Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 56 883,06грн., що включає в себе матеріальну шкоду 55 883,06грн. та витрати на проведення оцінки в розмірі 1 000грн., а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000грн., та відшкодуваня судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з вини відповідача, який керував автомобілем на підставі виданого йому свідоцтва про реєстрацію ТЗ, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль належний позивачу. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримав вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду вимоги визнав частково, зокрема не заперечував проти обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, проте заперечував проти стягнення матеріальної шкоди у зазначеному позивачем розмірі, вказуючи на те, що сума завданої шкоди є завищеною. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, своїх додаткових заперечень по суті порушеного питання не подав. Суд вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши письмові докази надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.01.2016 року о 13 годині 10 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак [NUMBER], що належить Раднику Посольства Держави Кувейт в Україні , на вул. Кіквідзе в м. Києві, здійснив поворот ліворуч, не зайнявши крайнє ліве положення (з другого ряду), що призвело до зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві приватної власності Позивачу. Право власності на автомобіль Позивача «Volkswagen Transporter», номерні знаки [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2010 року випуску, підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Відповідач порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків зазнав автомобіль Позивача, а постановою Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2016 року Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності. Для встановлення рівня пошкодженння автомобіля Позивач замовив проведення незалежної оцінки транспортного засобу, яка здійснювалась фізичною особою- підприємцем [PERSON], діючим на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 14370/13 від «20» лютого 2013 року. Оцінка здійснювалась за договором 6-01/16 про проведення оцінки від 16 січня 2016 року . Відповідно до п. 4.2 цього Договору ціна за надання послуг складає 1000 грн. 00коп. (одна тисяча гривень нуль копійок). Факт сплати ціни послуги ( 1 000грн. 00 коп.) посвідчується квитанцією № 229704. Відповідно до звіту суб'єкта оціночної діяльності № 536 від «05» лютого 2016 року матеріальний збиток завданий Позивачу складає 134 133 грн. 66 коп. (сто тридцять чотири тисячі сто тридцять три гривні шістдесят шість копійок) з ПДВ. Фактично вартість відновлюваного ремонту автомобіля коштувала Позивачу 105 833, 06 (сто п'ять тисяч вісімсот тридцять три гривні 06 коп.) гривень, що підтверджується відповідними рахунками та чеками. Станом на 15.06.2016 року ПрАТ «СК» «УНІКА», згідно договору/полісу страхування № АІ/8430453 виплатило страхове відшкодування Позивачу в межах встановленого законом ліміту у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень. Отже невідшкодована частина матеріальної шкоди завданої власнику ТЗ становить 55 833,06грн. Встановлено, що Посольство Держави Кувейт в Україні (власник автомобіля «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак [NUMBER],) на момент ДТП не перебувало з Відповідачем в трудових відносинах і з ним не було укладено будь-яких цивільно - правових договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 2 ст. 1187 ЦК встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках несе винна в завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи людина, яка керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП. Тобто, якщо особа, яка під час керування автомобілем має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху). Під час керування транспортним засобом Відповідач мав посвідчення водія та відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке було передано власником, а тому саме Відповідач має нести відповідальність за завдання шкоди. Згідно зі ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч.І ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року N 4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правої відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди суд виходить з наявності душевного хвилювання завданого Позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу, зокрема як стверджує Позивач, було порушено його звичайний спосіб життя, завдано дискомфорт, який пов'язаний з пошкодженням його майна. При цьому суд виходить з того, що запропонований розмір компенсації відповідає вимогам і розумності і справедливості у даному випадку. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню, судові витрати - відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved