Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог вказав, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилось спадкове майно - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Цей будинок належав його батькові на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.09.1969 року Красноармійською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4494, зареєстрованого Красноармійським Бюро технічної інвентаризації 24.03.1969 року за реєстровим № 4495. Разом з батьком на момент смерті мешкав він та його мати [PERSON]. [INFO] року померла його мати [PERSON]. Відповідно до ст.529 Української РСР, який діяв на той час, він є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька. Відповідно до ст.548, 549 Української РСР він фактично прийняв спадщину після батька. Також 25.05.2000 року він звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Димитровської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 157. Проте свідоцтва про право на спадщину за законом він не отримав, оскільки в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Він сподівався знайти оригінал цього документу, але до теперішнього часу не зміг цього зробити. 13.11.2017 року він звернувся за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, але постановою державного нотаріусу від 14.11.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з тим, що спадкова справа його батька [PERSON] зберігається у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, до якого немає доступу, оскільки він розташований на тимчасово окупованій території в м. Донецьку. Тому він змушений звернутися до суду. Просить суд визнати за ними право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON]. Позивач та представник позивача до судового засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Мирноградської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] та [INFO] року померла [PERSON] (а.с.8, 12). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.09.1969 року за реєстровим № 4494 Красноармійською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого Красноармійським Бюро технічної інвентаризації 24.03.1969 року за реєстровим № 4495, [PERSON], належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13, 14). Згідно довідок Відділу ведення Реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради [PERSON] та [PERSON] [PERSON] були зареєстровані та проживали по день смерті за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою з 23.11.1988 року по теперішній час (а.с.9, 10). Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради від 15.05.2018, за реєстраційними даними БТІ житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 23.09.1969, реєстр № 4494 (а.с. 14). Згідно інформації від 17.09.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відомості щодо жилого будинку [ADDRESS] відсутні (а.с.15). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2018 року, державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки всі документи, які зберігалися в архіві нотаріальної контори до 01 січня 2002 року, були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву на зберігання до 31.12.2014 року і залишилися на непідконтрольній владі України території, а саме в м. Донецьку (а.с.21). Згідно листа Мирноградської державної нотаріальної контори від 18.10.2018 року, на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відкрита спадкова справа 25.05.2000 року № 157/2000. Але у зв'язку з тим, що справи Мирноградської державної нотаріальної контори за 1990-2001 роки передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, доступ до якого тимчасово неможливий, так як знаходиться на непідконтрольній Україною території, надати інформацію про те, хто звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не виявляється можливим. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. На майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадкова справа не відкривалась, заповіти від її імені не посвідчувалися (а.с.45-49). Відповідно до ч.1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року № 7 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином [INFO] після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем в будинку, що є спадковим майном, на час відкриття спадщини та у подальшому. У зв'язку з тим, що було втрачено оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок та на даний час отримати його дублікат і зареєструвати право власності на підставі дублікату правовстановлюючого документу на спадковий будинок не можливо у зв'язку зі смертю спадкодавця, а відповідно спадкоємцю не можливо оформити право на спадщину у нотаріуса, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за позивачем має бути визнано в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.ст.529, 548, 549 ЦК Української РСР,

Outcome: approved