Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення порядку користування приміщеннями в квартирі. Позов мотивовано тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2015 року належить 1/2 частка квартири за [ADDRESS] , що зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 29.12.2015 p. Інша 1/2 частка в цій же квартирі належить відповідачу [PERSON] , на праві власності відповідно до договору дарування, серія та номер 5395, виданий 18.09.2018 p., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.12.2018 р. Ця частка відповідачу подарована її батьком, братом позивача - [PERSON] , який мав її на праві власності відповідно того ж свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2015 року, спадщина відкрилась після смерті їхньої матері - [PERSON] . Наразі, квартира [ADDRESS] належить сторонам по справі на праві власності по Ѕ частці. Позивач зазначає, що як вбачається із технічного паспорта, квартира складається з 4-х ізольованих житлових кімнат, житловою площею 49,5 кв.м., загальною площею - 74,3 кв.м, у тому числі: 1-а кімната-17, 7 кв.м., 2-а кімната - 8.0 кв.м., 3-я кімната - 11,6 кв.м., 4-а кімната -12,2 кв. м., кухні, площею 7,5 кв.м., вбиральні - площею 1.3 кв.м., ванної кімнати - 2, 9 кв.м., коридору, площею 12,1 кв.м., кладової, площею 1,0 кв.м. Є загальна лоджія для 2- жилих кімнат- площею 12,2 кв.м. і 11,6 кв.м., балкон в кімнаті 17,7 кв.м. Фактично між сторонами вже встановлено порядок користування квартирою: відповідач займає та користується більшою жилою кімнатою -17,7 кв.м., кімнатою- 8,0 кв.м., позивач користується кімнатами: 11, 6 кв.м., та 12, 2 кв.м. Позивач вважає, що такий порядок користування квартирою не порушує прав відповідача, оскільки їхні частки у праві власності на спірну квартиру є рівними і становлять по 1/2 від цілого, отже на частку кожного з них припадає по 24.75 кв.м. житлової площі у квартирі і у користування відповідача залишаються житлові кімнати, загальною площею 25,7 кв.м. Після того, як [PERSON] стала власницею 1/2 частки вказаної вище квартири, між сторонами почалися непорозуміння щодо користування спільною квартирою і мирним шляхом дійти згоди в користування нею неможливо, в зв`язку із чим позивач був змушений звертатися до суду із вказаною позовною заявою та просити суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] і виділити [PERSON] у індивідуальне користування: житлову кімнату, площею 12,2 кв. м. та житлову кімнату, площею 11,6 кв.м. Відповідачу [PERSON] , яка проживає з донькою - [PERSON] , [INFO] , виділити в ці й же квартирі житлові кімнати, площею 17,7 кв.м. та 8,0 кв.м. Підсобні приміщення: кладову, площею 1,0 кв.м., коридор, площею 12,0 кв.м., вбиральню, площею 1,3 кв.м., ванну кімнату, площею 2,9 кв.м., кухню, площею 7,5 кв.м. - залишити в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 30.08.2019 року по справі відкрито провадження та призначено справу до підготовчого засідання. 03.10.2019 року винесено ухвалу про витребовування з КП «Вінницьке бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на квартиру [ADDRESS] . 11.11.2019 року судом винесена ухвала про залучення по справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Вінницької міської ради та продовження підготовчого засідання. Ухвалою суду 27.11.2019 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі. 27.02.2020 року судом прийнято ухвалу про відновлення провадження у справі. 13.05.2020 року судом винесена ухвала про закінчення підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали за обставин, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях позивача, направленими до суду та долучених до матеріалів справи, просили суд їх задовольнити відповідно висновку будівельно-технічної експертизи за першим варіантом, а саме: встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділивши [PERSON] у індивідуальне користування: житлову кімнату, площею 12,2 кв. метри та житлову кімнату, площею 11,6 кв.м.. Відповідачу [PERSON] , яка проживає з донькою - [PERSON] , [INFO] , виділити в ці й же квартирі житлові кімнати, площею 17,7 кв.м. та 8,0 кв.м. Підсобні приміщення: кладову, площею 1,0 кв.м., коридор, площею 12,0 кв.м., вбиральню, площею 1,3 кв.м., ванну кімнату, площею 2,9 кв.м., кухню, площею 7,5 кв.м. - залишити в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] . Крім того, просили стягнути із відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, заперечили щодо встановлення запропонованого порядку користування приміщеннями в квартирі. В ході розгляду справи по суті, відповідач просила встановити порядок користування приміщеннями в квартирі, виділивши їй кімнати плошею 17,7 кв. м., та 12.2 кв.м., оскільки в даних кімнатах вона зробила косметичний ремонт та на даний час користується, однак в подальшому змінила свою позицію та просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділивши [PERSON] у індивідуальне користування: житлову кімнату, площею 17,7 кв. метри та житлову кімнату, площею 8,0 кв.м.. В користування [PERSON] , яка проживає з донькою - [PERSON] , [INFO] , виділити в ці й же квартирі житлові кімнати, площею 11,6 кв.м. та 12,2 кв.м., оскільки вона в них зробила косметичний ремонт та на даний час користується. Підсобні приміщення: кладову, площею 1,0 кв.м., коридор, площею 12,0 кв.м., вбиральню, площею 1,3 кв.м., ванну кімнату, площею 2,9 кв.м., кухню, площею 7,5 кв.м. - залишити в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] . Щодо стягнення на користь позивача судових витрат - заперечили. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2015 року позивач та його брат [PERSON] успадкували після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , по Ѕ частині квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.12.2015 року, позивачу [PERSON] належить Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.12.2018 року [PERSON] належить Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від [PERSON] від 18.09.2018 року, серії 5395, виданої приватним нотаріусом Скутельник І.А. Із технічного паспорту від 12.08.2015 року вбачається, що [PERSON] належить Ѕ частини квартири [ADDRESS] , власником якої була [PERSON] . За правилом ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1, 2 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частина 3 ст. 358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Відповідно до п.п.41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв`язВідповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальну користуванні учасників спільної часткової власності. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-1500цс15 від 17.02.2016 р. первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Також, в судовому засіданні досліджений висновок будівельно-технічної експертизи № 527 від 26.02.2020 року, експертом сторонам по справі запропоновано два варіанти, на думку суду перший варіант найбільш підходить для сторін по справі, що не порушує їх права при користуванні квартирою [ADDRESS] . На думку суду, позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогою про визначення порядку користування квартирою. Вказаний позивачем варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників. Крім того, такий порядок буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей із врахуванням того, що на утри манні позивача перебувають двоє дітей, один з яких являється інвалідом з дитинства та потребує догляду. Вирішуючи питання про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування квартирою повністю відповідає вимогам закону, жодним чином не порушує права та законні інтереси відповідача співвласника квартири [PERSON] , оскільки вона отримає у своє користування житлові кімнати 17, 7 кв.м. та 8,0 кв.м, підсобні приміщення залишаються в загальному користуванні. Що ж стосується питання заявлених вимог в частині стягнення судових витрат, то дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу представника позивача [PERSON] , суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до поданого розрахунку сума гонорару адвоката Вдовцової Л.К. за надану професійну правничу допомогу позивачу складає 6 300 грн. Як вбачається із Квитанцій до прибуткового касового ордера №75 від 12.08.2019 року та №35 від 23.06.2020 року, прийнято від [PERSON] на підставі ордера серії ВН № 087285 від 03.10.2019 року 6 300 грн. Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 19.06.2019 року, адвокатом були виконані наступні роботи (надані такі послуги): участь у судових засіданнях; надання юридичної консультації з питання стягнення аліментів на утримання дитини; написання позовної заяви простягнення аліментів; ознайомлення із відзивом на позовну заяву та вимогами законодавства; написання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З 15.12.2017 р. набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України у редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 р. і положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» застосуванню не підлягає. Тому витрачений час на надання правничої допомоги значення не має. Суд визнав витрати за надання професійної правничої допомоги такими, що є неспівмірними із : - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки обсяг письмових доказів, зібраних адвокатом для подачі позовної заяви до суду, є незначним; - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) - суд встановив за протоколом судового засідання, що час, затрачений адвокатом на надання правової допомоги за одне судове засідання складає дещо більше 1 год.; - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт - такі відомості містяться в розрахунку; - ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в розмірі 3 000 грн. Крім того, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial