешт на нерухоме майно позивача закінчено. Частиною 5\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частинами першою, другою та четвертою\~статті 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною 1\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частини 1\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Виходячи з вищевикладеного, оскільки на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) майна, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом вилучення запису про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого майна. Таким чином, позовні вимоги до Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області підлягають задоволенню. Що стосується іншого відповідача, заявленого позивачем, а саме: ПАТ КБ «Приватбанк», то суд вважає його неналежним відповідачем у справі, з огляду на наступне. Відповідно до статті 42 ЦПК України до складу учасників у справах позовного провадження віднесено позивача, відповідача, третіх осіб. Згідно зі статтею 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Встановлені в ході судового розгляду даної справи обставини, свідчать, що між відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем не виникало у виконавчому провадженні спірних правовідносин. У відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у даній цивільній справі відсутні будь-які обовязки перед позивачем. Не виникають будь-які обовязки у ПАТ КБ «Приватбанк» перед позивачем і за результатами розгляду справи. За таких обставин, суд вважає неналежною стороною у даній цивільній справі ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим, в задоволенні позовних вимог до банку слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає необхідним стягнути витрати позивача повязані із сплатою ним судового збору в розмірі 704,80 грн. на Казанківський РВ ДВС ГТУЮ Миколаївської області. На підставі викладеного,

Outcome: partial