Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх права користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2016 року, він є власником будинку [ADDRESS] У вказаному будинку зареєстровані його колишня дружина - [PERSON], та її донька [PERSON]. Шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірваний 22.12.2014 року. 12 січня 2016 року позивач уклав шлюб з іншою жінкою. Колишня дружина разом зі своєю донькою в 2006 році виїхали з будинку позивача і з цього часу проживають за адресою: [ADDRESS]. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням виписатися із його будинку та зареєструватись за місцем фактичного проживання, але всякий раз останні відмовлялись вирішити це питання в добровільному порядку. Позивач вважає, що він, як власник будинку, має законні права розпоряджатися ним на свій розсуд. На ньому лежить обов'язок сплачувати вартість комунальних послуг. Оскільки відповідачі продовжують бути зареєстрованими в будинку позивача, вони перешкоджають останньому вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Оскільки відповідачі вже не є членами сім'ї позивача, у вказаному житловому будинку вже понад рік не проживають, не приймають участі в утриманні будинку, позивач, посилаючись на ст. 405 ЦК України, просить позбавити їх права користування житловим будинком, що є власністю позивача, для подальшого зняття їх з реєстрації. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення їй судових повісток (а. с. 22, 28), про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2016 року, є власником будинку [ADDRESS] Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, в будинку [ADDRESS] Запорізької області зареєстровані, крім власника, його колишня дружина - [PERSON], та її донька [PERSON] (а.с.14-15). Шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірваний 22.12.2014 року, про що свідчить копія рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.12.2014 року (а.с.11). Згідно довідки депутата Гуляйпільської міської ради від 04 лютого 2016 року (а.с.13), в будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстрований та фактично проживає: [PERSON], [INFO] - власник будинку, його колишня дружина - [PERSON], [INFO], та її донька [PERSON], [INFO], зареєстровані за вищевказаною адресою, але фактично не проживають. Також судом з'ясовано, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в 2006 році виїхали з будинку позивача і з цього часу проживають за адресою: [ADDRESS], про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток, адресованих на їх ім'я за зазначеної адресою (а.с.22, 23, 28, 29). Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, як власник житла, з вимогою позбавити відповідачку права користування житловим приміщенням, з посиланням на норми ст.405 ЖК України. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачі не проживають на спірній жилій площі з 2006 року. Будь-яких доказів на спростування даних обставин відповідачі суду не надали. Домовленості між відповідачем та власником будинку про збереження за ним житла понад визначений ст. 405 ч.2 ЦК України строк, як і передбачених законом підстав для цього, судом не встановлено. Оскільки відповідачі не проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] більше 1 року без поважних на те причин, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ними житла, ніяких обов'язків щодо утримання будинку не несуть, вони втратили право користування жилою площею в даному будинку, та, в порядку ст. 405 ч.2 ЦК України, підлягають до визнання їх такими, що втратили право користування житлом в судовому порядку. Враховуючи зазначене, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved