Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсялась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] який зареєстрований 07 вересня 1991 року Станично-Луганським райЗАГС Луганської області, актовий запис № 106. В обґрунтування доводів зазначила, що між ними припинені шлюбні та сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Втрачені всі фізичні зв`язки. Від шлюбу з відповідачем не мають неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач не була присутньою, просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд до відома не поставив. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає, що однією з основних ознак шлюбу є його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 07 вересня 1991 року Станично-Луганським райЗАГС Луганської області, актовий запис № 106, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Згідно позову сторони припинили шлюбні відносини, на даний час втрачені усі фізичні та духовні зв`язки протягом тривалого часу. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, судовий збір, сплачений за подання до суду позивачем позовної заяви, суд покладає на відповідача. З врахуванням викладеного та

Outcome: approved