Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 22.07.2000 року. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Останні декілька місяців вони проживають в окремих помешканнях, кожен з них за місцем своєї реєстрації. Впродовж 2015 року відповідач [PERSON] лише зрідка матеріально допомагав з утриманням дітей, а протягом 2016 року взагалі перестав надавати будь-які кошти. На усі її неодноразові прохання надавати кошти на утримання дітей ніяк не реагує та не дбає про їх матеріальне забезпечення. Питання щодо забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового та соціального розвитку дітей ним навіть не обговорюється. Протягом всього часу він не допомагає забезпечувати їх ні харчуванням, ні необхідним доглядом та вихованням. Відтак, згоди щодо добровільної сплати аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак коли у нього виникає необхідність задоволення особистих потреб, він підробляє на різних роботах. У зв'язку з цим, останній має нестабільний та мінливий дохід. Відповідач [PERSON] є фізично здоровий чоловік, працездатного віку, інших утриманців не має, отже має можливість та зобов'язаний забезпечувати потреби дітей. Вона має обмежені можливості щодо належного матеріального забезпечення дітей, оскільки отримує відносно невелику заробітну плату та її заробітку не вистачає на звичайні витрати: на школу, садочок та на підтримку повноцінного здорового способу життя дітей. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання рівною мірою покладеного на обох батьків обов'язку щодо матеріального забезпечення дітей, а тому, просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в ньому, та суду пояснила, що розмір заробітної плати, яку вона отримує малий, їй важко самостійно утримувати дітей. З січня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, останній з того часу матеріальної допомоги на утримання дітей взагалі не надає. Оскільки згоди щодо добровільної сплати аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто, а відповідач не працює, має мінливий дохід, просила стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця на кожну дитину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 33 % від мінімальної зарплати на трьох дітей, посилаючись на те, що позивач працює та має заробітну плату, а тому може утримувати дітей. Він не працює, має мінливий дохід, оскільки постійно працевлаштуватись в м.Шепетівка ніде, а тому просив визначити розмір аліментів саме в частках від мінімального заробітку. Крім того, посилався на те, що проживає разом із матір'ю, яку має утримувати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в суді, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 22 липня 2000 року, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 22.07.2000 року Шепетівським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницькій області. З січня 2016 року проживають окремо, кожен за місцем реєстрації. Від спільного проживання у сторін є троє неповнолітніх дітей: - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER], виданим 12.09.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області; - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER], виданим 30.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області; - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії [NUMBER], виданим 26.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із сином [PERSON], [INFO], донькою - [PERSON], [INFO] та донькою - [PERSON]., [INFO], що підтверджується даними довідки № 1074, виданої 13.04.2016 року приватним підприємством Управлінська компанія «Житлофонд». Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] працює оператором першого класу ХД УДППЗ «УКРПОШТА» ВПЗ Шепетівка №5 загальна сума доходу за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року становить 12289 грн. 79 коп., що підтверджується даними довідки №786 від 22.04.2016 року, виданої директором ХД УДППЗ УКРПОШТА. Частиною 1 статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, а відповідач заперечує такий спосіб і вважає, що аліменти слід стягувати у частці від його заробітку, суд знаходить, що між сторонами не визначено спосіб утримання дітей, тому виходячи з положень ч. 3 ст. 181 СК України такий спосіб визначається судом. При визначенні способу утримання дітей, суд виходить з положень ч.1 ст. 184 СК України, згідно якої суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, однак на даний час не працює, що свідчить про нерегулярність його доходів, разом з дітьми не проживає та не допомагає позивачу їх утримувати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з [PERSON] є справедливими, обґрунтованими та підставними. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який на день розгляду справи становить 1228 грн. та віком від 6 до 18 років, який становить 1531 грн. і передбачений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», відсутність у відповідача інших утриманців, обов'язок утримувати дітей також і матір'ю, тому знаходить визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки сторони, які є батьками неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівній мірі несуть обов'язки щодо їх виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на позивача Доводи відповідача про його матеріальну неспроможність сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачем розмірі, суд до уваги не приймає, оскільки згідно ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Також, згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Крім того, за змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, суд також не приймає до уваги доводи відповідача про перебування на його утриманні матері, оскільки такі не підтверджені належними доказами. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved