Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просила визнати відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], зняти відповідачів з реєстрації та виселити їх, оскільки вони більше 6 місяців не проживають за вказаною адресою, комунальні послуги не сплачують, та 18.11.2013 р. без її волі самовільно вселились в її квартиру. Крім того, ухвалою суду від 24.01.2014 р. до спільного провадження з первинним позовом було прийнято судом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом передачі йому ключів [PERSON] та виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. [PERSON] не заперечувала тієї обставини, що в 2008 році вона змінила вхідні двері, а ключ сину не віддала, однак він не тільки не просив ключем, а й навіть не знав, що в квартирі вже інші двері. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Заперечували проти задоволення зустрічного позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення первинного позову. Зазначив, що за комунальні послуги він частково віддавав матері гроші, без його відому позивачка змінила вхідні двері та не надала йому комплект ключів, більш того з 1995 року він взагалі не має ключей від квартири. Просив задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення первинного позову. Зазначила, що речі, підручники знаходяться за місцем проживання матері на [ADDRESS]. Вона інколи ночувала у бабусі, допомагала їй по господарству. Просила задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив відмовити в задоволенні первинного позову, оскільки позивачем не доведено, що відповідачі не мешкали в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], протягом шести місяців. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Заперечував проти задоволення зустрічного позову в повному обсязі. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що 22.11.2013 р. разом із паспортисткою [PERSON] зі слів сусідів склали акт. Були в кімнаті, напевно що зала, паспортист склала акт на столі, з кімнати тоді вийшли [PERSON], можливо із дружиною. До того часу [PERSON] не зверталась за складанням акту. Свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON]. Вона раніше проживала по [ADDRESS] та вже 12 років проживає на [ADDRESS]. Коли вона проживала в [NUMBER] вони дуже часто разом із [PERSON] зустрічались на прогулянках із дітьми. Дружина [PERSON] розповідала, що у бабусі є квартира, але вона їх туди не пускає. Бачила сім'ю [PERSON] по [ADDRESS]. [PERSON] весь час бігала до бабусі. Чи постійно вони проживали до січня 2013 року їй невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] [PERSON], після одруження не проживав в квартирі матері до того часу, як віроломно не вселився 18.11.2013 р. [PERSON] ніколи не допомагав матері матеріально, він навіть не знав, що мати 6 місяців пролежала в лікарнях. В квартирі мешкали квартиранти в маленькій кімнаті. [PERSON] в 2008 році змінила вхідні двері, ключ сину не віддала, однак він цього навіть не знав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] та близько 20 років тісно з нею спілкується. Часто приходить до [PERSON] в гості, навіть в пізній час. Після одруження, [PERSON] приходив до матері в гості. Десь останні 5 років [PERSON] з донькою взагалі не навідувались до матері. Родичі [PERSON] не допомагали, навіть до лікарні з [PERSON] їздила її донька. 18.11.2013 р. відповідачі увірвались до кімнати, вивернули речі [PERSON]. Вона прийшла до квартири [PERSON], коли її речі вже були виброшені. Двері квартири [PERSON] завжди відчинені для всіх і замикаються лише вночі, а тому жодних перешкод у [PERSON] та [PERSON] потрапити до квартири не було. [PERSON], допитана в якості свідка, пояснила, що є сестрою [PERSON]. [PERSON] була проти шлюбу її матері та [PERSON]. Батьки намагались жити з тіткою [PERSON], але вона їм жити не давала. 6 місяців назад вони з [PERSON] приходили до [PERSON] та просились пожити з нею, однак вона відмовила, пославшись на те, що їй це буде незручно. [PERSON] завжди прагнула спілкуватись з бабусею, але бабуся її відштовхувала. [PERSON] ніколи не пропонувала жити разом. [PERSON] неодноразово намагався жити із матір'ю. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він вчився із [PERSON] в одній групі. На практиці почали дружити, він її проводжав додому, інколи вранці зустрічав. Весною 2013 р. зустрічав її з [ADDRESS] та проводжав до під'їзду. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, допитавши свідків, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом необхідно відмовити виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як встановлено судом, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані окрім [PERSON]: син - [PERSON], онука - [PERSON] Згідно акту від 22.11.2013 року, складеному паспортистом [PERSON], начальником абонслужби [PERSON], встановлено, що син - [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], з 1994 року, а [PERSON] - з дня свого народження. Акт було складено зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні в якості свідків, та під присягою підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] не мешкають за адресою: [ADDRESS], їхніх особистих речей в квартирі немає. Крім того, вони підтвердили, що 18.11.2013 року відповідачі без згоди [PERSON] самовільно вселились до кімнати. Також [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] не надавав матеріальної допомоги та близько 5 років його не бачили в квартирі його матері. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до наданих позивачем [PERSON] копій квитанцій, саме [PERSON] здійснювала оплату комунальних послуг за трьох зареєстрованих у квартирі осіб (а.с.86-101). [PERSON] не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він приймав участь у сплаті комунальних послуг, сприяв поліпшенню умов проживання у вказаній квартирі. Після зміни вхідної двері та відповідно замка в 2008 році, відповідачі [PERSON] та [PERSON] жодного разу не звертались до [PERSON] з тим, щоб вона надала їм комплект ключів від замку. Крім того, відповідачами у відповідності до ст.60 ЦПК України не надано жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] чинила перешкоди в користуванні квартирою, в т.ч. фізичного характеру. Відповідачі не звертались до відповідних органів із заявами про наявні у них перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], де вони зареєстровані. Посилання відповідачів на те, що вони намагались проживати за місцем реєстрації, однак [PERSON] не давала їм такої змоги є неспроможними та не підтверджуються жодними доказами. Допитані в судовому засіданні свідки також не підтвердили, що [PERSON] чинила перешкоди відповідачам у проживанні за місцем реєстрації. Згідно ч.3 ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В судовому засіданні також було встановлено, що вже після фактичної втрати відповідачами права на користування жилим приміщенням, вони 18.11.2013 року самовільно всупереч волі [PERSON] зайшли до квартири позивача та вселились у кімнату. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації, суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання громадян України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі... остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою)... Виходячи з викладеного, а також враховуючи встановлений в судовому засіданні факт втрати позивачем за зустрічним позовом права користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], суд відмовляє [PERSON] в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача судовий збір в сумі 229,40 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial