Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів з останньої на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що мають сумісну дитину сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем, оскільки за рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 18 серпня 2016 року місце проживання сина визначене разом з ним так як мати самоухилилася від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У зв»язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач підтримав позов, на обґрунтування виклав обставини, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] підтвердила, що дійсно є матірю [PERSON], [INFO], позов не визнала в повному обсязі. Додатково пояснила, що на даний час є працевлаштованою пекарем, отримає постійну заробітну плату у розмірі 3260 грн., мешкає разом з донькою від іншого шлюбу в орендованому помешканні за яке сплачує 700 грн.. Заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні доведені і підтверджені доказами факти, що відповідач [PERSON] дійсно є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження сумісного сина серії 1-КИ № 469837, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі актового запису № 378 від 26.11.2013 року (а.с. 4). З рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 18 серпня 2016 року № 331, вбачається та підтверджується, що за цим рішенням було визначено місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Довідкою про склад сім'ї наданою ЖРЕД № 4 від 03.06.2017 року підтверджується, що неповнолітній [PERSON], 2013 року по теперішній час мешкає разом з батьком в квартирі [ADDRESS] та перебуває на його утриманні (а.с.5). З довідки про доходи № 9 від 07.07.2017 року встановлено, що позивач [PERSON] працевлаштований в ТОВ Компанія Енергопрогрес підсобним робітником, його середньомісячна заробітня плата складає 2720 грн 00 коп. (а.с.8) Довідкою про доходи від 22.06.2017 року наданою [PERSON], також підтверджується, що остання дійсно працює у ФОП [PERSON] на посаді пекаря з місячною заробітною платою 3260 грн. (а.с. 17) Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я і матеріальне становище дитини, стан здоров»я і матеріальне становище відповідача, наявність у нього на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з того що дитина мешкає разом з батьком, перебуває на повному його утриманні, відповідачка має на утриманні дитину від іншого шлюбу з якою мешкає в орендованому житлі, але в той же час є офіційно працевлаштованою зі сталим заробітком, який значно перевищує заробіток позивача, ніякими захворюваннями не страждає, є матірю неповнолітнього [PERSON] та як така несе обов'язок щодо утримання своєї дитини та має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, встановив до стягнення з відповідача щомісячно як співрозмірні аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів її доходу, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 п. 1 ЦПК України рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Виходячи із обставин, які підтверджують матеріальний стан відповідачки, яка має на утриманні неповнолітню дитину, на підставі ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, суд вважає за можливе звільнити останню від сплати судового збору.

Outcome: approved