Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], треті особи: Галицька районна адміністрації Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради., в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №3 на вул. Стефаника, 9 у м. Львові. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що він зареєстрований та постійно проживає у вказаній квартирі. Крім нього у квартирі зареєстровані відповідачі: [PERSON] його колишня дружина, [PERSON] його донька та [PERSON] його внучка. Вказує, що квартира не приватизована та була отримана його покійною матірю [PERSON] на нього та його сестер - [PERSON], [PERSON] Вказує, що його колишня дружина [PERSON] вселилась у квартиру 12 квітня 1985 року після реєстрації шлюбу. Їх спільна донька [PERSON] була зареєстрована у квартирі 02 вересня 1986 року. 09 липня 1990 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано, його колишня дружина разом із донькою виселились із вказаної квартири. 05 листопада 1997 року Галицький районний суд м. Львова постановив рішення, яким зобовязав [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні квартири №3 на вул. Стефаника, 9 у м. Львові та вселити останню з дитиною у дану квартиру. З моменту винесення рішення і до сьогоднішнього дня відповідачі у спірну квартиру не вселялись, хоча перешкод їм у вселенні ніхто не чинив. 08 лютого 2007 року у спірну квартиру була зареєстрована донька [PERSON] [PERSON] Факт непроживання у понад шість місяців засвідчено актами ЛКП «Цитадель-Центр» від 23 жовтня 2014 року, 30 січня 2015 року, 30 березня 2015 року. Крім цього, вказує, що у квартирі відсутні особисті речі відповідачів, письмова кореспонденція на їх імя не приходить, квартирну плату та інші комунальні послуги жодного разу, вже понад 15 років, ніхто з відповідачів не сплачував. Покликається на те, що він являється інвалідом 2 групи і має право на пільги на квартирну плату та комунальних послуг, однак, у звязку з тим, що у квартирі прописані відповідачі, змушений сплачувати їх частку комунальних послуг. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просили таку задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявився, хоча належним чином судом повідомлявся про час і місце слухання справи, зокрема, і через засоби масової інформації (а.с.49,71). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в частині позовних вимог щодо визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №3 на вул. Стефаника, 9 у м. Львові, в частині решти позовних вимог не заперечив проти задоволення таких. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду покази про те, що є сусідкою позивача [PERSON] Вказала, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають і не ведуть спільного господарства з сімєю [PERSON] за адресою: вул. Стефаника, 9/3 з 1989 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду аналогічні покази. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу та покази свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна\~\~сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог\~\~і\~\~заперечень,\~\~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.\~\~ Судом встановлено, що у квартирі за адресою: м. Львів, вул. Стефаника, 9/3, яка перебуває в державній формі власності, зареєстровано 5 осіб: [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) (а.с.7). Факт непроживання відповідачів підтверджується актами ЛМКП «Айсберг» від 23 жовтня 2014 року, 30 січня 2015 року, 30 березня 2015 року про те, що зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані, але не проживають і не ведуть спільного господарства з сімєю [PERSON] за адресою: вул. Стефаника, 9/3 з 1989 року (а.с.8-10). Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його\~\~сім'ї\~\~за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї\~\~були\~\~відсутні\~\~з\~\~поважних причин\~\~понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього\~\~може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON] не проживають у квартирі №3 будинку № 9 на вул. Стефаника у м. Львові більше шести місяців. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Водночас, статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини на житло. Зокрема, передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Таким чином, з метою дотримання прав неповнолітньої [PERSON] ([INFO]) на житло, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині визнання неповнолітньої дитини такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: dismissed