Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи таким, що втратила право користування житловим приміщенням з зняттям з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що він є власником трикімнатній ізольованій квартири, за адресою [ADDRESS], згідно договору дарування від 08.04.1999р, посвідченого нотаріусом Матющенко Н.Ю. 4 -й Харківській держнотконтори за № 1-1678 . Квартира зареєстрована в КП МіськБТІ м. Харкова за реєстраційним номером 16272877, номер витягу 12052954 і внесена до книги за № 57189 записи. З 10.08.2006 року перебували з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON], яка також зареєстрована в квартирі та мешкає, а також його син [PERSON], 1992року народження. В липні 2012 року відповідачка забрала всі свої особисті речі, залишила його з дочкою, яка проживає по теперішній час разом з ним і пішла проживати за адресою до свого знайомого за адресою [ADDRESS], де і мешкає по теперішній час. З моменту уходу, відповідач спірною квартирою не цікавилися, квартплату та комунальні послуги не вносить, має інше місце проживання. Він не перешкоджав їй в проживанні, а її залишення квартири безпідставне та непов'язане з поважною причиною. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном В даний час він не має можливості в повному обсязі користуватися і розпоряджатися квартирою, оскільки в ній зареєстрована відповідачка. У відповідності з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. У зв'язку з тим, що відповідачка більше одного року не проживає в спірній квартирі, то вона втратила право користування. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і дали пояснення про обставини викладені вище. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день і час слухання справи сповіщена належним чином, раніше будучи допитаної в якості відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2006 року. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] Шлюб між ними було розірвано 24.12.2012 року, але після розірвання шлюбу вона разом з дитиною продовжувала проживати у квартирі позивача, яка належить йому на праві приватної власності відповідно до договору дарування, та в якій вони зареєстровані по теперішній час. [INFO] доньці виповнилося 6 років і вона вийшла з відпустки по догляду за дитиною та приступила до виконання обов'язків проходження служби у Машівській виправній колонії ?9 управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області. Була звільнена згідно недоліків 31.07.2013 року, позивач навмисно ховав її речі з квартири та навіть заселив жінку, яка на даний момент проживає з ним та відібрав у нею ключі, і навмисно не пускає до житла. Представник третій особи - Фрунзенського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби в судове засіданні не з'явився, про день і час слухання справи повідомленій належним чином, не явка третій особи не перешкоджає слуханню справи. Вислухавши позивача, його представника та дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], згідно договору дарування від 08.04.1999р, посвідчений нотаріусом Матющенко Н.Ю. 4 -й Харківській держнотконтори за № 1-1678 належить позивачу по справі [PERSON] Витяг із реєстру права власності на нерухоме майно підтверджує факт реєстрації цього договору у КП „ Харківське міське бюро технічної інвентаризації. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в шлюбі 10 серпня 2006 року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано 24.12.2012 року відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] як член сім'ї власника житлового будинку вселилися на спірну жилу площу і нею користувалися за домовленістю з позивачем, де і зареєструвалася за його згодою, як за постійним місцем проживання. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Проте відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч.2 ст.405 ЦК України поширюється і на тих членів сім'ї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі частини 2 ст. 405 ЦК України необхідно встановити дві обов'язкові умови: по-перше, відсутність члена сім'ї понад один рік, а по - друге, його відсутність без поважних причин. Відповідно до ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами [PERSON] і їм відомо, що відповідачка не мешкає в квартирі тривалий час, а саме приблизно два років шість місяців, з яких причин не відомо, в квартирі не бували. Свідок [PERSON] пояснила, що знає родину [PERSON], так як мешкає в одному будинку за адресою [ADDRESS] і їй відомо, що приблизно з середини літа, [PERSON] не мешкає в квартирі, так як дитина - донька сторін стала більше проводити час з її донькою і тому вона робить висновок, що відповідач з родиною не мешкає. Донька постійно мешкає з батьком, а відповідач виїхала на інше місце проживання, її речей не бачила. Причини її не проживання їй не відомі. Позивач протягом півроку мешкає з іншою жінкою, її сусідкою. Позивач вважає, що відповідач втратила права користування спірною квартирою, так як вона з липня 2012 року без поважних причин не мешкала у спірної квартирі понад один рік. Названі докази достовірно не вказують на те, що [PERSON] була відсутня у квартирі без поважних причин понад один рік. Як пояснив свідок [PERSON] з жовтня 2012року в спірної квартирі [PERSON] мешкає з іншою жінкою, що підтвердив і позивач по справі. В судовому засіданні безспірно встановлено, що в період з 29. січня 2013року по 31.07.2013р. відповідач не мешкала у спірній квартирі з поважних причин, так як працювала за межами м. Харкова, що підтверджується довідкою Машівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області. Тому доводи позивача, як на підставу свого позову що відповідач не мешкає без поважних причин в період з липня 2012 року судом не приймається. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв'язку з вказаним обставинами суд вважає, що немає правових підстав для задоволення позовних вимог На підставі викладеного та

Outcome: dismissed