Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 02 жовтня 2015 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про складено відповідний актовий запис за № 736. В обґрунтування позову зазначила, що 02 жовтня 2015 року вона (позивач) зареєструвала з відповідачем шлюб у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про складено відповідний актовий запис за № 736, від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними перестало існувати взаєморозуміння, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та обовязки, можливості зберегти сімю немає, подружні відносини припинилися з вересня 2016 року та з цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає, дитина проживає разом з нею (позивачем), шлюб носить формальний характер, у звязку з чим є необхідним юридичне оформлення розірвання шлюбу з відповідачем. Строк на примирення з відповідачем просила не надавати. В судове засідання позивач надала заяву за вх.№ 13909 від 16.06.2017 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву за вх.№ 14030 від 20.06.2017 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнав. Строк на примирення просив не надавати, крім того, в заяві зазначив, що сумлінно виконував свої подружні обовязки, які виражаються у забезпеченні сімї добробутом та благами, з вересня, 2016 року його неодноразові спроби примиритися не знаходили порозуміння зі сторони позивача та призводили до напруження і так невдалих сімейних відносин. Також зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження нібито вчинених ним (відповідачем) протиправних та аморальних вчинків, та зазначені нічим не підтвердженні твердження позивача розцінює, як неправдиві вигадки, що ганьблять його як людину, принижують його честь та гідність як громадянина в громадській думці з т.з. додержанням законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Враховуючі сторонами заяви, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 02 жовтня 2015 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 736 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 088191, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та визначених позивачем підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила різницю поглядів на сімейне життя та обовязки, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам позивача, якою предявлено позов до суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а так само права їх малолітньої дитини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, у звязку з чим та за відсутності підстав для зменшення розміру судового збору, з відповідача [PERSON] підлягає стягнення на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved