Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з держави України в особі Державної казначейської служби України трьох процентів річних, інфляційних втрат у зв'язку з порушенням зобов'язання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014р. було визнано неправомірними дії Міністерства оборони України щодо перерахунку та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому постановою КМУ від 28.05.2008р. №499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травм або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб» та ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування видів грошового забезпечення, встановлених ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому відповідно до законодавства. Як зазначав позивач, відповідачем у добровільному порядку рішення суду не виконувалось та термін його невиконання складає значний період часу і триває з 20.10.2010р. по 19.09.2014р., тому підлягають відшкодуванню інфляційні втрати в сумі 8200,83 грн. та виплата 3 відсотків річних в сумі 4746 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, Міністерство оборони України виплатило позивачу одноразову грошову допомогу по інвалідності в розмірі 61236 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8 від 14.10.2010р. Оскільки розмір допомоги не відповідав вимогам спеціального законодавства, позивач був вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014р. були задоволені позовні вимоги [PERSON] та визнано неправомірними дії Міністерства оборони України щодо перерахунку та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому постановою КМУ від 28.05.2008р. №499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травм або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби осіб» та ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування видів грошового забезпечення, встановлених ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому відповідно до законодавства. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначав, що відповідачем у добровільному порядку рішення суду не виконувалось до 19 вересня 2014р. і термін його невиконання складає значний період часу і триває з 20 жовтня 2010р., тому підлягають відшкодуванню інфляційні втрати в сумі 8200,83 грн. та виплата 3 відсотків річних в сумі 4746 грн. Відповідно до ст.1 ЦК України цивільним законодавством України регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Спірні правовідносини виникли з приводу невиконання рішення суду про здійснення перерахунку та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому відповідно до законодавства позивачу [PERSON], відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, визначені ст. 625 ЦК України. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016р. у справі №6-2759цс15. Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду України висловлені у постанові від 25.06.2014р. (справа №6-25цс) та у постанові від 01.10.2014р. (справа №6-113цс), є помилковими, оскільки вони прийняті у справі, де предметом спору були інші правовідносини. З огляду на встановлені судом обставини, вимоги позивача не можна визнати обґрунтованими і тому у їх задоволенні слід відмовити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed