Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В подальшому шлюб між ними розірваний. На підставі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2010 року щодо стягнення з нього аліментів 18.02.2010 року було видано виконавчий лист №2-172/2010 про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно , до повноліття дитини. Вказав, що на даний час проживає у шлюбі із [PERSON] , тобто, з 28.12.2018 року офіційно змінився його сімейний стан, [INFO] народилась донька [PERSON] . Його дружина не працює, займається домашнім господарством, доглядає малолітню дитину. На день винесення рішення суду про стягнення аліментів він мав гідну заробітну плату та можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в повному обсязі. На даний час він не працює, заробляє кошти випадковими заробітками та від домашнього господарства, але зароблених коштів не вистачає на утримання дружини, дитини та сплати аліментів на користь відповідача. В зв`язку з тим, що його щомісячний дохід за останні роки значно зменшився, є не стабільним, він не взмозі сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу). На підставі викладеного прохає зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини до 1/8 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Тараненко П.П. в судове засідання не з`явились, проте представник надав до суду заяву, в якій прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, згідно вимог ст. 130 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2010 року із позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини (а.с.12-13). Шлюб між сторонами розірвано. Позивачем зареєстровано шлюб вдруге із [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2018р. (а.с.7). Від вдруге зареєстрованого шлюбу народилась донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2019р. (а.с.8). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька, або зміна сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що у позивача дійсно змінилось сімейне становище, а саме у позивача [PERSON] , окрім сина [PERSON] , [INFO] народилась ще донька - [PERSON] , [INFO] , яку позивач також зобов`язаний утримувати. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного становища платника аліментів, оскільки на його утриманні додатково з`явилась ще одна дитина, якої в момент призначення аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , фактично не доводилось утримувати, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Суд наголошує на тому, що зобов`язання утримувати дітей покладено на обох батьків, оскільки відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Суд, враховуючи, суттєву зміну сімейного становища позивача - платника аліментів, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача [PERSON] на підставі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2010 року на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивача [PERSON] не стягувати судовий збір із відповідача.

Outcome: partial