Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Першого українського театру для дітей та юнацтва з позовом, в якому просить суд поновити його на посаді столяра 6-го розряду та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 червня 2013 року до дня поновлення на роботі. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що наказом від 21 березня 2012 року його було прийнято на роботу по строковому договору на посаду столяра 6-го розряду з 26 березня 2012 року. У червні 2013 року його повідомили про звільнення з займаної посади. Вважає звільнення незаконним та безпідставним, оскільки йому не було вручено ні наказу про звільнення, ні розрахункових грошей, ні трудової книжки. У зв'язку із неправомірними діями відповідача він звернувся до Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області та 18 вересня 2013 року отримав лист, у якому було вказано, що наказом №109-К від 20 червня 2013 року «Про звільнення з роботи [PERSON]» причиною звільнення вказано закінчення строкового трудового договору. Вказує, що станом на день звільнення він не працював по строковому договорі, оскільки такий закінчився ще у 2012 році, а тому відповідач без законної підстави звільнив його з роботи на підставі статті, яка до нього застосовуватись не може. Ухвалою суду від 17 грудня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у такому та просили позов задоволити. Представник відповідача та одночасно представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, подав заперечення проти позову, в яких вказує на те, що трудові відносини між позивачем та відповідачем виникли 21 березня 2012 року в момент прийняття на роботу і припинились із закінченням театрального сезону 2012-2013 років, відтак його звільнення є законним, а позов до задоволення не підлягає. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у слуханні справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 21 березня 2012 року написав заяву на ім'я в.о. художнього керівника Першого українського театру для дітей та юнацтва [PERSON], в якій просить прийняти його на роботу по строковому трудовому договору на посаду столяра 6-го розряду з 26 березня до кінця театрального сезону 2011-2012 років з посадовим окладом згідно штатного розпису та з випробувальним терміном один місяць (а.с.21). Відповідно до наказу в.о. художнього керівника Першого українського театру для дітей та юнацтва [PERSON] від 21 березня 2012 року №59-К [PERSON] було прийнято на роботу по строковому трудовому договору на посаду столяра 6-го розрядку, з 26 березня 2012 року до кінця театрального сезону 2012-2013 років, з посадовим окладом згідно штатного розпису та з випробувальним терміном один місяць (а.с.20). Згідно із наявним в матеріалах справи листом Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області від 19 липня 2013 року № 02-3353/05 «Про розгляд звернення», в нижній частині наказу Театру №59-К від 21 березня 2012 року навпроти графи: «З наказом і з правилами внутрішнього трудового розпорядку театру та з посадовою інструкцією ознайомлений: 21 березня 2012 року» та прізвища позивача вчинено підпис, що може свідчити про його ознайомлення з наведеним наказом (а.с.4-5). Відповідно до ст.23 КЗпП України, трудовий договір, серед іншого, може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Згідно з п.2.ч.1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку на який він був укладений, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до наказу Першого українського театру для дітей та юнацтва від 20 березня 2013 року «Про закриття театрального сезону 2012-2013 років», 20 червня 2013 року відбулося закриття 93-го театрального сезону 2012-2013 років. Як вбачається із матеріалів справи, 29 грудня 2012 року в.о. художнього керівника Першого українського театру для дітей та юнацтва [PERSON] було винесено наказ №78, відповідно до якого тимчасово призупинено експлуатацію деревообробного устаткування в столярному цеху. Відповідно до службової записки завідувача художньо-постановочної частини [PERSON] в.о. художнього керівника Першого українського театру для дітей та юнацтва [PERSON] від 12 червня 2013 року, [PERSON] просить розглянути питання про доцільність утримання двох штатних одиниць на посаді столяра (без скорочення посади). Згідно з наказом №109-К в.о. художнього керівника Першого українського театру для дітей та юнацтва [PERSON] від 20 червня 2013 року, [PERSON] було звільнено з 20 червня 2013 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст.36 КЗпП України; [PERSON] зобов'язано здати на склад отриманий спецодяг та інші ЗІЗ; бухгалтерію театру зобов'язано нарахувати і виплатити компенсацію за 7 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, у відповідності до вимог ст.116 КЗпП України; зав.канцелярії зобов'язано забезпечити видачу належно оформленої трудової книжки [PERSON] в день звільнення. Підставою для винесення Наказу вказано Наказ №35 «Про закриття театрального сезону 2012-2013 років» від 20 червня 2013 року (а.с.18). Відповідно до ч.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, при укладенні трудового договору на визначений строк встановлюється погодженням сторін і може визначитись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. У даному випадку, строк дії трудового договору, укладеного між Першим українським театром для дітей та юнацтва та [PERSON] обумовлений закінченням театрального сезону 2012-2013 років. 20 червня 2013 року в.о. художнього керівника [PERSON], в.о. головний бухгалтер [PERSON], інженер з ОП та ПБ [PERSON], зав.господарської частини [PERSON], зав.канцелярії [PERSON], склали акт про те, що 2013 року [PERSON] зачитав для ознайомлення [PERSON] Наказ №109-К від 20 червня 2013 року «Про звільнення з роботи [PERSON]» та про те, що [PERSON] ознайомився із наказом №109-К від 20 червня 2013 року, але поставити підпис відмовився, хоча один екземпляр наказу (оригінал) №109-К взяв із собою, а також відмовився отримати трудову книжку та свої розрахункові, що підтвердили власноручними підписами (а.с.19). Як вбачається із наявного в матеріалах справи листа в.о. художнього керівника Першого українського театру для дітей та юнацтва [PERSON] від 21 червня 2013 року №106, адресованого [PERSON], [PERSON] у зв'язку із тим, що [PERSON] звільнений з роботи 20 червня 2013 року (закінчення строку трудового договору) і отримати свої розрахункові та трудову книжку відмовився, вдруге просить [PERSON] повідомити відділ кадрів та бухгалтерію театру, коли він зможе отримати трудову книжку і розрахункові (а.с.25). Факт надсилання вказаного листа стверджується квитанцією ЛД УАППЗ «Укрпошта» від 21 червня 2013 року та описом вкладення до конверта на ім'я [PERSON] (а.с.25). Факт одержання вищевказаного листа стверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого [PERSON] одержав лист 26 червня 2013 року (а.с.26). Крім цього, аналогічний лист в.о. художнього керівника [PERSON] був адресований [PERSON] 12 липня 2013 року №124, факт надіслання якого підтверджується квитанцією ЛД УАППЗ «Укрпошта» від 12 липня 2013 року та описом вкладення до конверта на ім'я [PERSON] (а.с.22). Однак, позивач не одержав вказаного листа, оскільки в матеріалах справи міститься копія конверта із зазначенням причини повернення такого - за закінченням терміну зберігання (а.с.23). Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано, а судом не здобуто жодних доказів неправомірності винесення наказу №109-К в.о. художнього керівника Першого українського театру для дітей та юнацтва [PERSON] від 20 червня 2013 року та доказів того, що трудова книжка та розрахунок при звільненні йому не видані з вини відповідача, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Стосовно строку звернення до суду, то суд вважає за можливе поновити такий з метою не перешкоджання позивачу до доступу до правосуддя.

Outcome: dismissed