Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Вказав, що 12.06.2014 [PERSON] звернувся до нього з проханням позичити йому гроші в сумі 16000 доларів США. Одночасно [PERSON] взяв на себе зобов'язання за час користування коштами проводити щомісячну п'яти відсоткову додаткову оплату, що складає 80 доларів США. Одержавши кошти, відповідач особисто написав розписку у вигляді договору позики, пообіцявши повернути кошти до 12.11.2014, а в разі неможливості повернути борг, передати позивачеві у власність власну квартиру [ADDRESS], надавши при цьому йому копію технічного паспорта на квартиру. Позивач зазначив, що у визначений відповідачем строк кошти повернутими не були, час сплив, а на його неодноразові прохання повернути гроші відповідач не реагує. Станом на 22.12.2016 офіційний курс гривні щодо 100 доларів США становить 2670 гривень. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 424000 (чотириста двадцять чотири тисячі) гривень боргу по договору позики, грошовий борг за користування грошима - проценти, в сумі 63600 (шістдесят три тисячі шістсот) гривень за тридцять місяців та судові витрати, а саме - кошти за сплату ним судового збору при подачі до суду позовної заяви. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву (вх.№950 від 15.02.2017), в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Надав згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ч.5 ЦПК України - судовою повісткою, направленою рекомендованим повідомленням за адресою зареєстрованого місця проживання. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без його участі. Позивачем дано письмову згоду на проведення заочного розгляду справи - заява (вх.№950 від 15.02.2017). Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із договору позики від 12.06.2014 встановлено, що між сторонами у простій письмові формі укладено договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] позичив [PERSON] 16000 доларів США. Вказану суму відповідач зобов'язувався повернути до 12.11.2014. Розписка написана відповідачем [PERSON] та підписана ним. Із довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.12.2016 встановлено, що станом на 22.12.2016 офіційний курс гривні щодо 100 доларів США становить 2670 гривень. Із копії технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності громадянина, встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачем виникли взаємні цивільні права та обов'язки, із підстави, передбаченої ст.11 ч.2 п.1 ЦК України, а саме - із укладеного 12.06.2014 договору позики. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає частково обґрунтованими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Суд вважає порушеним право позивача невиконанням з боку відповідача зобов'язання за договором позики. Судом встановлено, що борг відповідача перед позивачем становить 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно 427200 (чотириста двадцять сім тисяч двісті) гривень. Вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 424000 (чотириста двадцять чотири тисячі) гривень, яка заявлена позивачем [PERSON] З урахуванням наведеного, суд має підстави задовольнити позов у цій частині. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування коштами, суд виходить з того, що умовами договору, укладеного 12 червня 2014 року, не передбачено чітко сплату процентів за користування коштами. В розписці зазначено про зобов'язання відповідача повернути кошти до 12.11.2014 з щомісячним поверненням 5 (п'яти) процентів, однак не конкретизовано, від якої суми нараховуються проценти і не зазначено, що це є процентами саме за користування коштами у сумі 1600 доларів США. Також позивачем не надано договору з чітким визначенням прав та обов'язків сторін щодо строку повернення процентів та розміру суми, від якої слід рахувати проценти, не надано чіткого розрахунку процентів із зазначенням чисел, місяців та років, про стягнення яких заявляє позивач. Тому урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити позивачеві в цій частині позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: у сумі 4240 (чотири тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст. 509, 526, 527, 536, 625, 627 ЦК України.

Outcome: partial