Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17.06.2013 року до позивача звернулась відповідачка, яка являється останньому дочкою, з проханням допомогти їй у придбанні квартири, оскільки для купівлі останньої їй не вистачало 25 000 дол. США. 19.06.2013 року відповідачка отримала від позивача кошти в розмірі 25 000 дол. США, про що написала розписку. Відповідно до усної домовленості сторін відповідачка мала повернути позивачу кошти 06.04.2014 року. Окрім того, відповідачка після придбання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєструвала позивача та останній переїхав проживати у зазначену квартиру, оскільки являється інвалідом І групи та постійно потребує сторонньої допомоги. Однак, як стало згодом відомо позивачу на придбану дочкою квартиру претендують інші особи, а відповідачка повертається жити в Липовецький район. А відтак позивач запропонував дочці повернути позичені кошти, які необхідні йому для винаймання житла та на інші потреби пов'язані зі стороннім доглядом. Проте, до цього часу гроші відповідачкою позивачу повернуті не були. Таким чином, права позивача на володіння та розпорядження власним майном - грошовими коштами порушуються, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому позивач просив стягнути з відповідачки суму позики в розмірі 25 000 дол. США, що згідно курсу НБУ від 13.08.2014 року еквівалентно 327 750 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення останніх. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 19.06.2013 року між сторонами по справі було укладено договір позики грошових коштів у сумі 25 000 дол. США. На виконання даного договору позивачем була надана у розпорядження відповідачки зазначена грошова сума, на підтвердження чого відповідачкою була власноручно складена, підписана і надана позивачу розписка від 19.06.2013 року, в якій відповідачка визнає факт позики 25 000 дол. США та бере на себе зобов'язання повернути позивачу дану грошову суму до 06.04.2014 року (а.с.28). 15.01.2014 року позивачем на адресу відповідачки було направлено вимогу про повернення позивачу вищезазначених коштів (а.с.29). Однак, до цього часу гроші відповідачкою позивачу повернуті не були. У відповідності ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Так, відповідачка, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання за договором позики, до теперішнього часу ніякого розрахунку не провела перед позивачем, тому повинна сплатити на його користь суму боргу, що становить 25 000 дол. США, що згідно курсу НБУ від 13.08.2014 року еквівалентно 327 750 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір у розмірі 3 277,50 грн. підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved