Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 19 жовтня 2010 року [PERSON] на житловий будинок № 2 (загальною площею 71,6 кв. м.) із господарськими будівлями і спорудами, по вул.Альтицька (бувша Леніна) в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області, успадкованого нею після смерті 27 січня 1998 року [PERSON]; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 19 жовтня 2010 року [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га по вул. Альтицька (бувша Леніна), 2 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №104084, виданого 31.01.2002; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 19 жовтня 2010 року [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,325 га, розташованої по вул. Альтицька (бувша Леніна), 2 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №104084, виданого 31.01.2002; визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті 19 жовтня 2010 року [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах СВК «Мир» [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, успадкованого [PERSON] після смерті 27 січня 1998 року [PERSON]. Посилається на те, що 27 січня 1998 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок № 2 із господарськими будівлями і спорудами, по вул.Альтицька (бувша Леніна) в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області та на земельну частку (пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах в СВК «Мир» на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] (мати позивача) відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР шляхом постійного проживання в будинку та утримання земельної ділянки. 19 жовтня 2010 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок № 2 із господарськими будівлями і спорудами по вул.Альтицька (бувша Леніна) в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га по вул. Альтицька (бувша Леніна), 2 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,325 га, розташованої по вул.Альтицька (бувша Леніна), 2 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області; земельну частку (пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах в СВК «Мир» на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину належним чином відповідно до вимог ст.1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України, подавши нотаріусу протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом, ні тих, які мають право на обовязкову частку, не має. 07 лютого 2017 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок, земельні ділянки та земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, на вищезазначені земельні ділянки через відсутність витягів з Державного земельного кадастру та на вищезазначену земельну частку (пай) через те, що правовстановлюючий документ виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця. Факт володіння померлими [PERSON] та [PERSON] житловим будинком № 2 із господарськими будівлями і спорудами по вул.Альтицька (бувша Леніна) в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належав [PERSON]; земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га по вул. Альтицька (бувша Леніна), 2 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області та земельною ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,325 га по вул.Альтицька (бувша Леніна), 2 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належали [PERSON]; земельною часткою (паєм) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах в СВК «Мир» на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належав [PERSON], підтверджується довідками Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 68 від 04.02.2016, № 89 від 15.02.2016, №94 від 15.02.2016 та № 95 від 15.02.2016; ксерокопією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 2 по вул.Альтицька в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області, копією плану будинку, копією журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ, копією характеристики будинку, господарських будівель та споруд до нього; довідкою ТОВ «Провідне бюро технічної інвентаризації» № 31 від 01.09.2017 про вартість будинковолодіння; ксерокопією сертифікату Серії РН № 337576 від 18.06.2001 на право на земельну частку (пай) розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах в СВК «Мир» на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належала [PERSON]; ксерокопією державного акту на право приватної власності на землю Серії І-КВ № 104084 на земельну ділянку площею 0,575 га, що складається із земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,325 га та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,250 га, та розташована по вул.Леніна, 2 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала [PERSON]; Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області № 34-1014-99.3-4797/2-16 від 13.12.2016; витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.05.2017; звітом про експертну грошову оцінку земельної частки (паю) розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах; довідкою Відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру Київської області. Своє право на спадщину позивач [PERSON] підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON] І-БК № 063362, виданого [PERSON] сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області 29.01.1998; копією свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON] 1-ОК № 200163, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області 19.10.2010; копією свідоцтва про одруження [PERSON] та Богуш [PERSON] ЯФ № 181369 від 03.02.1957; копією свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] ІІ-УР № 865250 від 29.08.1960; ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 2,6560 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79766901 від 07.02.2017; копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46672504 від 07.02.2017; постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області № 312/02-31 від 07.02.2017, № 313/02-31 від 07.02.2017 та № 314/02-31 від 07.02.2017; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] До суду 25.05.2018 позивач [PERSON] не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не зявився, направив заяву, в якій позов визнали в повному обсязі, наслідки визнання розяснені та зрозумілі, просять справу розглянути без участі представника [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та повністю задовольнити позовні вимоги [PERSON] Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку площею 0,575 га, що складається із земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,325 га та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,250 га, та розташована по вул.Альтицька (колишня Леніна), 2 в с.Мазінки Переяслав-Хмельницького району Київської області, підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю Серії І-КВ № 104084 від 31.01.2002, виданого на імя [PERSON] і її право власності зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 220 (а.с.27). Право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах в СВК «Мир» на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підтверджується довідкою Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області № 68 від 04.02.2016 (а.с.16), а також копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії РН № 337576, який зареєстрований 18 червня 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 45 вже після смерті 27 січня 1998 року [PERSON] (а.с.26). Спадщину на земельну частку (пай) та на житловий будинок після смерті 27 січня 1998 року [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила, спадкодавець [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської Переяслав-Хмельницького району Київської області № 89 від 15.02.2016 (а.с.17). Відповідно до п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень Закону України „Про Державний земельний кадастр №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.17 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 374, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved