Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Наш Колос» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15 липня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання послуг №01-15/07-16, відповідно до умов якого ТОВ «Наш Колос» зобовязався оплатити вартість наданих послуг у строк зазначений в акті приймання-передачі робіт. 20 вересня 2016 року між сторонами був підписаний акт приймання-передачі робіт, відповідно до якого відповідач зобовязався перерахувати кошти у розмірі 33\~335, 81 грн. за послуги протягом 5 банківських днів з моменту підписання даного акту. Проте, позивач кошти не отримав за надані послуги по договору, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. У судове засідання [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Представник ТОВ «Наш Колос» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 15 липня 2016 року між [PERSON] і ТОВ «Наш Колос» було укладено договір про надання послуг № 01-15/07-16, а саме: підготовки комерційних пропозицій, претензаційних матеріалів; ведення телефонних переговорів з контрагентами; проведення ділових зустрічей; ведення переговорів про співпрацю з контрагентами; контроль здійснення господарських операцій замовника, в тому числі отримання матеріальних цінностей та надання супровідної документації. Відповідно до п 3.2.3 цього договору ТОВ «Наш Колос» зобовязався оплатити вартість наданих послуг у строк зазначений в акті приймання-передачі робіт. 20 вересня 2016 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі робіт (надання послуг), згідно з яким замовник прийняв послуги та зобовязувався перерахувати кошти в загальній сумі 33\~335, 81 грн. протягом 5 днів з моменту підписання даного акту. 28 вересня 2016 року [PERSON] направив листа на адресу ТОВ «Наш Колос» з проханням сплатити заборгованість за Договором № 01-15/07-16 про надання послуг від 15 липня 2016 року. 03 жовтня 2016 року позивач отримав відповідь, в якій зазначено, що у звязку зі скрутним становищем ТОВ «Наш Колос» не має можливості перерахувати кошти у встановлені строки, проте зобовязується погасити заборгованість до кінця 2016 року. Однак, вищевказана заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобов'язується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.2.1. договору про надання послуг вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в акті приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг). Відповідно до п.2.2. вище вказаного договору замовник зобовязаний оплатити вартість наданих послуг у строк зазначений в акті. Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що зобовязання за договором про надання послуг від 15 липня 2016 року відповідачем не були виконані, а грошова сума відповідачем не була сплачена. У звязку з тим, що згідно чинного податкового законодавства ТОВ «Наш Колос» виступив за договором як податковий агент, сума заборгованості нараховується наступним чином: СБ= СБ - 18% (ПФО) 1,5% (ВЗ), де: СБ сума боргу; ПФО - податок з фізичних осіб, ВС воєнний збір. Відповідно до даної форми, заборгованість відповідача складає 26\~746, 78 грн. (СБ= 33 335, 81 грн. 5 980, 65 грн. - 498, 39 грн.). Проте виходячи з вищезазначеної формули відповідач повинен сплатити 26\~754, 84 грн., тобто на вісім гривень більше, ніж просив позивач. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог згідно ст. 11 ЦПК України, то суд розглядає лише вимоги, які [PERSON] зазначив в позовній заяві. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем договору про надання послуг позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved