Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що її мати [PERSON] за життя працювала у сільському господарстві і отримала у власність земельні ділянки - площею 0, 25 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 966491 від 29.12.2010 року, земельну ділянку площею 0, 1411 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 966462 від 29.12.2010 року, земельну ділянку площею 1, 0207 га згідно Державного акту направо власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 966493 від 29.12.2010 року на території Поповичківської сільської ради.07 лютого 2011 року мати позивача померла. Позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті матері, прийняла спадщину у встановлений термін. В час перевірки документі у нотаріальній конторі, було виявлено відсутність державної реєстрації Державних актів на землю в книзі реєстрації, тому позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на земельні ділянки: площею 0, 25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Чоботька в с. Обухове Талалаївського району, площею 0,1411 га та 1,0207 га для ведення особистого селянського господарства в с. Обухове Талалаївського району, що належали матері на підставі Державних актів про право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 966491, серії ЯЛ № 966492, серії ЯЛ № 966493 від 29 грудня 2010 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Поповичківської сільської ради, та третіх осіб відділу Держземагенства в Талалаївському районі та Талалаївської РДА - в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 07 лютого 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 151030 (а.с.12). Згідно копій Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 966491, серії ЯЛ № 966492, серії ЯЛ № 966493 [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,25 га, 1,0207 га, 0,1411 га на території Поповичківської сільської ради Талалаївського району (а.с.31-33). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЕЛ № 269281 [PERSON] народилась 08 березня 1963 року, в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-БК № 483018 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). Згідно витягу з технічної документації нормативно грошової оцінки земельної ділянки вартість земельної ділянки площею 1,0207 га, що належала [PERSON] складає 12032 грн. 83 коп. (а.с.34). Згідно витягу з технічної документації нормативно грошової оцінки земельної ділянки вартість земельної ділянки площею 0, 1411 га, що належала [PERSON] складає 1663 грн. 40 коп. (а.с.35). Згідно витягу з технічної документації нормативно грошової оцінки земельної ділянки вартість земельної ділянки площею 0, 25 га, що належала [PERSON] складає 15 900 грн. 76 коп. (а.с.36). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємцями є її дочка [PERSON] згідно повідомлення Талалаївської ДНК від 13.08.2015 року та копії спадкової справи (а.с.40-48). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] мати позивача [PERSON] набула права власності на земельні ділянки на території Поповичківської сільської ради Талалаївського району, яке підтверджено Державними актами на право власності на земельні ділянки, але з невідомих причин дані Державні акти не були зареєстровані. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право власності на земельні ділянки, яке залишилось не успадкованим, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved