overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 1973 року і по сьогоднішній час він зареєстрований та проживає в будинку за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок був побудований ним за власні кошти. Позивач вказував на те, що він добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримую його. Відповідно до довідки сільської ради він зазначений головою вищевказаного дворогосподарства. Крім того, позивач зазначав, що на даний час в органах місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо видачі свідоцтв про право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного позивач просить визнати за ним право власності на будинок. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги, викладені в заяві підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Костринської сільської ради Великоберезнянського району в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшла заява від представника про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно технічного паспорту № 5375 від 12.03.2014 року, виданого КП «ВРБТІ», та довідки виконкому Костринської сільської ради від 12.03.2014 року власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває права власності на це майно (набувна давність). Право власності за набувною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане нерухоме майно за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 1978 року є зареєстрований та проживає в будинку за адресою [ADDRESS]. Даний будинок був збудований ним, за власні кошти. На сьогоднішній день проживає у вказаному будинку з сім'єю. Відповідно до довідки № 502 від 08.10.2013 року, виданої Загорбською сільською радою, він є головою зазначеного вище дворогосподарства. Оскільки на даний час в органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо видачі свідоцтв про право власності на нерухоме майно то змушений звернутися до суду з цим позовом. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги, викладені в заяві підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Загорбської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно проживає з 1978 року в будинку [ADDRESS], що стверджується довідкою, виданою Загорбською сільською радою, а також довідкою Загорбської сільської ради за № 502 від 08 жовтня 2013 року про те, що [PERSON] є головою цього дворогосподарства. Відповідно до ч.1,4 ст. 344 ЦК України - особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони спільно проживали без реєстрації шлюбу. У них народилися одна дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Позивач зазначав, що разом з відповідачем виховували та матеріально утримували дитину. А останні пару місяців відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини не надає, покинула сім'ю та не турбується про виховання та утримання дитини. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 700 ( сімсот) грн. на утримання неповнолітньої доньки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона проживає в с.Анталовці, Ужгородського району, хоча зареєстрована в с.Жорнава. На даний час вона працює та має середній заробіток 2300 грн. Однак вона неодноразово купувала продукти харчування та одяг для своєї дитини і привозила в с.Ставне. Також відповідачка зазначає, що її колишній чоловік та його мати на дають їй спілкуватися зі своєю дитиною. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що у позивача та відповідача є спільна дитина: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд, при визначенні розміру аліментів, враховує обставини, що мають істотне значення і вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року. Від шлюбу в них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з ним та перебувають на його утриманні та вихованні. Позивач зазначав, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди. За час спільного проживання між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Відповідачка вже більше року часто зникає з дому, не пояснюючи причин. Позивач вказував на те, що відповідачка ніякої матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей не надає, покинула сім'ю та не турбується про їхнє виховання. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідачки аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 ( шістсот) грн. кожному на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року. Від цього шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачемним та перебувають на його утриманні та вихованні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд, при визначенні розміру аліментів, враховує обставини, що мають істотне значення і вважає, що позов підлягає до задоволення із стягненням з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісяця на кожну дитину. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі вони одружилися 13 березня 2007 року, про що було видано свідоцтво про одруження відділом реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції та в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №07. Спільних дітей у сторін немає. Позивач зазначав, що між ними часто виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили довіру один до одного. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. А тому з таких підстав просить шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак його інтереси представляє [PERSON] згідно довіреності, який подав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб 13 березня 2007 року, який існує формально, оскільки сторони не підтримують нормальних сімейних відносин. Спільних дітей у сторін немає, поділу спільного майна також немає. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі вони одружилися 17 вересня 1983 року. Від шлюбу в них народилось троє дітей, які на сьогоднішній день вже повнолітні. Позивач зазначав, що в останній час між ними часто виникали сварки і їхнє спільне життя не склалося через різні погляди на життя. На підставі викладеного просить шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб 17 вересня 1983 року, який на даний час існує лише формально. Від цього шлюбу у сторін народилося троє дітей, які на даний час вже повнолітні. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим, а тому позов є обгрунтований. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі вони одружилися 19 березня 2005 року, про що було видано свідоцтво про одруження виконкомом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 02. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із ним та перебувають на його утриманні. Біля півроку вони не проживають разом і спільно не ведуть господарство, мають різні погляди на життя, постійно між собою сперечаються та не підтримують жодних сімейних зв'язків. Кожен з них має свій життєвий шлях. Щодо дітей , то вони між собою домовились, що старша дитина залишиться проживати з ним, а молодша з відповідачкою. Вважає, що шлюб їх існує формально, примиритись і проживати разом з відповідачкою не бажає. А тому з таких підстав просить шлюб між ними розірвати та залишити на вихованні, проживанні та утриманні разом з ним старшу доньку [PERSON]. В судове засідання сторони [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, однак надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують та додали нотаріально посвідчену заяву ( домовленість) про визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб 19 березня 2005 року, який існує формально, оскільки сторони не підтримують нормальних сімейних відносин. Спільного майна в сторін, яке б оспорювалось, немає. Щодо визначення місця проживання дитини, то сторони уклали між собою взаємну заяву, яка завірено приватним нотаріусом Великоберезнянського районного нотаріального округу [PERSON] від 13.10.2014 року про те, що після розірвання шлюбу, діти: [PERSON], [INFO] буде проживати разом із батьком [PERSON], а [PERSON], [INFO] буде проживати разом із матір'ю [PERSON]. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки сторони дійшли домовленості щодо місця проживання їхніх неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що зі часу свого народження з 1986 року він проживає разом зі своєю родиною за адресою с.Мирча, вул.Лісова(колишня Колгоспна), 11, Великоберезнянського району, Закарпатської області. Вказаний будинок побудував його дідусь в 1991 році. Однак реєстрація будинку до сьогоднішнього дня не відбулася. Позивач зазначав, що його дідусь потрапив у ДТП і йому невідома дата його смерті. Починаючи з 2005 року він витрачав всі свої сили, фінанси та роботу на вдосконалення та на проведення до ладу зазначеного вище дворогосподарства. Позивач також вказував на те, що після смерті дідуся відсутні субєкти, які б зверталися до нотаріальної контори та відсутні особи, які б мали обовязкову частку в спадщині. А тому він звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати за ним право власності на будинок за набувальною давністю. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю. Представник Малоберезнянської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок за адресою с.Мирча, вул.Лісова(колишня Колгоспна), 11, Великоберезнянського району, Закарпатської області був збудований в 1991 році дідусем позивача. Останній утримує вказаний будинок з 2005 року, тобто більше 10 років. Також встановлено, що позивачем було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа , який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що зі часу свого народження з 1988 року він проживає разом зі своєю родиною за адресою с.Мирча, вул.Лісова(колишня Колгоспна), 12, Великоберезнянського району, Закарпатської області. Вказаний будинок побудував його дідусь в 1991 році. Однак реєстрація будинку до сьогоднішнього дня не відбулася. Позивач зазначав, що його дідусь потрапив у ДТП і йому невідома дата його смерті. Починаючи з 2005 року він витрачав всі свої сили, фінанси та роботу на вдосконалення та на проведення до ладу зазначеного вище дворогосподарства. Він разом з родиною сплачує комунальні платежі, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним будинком. Позивач також вказував на те, що після смерті дідуся відсутні субєкти, які б зверталися до нотаріальної контори та відсутні особи, які б мали обовязкову частку в спадщині. А тому він звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати за ним право власності на будинок за набувальною давністю. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю. Представник Малоберезнянської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок за адресою с.Мирча, вул.Лісова(колишня Колгоспна), 12, Великоберезнянського району, Закарпатської області був збудований в 1991 році дідусем позивача. Останній утримує вказаний будинок з 2005 року, тобто більше 10 років. Також встановлено, що позивачем було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа , який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що починаючи з 1985 року проживає та зареєстрований разом із своєю родиною за адресою с. Стричава,2 Великоберезнянського району. Даний будинок був збудований його родиною ще до часу його реєстрації в ньому. Позивач зазначив в позові, що він разом з родиною веде спільне господарство, сплачує комунальні платежі. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його. Він є власником домогосподарства за адресою с. Стричава,2. Позивач зазначив в позові, що ним було виготовлено технічний паспорт на це майно. У звязку з необхідністю оформленням права власності та реєстрації зазначеного нерухомого майна за ним, він змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на будинок, що розташований за адресою с. Стричава,2 Великоберезнянського району Закарпатської області. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю. Представник Стричавської сільської ради Великоберезнянського району в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги позивача визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 04 липня 1985 року позивач [PERSON] прописаний за адресою с. Стричава,2, що підтверджується копією його паспорта. Також з довідки від 20.10.2016 року № 357, виданої виконкомом Стричавської сільської ради пвбачається, що [PERSON] є власником домогосподарства за адресою с. Стричава,2. Також позивачем [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок. Статями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації звязку, тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобовязання доставки. Відповідно до ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на наведені обставини, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане нерухоме майно.

Outcome: approved