Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним. Свій позов обгрунтовує тим, що після смерті [INFO] їх батька [PERSON], між нею, на той час [PERSON] та відповідачем [PERSON], як дітьми спадкодавця та спадкоємцями першої черги за законом, було досягнуто домовленості про те, що їй при оформленні спадкових прав перейде право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], сестрі - житловий будинок в с.Зоряне Млинівського району Рівненської області. Подаючи заяву про відмову від спадщини після смерті батька вона помилково, в силу незнання спадкового права, вважала, що подає заяву про відмову від спадщини лише на житловий будинок за вказаною адресою на користь своєї сестри [PERSON] Покликаючись на те, що не мала наміру відмовлятися від усієї спадщини після смерті батька, таку заяву подала під впливом помилки, втративши таким чином право на частину спадкового майна, просить визнати заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] недійсною. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві і просить задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні проти позову не заперечила. Суду пояснила, що дійсно між ними та їх матір'ю [PERSON], як спадкоємцями першої черги за законом, була досягнута домовленість про те, що мати відмовляється від прийняття спадщини після смерті чоловіка, їй при оформленні спадкових прав перейде право власності на житловий будинок в с.Зоряне Млинівського району Рівненської області, сестрі - на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. Саме з такою метою її сестра [PERSON] подавала заяву про відмову від спадщини. Коли вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, зрозуміли, що заява про відмову від прийняття усієї спадщини сестрою була подана помилково. Надалі подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Державний нотаріус Другої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] та державний нотаріус Млинівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області [PERSON], як свідки по справі, в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2010 (а.с.8). Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є дружина [PERSON] та дочки [PERSON], на час його смерті [PERSON] та [PERSON], на час його смерті [PERSON].(а.с.5-7, 40,41, 75,76). З матеріалів спадкової справи Млинівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області № 442/2010 щодо майна померлого [INFO] [PERSON], розпочатої 03.12.2010 року вбачається, що 03.12.2010 року та 16.12.2010 року державному нотаріусу Другої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] дружиною спадкодавця [PERSON] та його дочкою [PERSON] були подані заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка та батька [PERSON] (а.с.29,35). [PERSON]. 15.02.2011 року звернулась у Млинівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] батька [PERSON] та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом(а.с.37). 4 лютого 2012 року та 07.06.2012 року [PERSON]. отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель в с.Зоряне Млинівського району та 1/6 частину квартири [ADDRESS](а.с.58,60,67). Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч.3, ч.5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України - підствою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. Як встановлено судом, подаючи державному нотаріусу Другої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], [PERSON], вважала, що відмовляється від частини спадкового майна, про що між спадкоємцями першої черги за законом, було досягнуто домовленості. Тому подані заяви не відповідали її внутрішній волі, її дії при поданні таких заяв не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Згідно ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати недійсними заяви, подані [PERSON] 03.12.2010 року та 16.12.2010 року, державному нотаріусу Другої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] в частині її відмови від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], як такі, що подані під впливом помилки. На підставі ст.ст. 202, 203, 215, 216, 229 ЦК України,

Outcome: approved