Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 16.08.2004 року по 08.06.2021 року він працював на Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська». 08.06.2021 року його було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. В останній день роботи відповідач не провів з ним розрахунок та не сплатив заборгованість по заробітній платі, а саме за грудень 2019 року - 558,89 грн., за січень 2020 року - 20638,41 грн., лютий 2020 року - 11536,38 грн., березень 2020 року - 17088,98 грн., за квітень 2020 року - 19725,27 грн., за квітень 2021 року - 18185,36 грн., за травень 2021 року - 20310,08 грн., що разом становить 108043,37 грн. Статтею ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, організації, проводиться в день звільнення. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 108043,37 грн. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, в позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі. Крім того, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що позивачу в якості сум, що підлягають при звільненні було нараховано: за 12.2019 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 558,89 грн., за 01.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 20638,41 грн., за 02.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 11536,38 грн., за 03.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 17088,98 грн., за 04.2020 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 19725,27 грн., за 04.2021 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 18185,36 грн., за 05.2021 року заробітна плата після обов`язкових утримань становить 20310,08 грн., що разом становить 108043,37 грн. Довідки видані ними позивачу в якості доказу невиплати заробітної плати свідчать лише про нараховані розміри заробітної плати та не несуть в собі будь-якого доказового значення щодо їх виплати чи невиплати. Будь-яких інших доказів на підтвердження невиплати заробітної плати позивач не надав. В день звільнення 08.06.2021 року позивач отримав трудову книжку, але не працював, оскільки з 08.06.2021 по 08.06.2021 року знаходився у відпустці, до бухгалтерії відповідача не звернувся з письмовою заявою для повного розрахунку. Відповідно до ст.116 КЗпП України, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми, мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Позивач, звертаючись до суду з позовом, не зазначив та не надав жодного доказу про пред`явлення вимоги до відповідача про проведення повного розрухнку 08.06.2021 року. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст.117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Станом на дату розгляду справи судом позивач не пред`являв роботодавцеві вимог про розрахунок, тобто позивач фактично погодився з проведенням відповідачем остаточного розрахунку заборгованості із заробітної плати на розсуд відповідача. Тому просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи провести без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 16.08.2004 року по 08.06.2021 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював на різних посадах з повним робочим днем у шахті, був звільнений за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 6-12). Згідно довідок відповідача, заборгованість по заробітній платі позивача станом на 03.08.2021 року складає: за грудень 2019 року - 558,89 грн. після утримання обов`язкових податків, за січень 2020 року - 20638,41 грн. після утримання обов`язкових податків, за лютий 2020 року - 11536,38 грн. після утримання обов`язкових податків, за березень 2020 року - 17088,98 грн. після утримання обов`язкових податків, за квітень 2020 року - 19725,27 грн. після утримання обов`язкових податків, за квітень 2021 року - 18185,36 грн., за травень 2021 року - 20310,08 грн., після утримання обов`язкових податків та зборів, що разом становить - 108043,37 грн. (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволенню позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Таким чином, оскільки відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на дату ухвалення судового рішення не було проведено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі після утримання обов`язкових податків в сумі 108043,37 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1080,43 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved