Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати за ним власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 102,7 кв.м. та житловою площею 68,9 кв.м. в [ADDRESS] та на земельні ділянки: площею 0,3961 га, кадастровий №4621580600:01:000:0280, площею 0,3868 га, кадастровий №4621580600:03:000:0189, площею 0,2940 га, кадастровий №4621580600:01:000:0614, загальною площею 1,0769 га на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області після смерті [PERSON] , яка наступила [INFO] . Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що спірний житловий будинок, [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», станом на 30.06.1990 у ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова колгоспного двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , з яким вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна, проте отримав відмову у оформленні спадкового майна. Вказана відмова мотивована тим, що житловий будинок з надвірними спорудами , що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Окрім того, інші члени колгопного двору не претендують та відмовляються від спадкового майна у цьому дворі. Процесуальні рішення, постановлені по справі. 29.05.2020 на адресу Жидачівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. /а.с. 2-3/. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено суддю Равлінка Р.Г./а.с.35/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 05.10.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 21.01.2021 о 11 год 00 хв./а.с.42-43/. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданн пояснила, що на частку майна у колгоспному дворі не претендує і відмовляється від частки спадкового майна. Окрім того, надала заяву посвідчену секретарем Бережницької сільської ради, про відмову від спадкової частки майна і від частки в майні колишнього колгоспного двору./а.с.21/. Відповідач, [PERSON] , в судовому засідання пояснив на частку майна у колгоспному дворі не претендує і відмовляється від частки спадкового майна. Окрім того, надав заяву посвідчену секретарем Бережницької сільської ради, про відмову від спадкової частки майна і від частки в майні колишнього колгоспного двору./а.с.25/. Відповідно до ч. 3 ст.\~13, ч. 2 ст.\~49, ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України\~у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах в підготовчому судовому засіданні тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірний житловий будинок [ADDRESS] належав суспільній групі господарств\~«колгоспний двір», членами якого були [PERSON] голова двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожен із членів колгоспного двору мав умовно по 1/4 частці майна. /а.с .20/. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] рік забудови 1980, а загальна площа вказаного будинку становить 102,7 кв.м./а.с. 5-7/. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 051733 виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 13 травня 2004 року № 306 передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,0769 гектарів на тетриторії Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області. /а.с.14/. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , у віці 74 роки, помер [PERSON] , про що 22.05.2013 зроблено відповідний актовий запис № 21 та виконавчим комітетом Бережницькою селищною радою Жидачівського району Львівської області 22.05.2013 видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с.18/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася із права на майно у колгоспному дворі, розташованому у [ADDRESS] та на земельні ділянки загальною площею 1,0769 га, яка розташована на території Бережницької сільської ради. Ніхто із спадкоємців першої черги майна померлого за законом до нотаріальних органів у встановлений законом шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак на день відкриття спадщини разом із батьком [PERSON] проживав і був зареєстрований позивач, [PERSON] , який до нотаріальних органів із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не звертався, своїх прав на спадкове майно не оформив, тому відповідно до вимог ст. 1268 ЦК Укруїни вважався таким, що прийняв спадщину. Таким чином після смерті батька [PERSON] син [PERSON] набув право на 2/4 частини у колгоспному дворі /1/4+1/4/. Згідно довідки Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 02.01.2020 №15 заповіт [PERSON] у виконкомі Бережниццької сільської ради не посвідчувався./а.с.19/. Спадкоємцями першої черги майна померлого [PERSON] є його дружина та діти позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.01.1986 батьком [PERSON] є [PERSON] /а.с.26/. Згідно заяви від 10.01.2020 посвідченої секретарем Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області Козак М.В. відмовляється від спадкової частки майна і від частки в майні колишнього колгоспного двору./а.с.21/. Згідно заяви від 10.01.2020 посвідченої секретарем Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області Козак І.Ф. відмовляється від спадкової частки майна і від частки в майні колишнього колгоспного двору./а.с.25/. У подальшому для оформлення свої спадкових прав позивач звернувся до нотаріуса, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що житловий будинок з надвірними спорудами , що знаходиться по [ADDRESS] , є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом /а.с.29/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч.1 ст.15, ст.\~392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно із листом Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ від 16.05.2013\~ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6\~постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно\~ст. 120 ЦК УРСР\~колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір припинено 15 квітня 1991 року, коли відповідно до\~постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ\~був введений в дію\~Закон України «Про власність». Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст.1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до\~статті 1261\~ЦК України\~спадкоємцями першої\~черги \~за законом\~є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст.1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог [PERSON] щодо визнання за ним права власності на спірний житловий будинок та на земельну ділянку площею 1,0769 га, яка розташована на території Бережницької селищної ради Жидачівського району, після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] та [PERSON] належить право власності на частки майна спірного будинковолодіння у розмір 1/4 частки кожному, однак як встановлено судом вони, на частку\~майна в колгоспному дворі не претендують, що підтверджується їхніми заявами наявними в матеріалах справи. Таким чином, враховуючи, що позивачка оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та те, що на частку майна в колгоспному дворі не претендують відповідачі, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved