Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначає, що 17 жовтня 2011 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті спадщину у вигляді земельної ділянки для ведення товарного виробництва площею 3,1459 га прийняв та нотаріально оформив їхній син [PERSON]. Решту спадкового майна. Яке складається з житлового будинку по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори, земельної ділянки площею 0,85 га, земельної частки (паю) в частині кормових угідь син оформити не встиг, поскільки був призваний на військову службу та перебував в зоні АТО, та загинув у лютому 2015 року. Після смерті сина позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом і являється такою, що прийняла спадщину, поскільки проживала на день смерті разом із спадкодавцем. Для оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори, але під час перевірки документів було встановлено, що у неї є тільки копії правовстановлюючих документів на спадкове майно свідоцтва направо власності на будинковолодіння, Державного акту на право власності на землю серії ІV-ЧН № 034299 від 30.03.2001 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0157868 від 01.10.1996 року. крім того, прийнята спадщина сином після смерті чоловіка позивача не було виготовлено Державного акту на кормові угіддя. В звязку з цими обставинами нотаріальна контора не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину. З невідомих позивачу причин її чоловік за життя не виготовив Державний акт на сінокіс та пасовище, а лише на ріллю, хоча земельна частку (пай), що належала йому за життя, включала в себе і сінокіс та пасовища. Крім того, 06 вересня 2012 року [PERSON] виготовив технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори, але не оформив своє право власності на дане домоволодіння. Таким чином, за життя спадкодавець [PERSON] отримав у власність земельну ділянку площею 3, 1459 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, прийняв але не оформив після смерті [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями по вул. 1Травня, 24 в с. Понори, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0, 85 га на території Понорівської сільської ради, право на земельну частку (пай) в частині кормових угідь. У звязку з відсутністю реєстрації правоустановчих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та оригіналів правоустановчих документів на земельну ділянку та земельну частку (пай) позивач [PERSON] не може оформити належним чином свої спадкові права після смерті чоловіка і сина, тому просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, розташоване по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори; право власності на земельну ділянку площею 3, 11459 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на земельну ділянку площею 0, 85 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства; право на земельну частку (пай) на кормові угіддя та пасовища на території Понорівської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та сина [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб - в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 17 жовтня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 177117 від 18.11.2011 року (а.с. 9). Спадкодавець [PERSON] помер у лютому 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 638155 (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 304189 [PERSON] народився 27 листопада 1973 року, у графі «Батько» зазначено [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР № 158682 від 06.02.1962 року [PERSON] і [PERSON] одружились 06.02.1962 року, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки Понорівської сільської ради № 220 від 10.08.2015 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO], разом з ним проживала його мати [PERSON] (а.с.13). Факт належності спадкодавцю [PERSON] нерухомого майна підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на будинок від 01.04.1993 року, виданого виконавчим комітетом Понорівської сільської ради, згідно з яким [PERSON] повністю належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори Талалаївського району (а.с.15); та виданим на підставі даного свідоцтва витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Прилуцьке МБТІ» від 26.12.2012 року, згідно з яким [PERSON] являється власником з часткою 1/1 житлового будинку по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори Талалаївського району (а.с.16). 06 вересня 2012 року КП «Прилуцьке МБТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 24 по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори без зазначення власника даного будинку (а.с.17-20). Крім того, факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна у вигляді земельної частки (паю) підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0157868від 04.10.1996 року, згідно якого [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Понори» розміром 5,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (а.с.28). Згідно довідки Понорівської сільської ради від 06.08.2015 року відповідно до даного сертифікату [PERSON] визначена земельна ділянка площею 3,15 га (рілля) та видано Державний акт, а на площу кормових угідь Державний акт не виготовлявся (а.с.27). Згідно копії Державного акту серії ІІ-ЧН № 046559 від 30.11.2000 року [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,85 га в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,25 га, ведення особистого підсобного господарства 0,60 га (а.с.22-22 зв.). Згідно копії Державного акту серії ІV- ЧН № 034299 від 20.03.2001 року, [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,15 га в межах згідно з планом на території Понорівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.25-25 зв.). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.03.2014 року [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] і спадщина, на яку видане дане свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 3,1459 га рілля в межах згідно з планом (кадастровий номер 7425382700:02:001:0270), що належала померлому на підставі Державного акту серії ІV-ЧН № 034299 від 20.03.2001 року (а.с.23). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2014 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3, 1459 га рілля (кадастровий номер 7425382700:02:001:0270) на території Понорівської сільської ради (а.с.24). Згідно копії витягу по визначенню нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 18.08.2015 року вартість земельної ділянки площею 3,1459 га (кадастровий номер 7425382700:02:001:0270), що належала [PERSON] станом на лютий 2015 року становить 78 260 грн. 95 коп. (а.с.26). Згідно звіту про оцінку майна від 02.11.2015 року, проведеним субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], що має сертифікат субєкта оціночної діяльності, оціночна вартість обєкту оцінки житлового будинку по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори Талалаївського району на дату оцінки складає 39 675 грн. (а.с.30-50). Крім того, при проведенні перевірки протипожежного стану житлового будинку по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори порушень не виявлено згідно довідки Талалаївського районного сектору УДСНС України в Чернігівській області від 26.11.2015 року (а.с.56). Згідно висновку сектору містобудування та архітектури Талалаївської РДА від 26.11.2015 року житловий будинок з надвірними будівлями по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори відповідає державним будівельним нормам та стандартам та не впливають на градобудівельну ситуацію вулиці (а.с. 57). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 31 жовтня 2015 року було поміщено оголошення про те, що втрачені сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0157868 від 01.10.1996 року, свідоцтво про право власності на житловий будинок від 01.04.1993 року, видані на імя [PERSON] вважати недійсними та втрачений витяг із Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с.51). Згідно довідки відділу Держземагенства в Талалаївському районі від 04.12.2015 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії ЧН № 0157868 від 01.10.1996 року, що належала [PERSON] станом на 17.10.2011 року становить 53 653 грн. 48 коп. (а.с.62). Вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН 046559 від 30.11.2000 року встановити неможливо, поскільки дана земельна ділянка не зареєстрована та не внесена до Державного земельного кадастру. Згідно повідомлення Талалаївської районної державної нотаріальної контори від 08.12.2015 року та копії спадкової справи, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа і спадкоємцем померлого був [PERSON] після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа і спадкоємицею є мати [PERSON] (а.с. 68-71) Вирішуючи позовну вимогу про визнання права власності на спадкові земельні ділянки суд виходить з наступного. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду У країни № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON], чоловік позивача [PERSON], набув права власності на земельні ділянки площею 0,85 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства та 3,15 га для ведення товарного виробництва на території Понорівської сільської ради Талалаївського району, яке підтверджено Державними актами на право власності на земельні ділянки, що були втрачені. Земельну ділянку площею 3,15 га успадкував син [PERSON], але позивач не може оформити спадкові права, поскільки у неї відсутній оригінал витягу з Державного реєстру речових прав, який оформив син - [PERSON] син. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 3,15 га, і оформив його згідно витягу з Державного реєстру речового права на нерухоме майно від 04.03.2014 року, як земельну ділянку площею 3,11459 га, і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання права власності на спадкову земельну ділянку площею 3,11459 га враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Крім того, за життя спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 85 га згідно Державного акт серії ІІ-ЧН № 046559 від 30.11.2000 року, зокрема - площею 0, 51 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,34 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, дане право також переходить до спадкоємця за законом [PERSON], так як входило до спадкової маси спадкодавця [PERSON] як набуте та належним чином оформлене за життя. Вирішуючи позовну вимогу про визнання права на земельну частку (пай) в частині кормових угідь згідно сертифікату серії ЧН № 0157868, що належав померлому [PERSON], суд виходить з наступного. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) ріллю і кормові угідддя, з невідомих причин за життя оформив право власності лише на 3,15 га ріллі, а решта земельної частки залишилась не оформленою, але перейшла в свою чергу до його спадкоємця за законом [PERSON], так як входила до складу всієї спадкової маси. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець [PERSON] встановленому законом порядку за життя набув право на земельну частку (пай) відповідно до сітки розпаювання № 270 на ріллю і кормові угіддя, дане право було ним було переоформлене належним чином у право власності тільки на 3,15 га, решта земельної частки (паю) залишилась не оформленою, але поскільки успадкуванню позивачем підлягає вся спадщина, то суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування за законом переходить, в тому числі, і право на земельну частку (пай) в частині кормових угідь відповідно до сітки розпаювання № 270, яка не була оформлена за життя [PERSON] Вирішуючи позовну вимогу про визнання права власності на нерухоме майно, що розташоване по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори Талалаївського району, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 1313 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, спадкове домоволодіння належало померлому [PERSON], що підтверджується копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, але спадкоємець позивач [PERSON] не може оформити право власності за даним документом, поскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок та надвірні будівлі. Таким чином, суд приходить до висновку, що чоловік позивача [PERSON] - згідно діючого на час побудови та здачі в експлуатацію будинку та надвірних будівель набув право власності на них. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідачем у справі є Понорівська сільська рада, яка в силу ст.335 ЦК України наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Поскільки згідно поданої до суду заяви вони позов [PERSON] визнали, з цього випливає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб. Як уже зазначалось, відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст. 1218 ЦК зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві нам момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Ст. 1217 ЦК передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя побудував житловий будинок з надвірними будівлями, і згідно діючого на той час законодавства являвся власником побудованого, і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання права власності на нерухоме майно по вул. 1 Травня, 24 в с. Понори Талалаївського району, враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Крім того, статтею 215 ЦПК України передбачено при винесенні рішення вирішення питання судових витрат. Поскільки позивач [PERSON] являється членом сімї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби, що підтверджується копією посвідчення серії АТ № 001422 від 30.09.2015 року, та згідно копії посвідчення серії С № 028795 від 30.06.2015 року має пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни (а.с.8), суд приходить до висновку, що позивач відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» має пільги щодо сплати судового збору. Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідності до положень ч.2 ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved