Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.07.2006 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого народилась донька [PERSON], [INFO] Сторони не проживають однією сім'єю, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, донька повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, хоч і офіційно працевлаштований, не цікавиться її вихованням та розвитком, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд такі задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. Кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, чина; 3?)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3?)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду\~України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2006 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №034207, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1657. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, а відтак, зобовязаний брати участь у її утриманні. Встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. На підставі наведеного, враховуючи матеріальне становище позивача та дитини, матеріальне становище відповідача, який працює, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обовязків сторін щодо дитини, для суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вказаний розмір аліментів відповідачем визнано та такий є достатнім\~для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 06.09.2017 р. та в порядку ч.1 ст.367 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Окрім цього, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору.

Outcome: approved