Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення курсової різниці та коштів за порушення грошового зобов'язання. Свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2008 року між ним та [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики від 28.01.2008 року, згідно якого позичальники отримали грошові кошти в сумі 112500,00 гривень, що на день передачі грошей відповідали еквівалентній сумі 15000,00 євро. Відповідно до п. 2 Договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснений не пізніше 28.01.2012 року. Позика, що підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 15000,00 євро за середнім курсом НБУ (станом на 28.01.2012 року становила 157538,00 гривень). Також, згідно позовної заяви вказується , що на забезпечення виконання грошових зобов'язань між сторонами було укладено договір іпотеки без оформлення заставної від 28.01.2008 року , предметом якого є двокімнатна квартира за адресою:[ADDRESS] , загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., що розташована на першому поверсі дев'ятиповерхового цегляного будинку. У зв'язку з невиконанням відповідачами [PERSON], [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вказаним договором в строк до 28.01.2012 року , суму позики в розмірі 15000,00 євро, що еквівалентно 157538,00 гривень станом на 28.01.2012 року - не повернули, чим грубо порушили його права, він звернувся 12.03.2012 року з позовом до Придніпровського районного суду м. Черкаси про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, вказується , що 8.11.2012 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2314/6102/12 позов про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], встановлено спосіб реалізації квартири шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною для подальшої реалізації квартири в розмірі 239370,00 гривень, виселено відповідачів з квартири [ADDRESS], а також стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1570,00 гривень та витрати пов'язані з правовою допомогою в сумі 2000,00 гривень, а всього 3570,00 гривень. Рішенням апеляційного суду Черкаської області по справі № 22ц/793/762/13 від 28 березня 2013 року апеляційну скаргу представника відповідачів [PERSON] задоволено частково, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2012 року змінено та ухвалено , а саме , в абзац другий резолютивної частини рішення слова «за кредитним договором» замінено словами : « за договором позики в розмірі 157538,00 гривень», абзац четвертий резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: «Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 785,00 грн. з кожного». В решті рішення залишено без змін. 28.10.2013 року він звернувся до Придніпровського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення суду. На даний час триває процедура виконавчого провадження, проте сума позики (заборгованість) відповідачами не повернута. У зв'язку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] суму позики в розмірі 15000,00 євро не повернули, його життя різко погіршилося. На теперішній час курс євро суттєво збільшився, а відтак сума позики в еквіваленті на гривню також збільшилася, а тому, вважає, що з відповідачів підлягає до стягнення курсова різниця євро, яка виникла у зв'язку не поверненням позики та значним здороженням євро по відношенню до гривні, а також підлягає до стягнення інфляційне збільшення та три проценти річних (коштів за порушення грошового зобов'язання), які пов'язані з простроченням повернення суми позики. Станом на 28.01.2012 року 15000,00 євро дорівнювало 157538,00 гривень, а станом на 15.09.2014 року 15000,00 євро становить вже 250275,03 гривень ( згідно курсу НБУ за 100 євро - 1668,5002 гривень). За таких обставин курсова різниця становить 92737,03 гривень. Прострочення відповідачів з повернення йому суми позики згідно договору триває, а тому, на підставі ст. 625 ЦК України сума інфляційних нарахувань за період з лютого 2012 року по лютий 2014 року включно становить 1917,50 гривень. Також, сума трьох процентів річних за період з 29.01.2012 року по 25.03.2014 року включно складає 13867,33 гривень. Просив суд стягнути \\ солідарно \\ з відповідачів по договору 72629,50 гривень, з яких: - 56844,67 гривень - що є курсовою різницею (збитками) - 1917,50 гривень - інфляційні нарахування за період з лютого 2012 року по лютий 2014 року включно - 13867,33 гривень - 3 % річних за період з 29.01.2012 року по 25.03.2014 включно. Також просив суд стягнути судові витрати в розмірі 2798,19 гривень. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2014 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] 56844,67 гривень \\курсової різниці \\ та 568,45 гривень судового збору, а всього 57413,12 гривень. Ухвалою Придніпровського районного суду м . Черкаси від 03.07.2014 року заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2014 року скасовано. В процесі розгляду справи позивач [PERSON] свої позовні вимоги збільшив та просив суд солідарно стягнути з відповідачів по договору 108521,86 гривень, з яких: - 92737,03 гривень - являється курсовою різницею (збитками) - 1917,50 гривень - інфляційні нарахування за період з лютого 2012 року по лютий 2014 року включно - 13867,33 гривень - 3 % річних за період з 29.01.2012 року по 25.03.2014 включно. - також просив стягнути судові витрати в розмірі 3157,11 гривень. До початку розгляду справи по суті, представником відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] надано суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу. [PERSON], [PERSON] свої позовні вимоги мотивують тим, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2012 року [PERSON], [PERSON] виконали, яким було встановлено початкову ціну іпотечної квартири в розмірі 239370,00 гривень. Також, представником [PERSON] та [PERSON] вказується, що рішенням суду встановлено суму позики, яку отримали [PERSON], [PERSON] - 112500,00 гривень та визначено суму їх боргу в розмірі 157538,00 гривень. А тому, з моменту виселення [PERSON], [PERSON] ( з моменту виконання рішення суду від 08.11.2012 року) , саме позивач [PERSON] винен відповідачам [PERSON] та [PERSON] різницю від суми вартості квартири та визначеного судом боргу 239370,00 гривень - 157538,00 гривень = 81832,00 гривень. Тобто, [PERSON], [PERSON] з моменту виконання рішення суду від 08.11.2012 року [PERSON] вже нічого винні не були, натомість [PERSON], який отримав виконання рішення суду про звернення стягнення на квартиру, вартість якої була більша за присуджений борг на 81832,00 гривень повинен був повернути ці кошти, але не зробив цього до теперішнього часу. Крім того, починаючи з 30.08.2013 року [PERSON], [PERSON] вимушені були орендувати житло та сплачувати щомісяця 2000,00 гривень, про що надано договір оренди, але фактично, починаючи з січня 2014 року підшукували житло і знайшовши те, що їм більш-менш підходить і за вартістю та за місцем розташування, тому, вимушені були погодитись на умови орендодавця, а саме, з червень-липень 2014 року оплачували тільки комунальні послуги за орендоване житло, а коли остаточно перебрались, почали сплачувати у повному обсязі, тобто, з серпня 2014 року витрати на орендовану квартиру становили 2000,00 гривень щомісяця за оренду і приблизно 250,00 - 300,00 гривень за комунальні послуги. Отже, станом на 21.09.2014 року витративши 26000,00 гривень за період з 30.08.2013 року по 21.09.2014 року (13 місяців) позивач [PERSON] повинен відшкодувати вимушено понесені ними збитки. Також, за для виконання свого обов'язку власник нерухомого майна та з метою належного утримання вони систематично сплачують комунальні послуги за квартиру, що за період з червня 2014 року складає суму 10986,549 гривень, що в свою чергу теж є вимушеними витратам, що підтверджується квитанціями про їх сплату. Таким чином, загальна сума боргу, яку необхідно стягнути з [PERSON] на їх користь становить 118818,54 гривень, а також судові витрати. Ухвалою суду від 5 листопада 2014 року первісний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми \\ курсової різниці \\ за договором позики та зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу об'єднано в одне провадження. Також, в процесі розгляду справи, до участі у її розгляді залучено в якості третьої особи Придніпровський відділ Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог від 15.09.2014 року в повному обсязі та просили їх задовольнити. В зустрічних позовних вимогах [PERSON], [PERSON] просили суд відмовити повністю, надавши письмові заперечення на позов. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , в позовних вимогах [PERSON]. просила суд відмовити. При цьому , представник [PERSON] послалась на те, що [PERSON] та [PERSON] давно виконали рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2012 року, та з моменту виконання рішення суду від 08.11.2012 року [PERSON] вже нічого винні не були. Разом з тим, [PERSON], який отримав виконавчий лист на виконання рішення суду про звернення стягнення на квартиру, вартість якої була більша за присуджений борг на 81832,00 гривень, повинен був повернути ці кошти, але не повернув і по сьогодні. Вважає, що не має підстав задовольняти жодну вимогу позивача [PERSON] Представник третьої особи Придніпровського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися, надавши суду лист про розгляд справи без участі їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а в зустрічних позовних вимогах [PERSON], [PERSON] має бути відмовлено. За обставинами справи , вбачається, що 28.01.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики від 28.01.2008 року, згідно якого, позичальники отримали грошові кошти в сумі 112500,00 гривень, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові суми 15000,00 євро. Відповідно до п. 2 Договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснений не пізніше 28.01.2012 року. Позика, що підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 15000,00 євро за середнім курсом НБУ (станом на 28.01.2012 року становила 157538,00 гривень). Також, на забезпечення виконання грошових зобов'язань між сторонами було укладено договір іпотеки без оформлення заставної від 28.01.2008 року , предметом якого є двокімнатна квартира за адресою:[ADDRESS] , загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., що розташована на першому поверсі дев'ятиповерхового цегляного будинку. У зв'язку з невиконанням відповідачами [PERSON], [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вказаним договором в строк до 28.01.2012 року , суму позики в розмірі 15000,00 євро, що еквівалентно 157538,00 гривень станом на 28.01.2012 року - не повернули, [PERSON] звернувся 12.03.2012 року з позовом до Придніпровського районного суду м. Черкаси про звернення стягнення на предмет іпотеки. 8.11.2012 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2314/6102/12 позов про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], встановлено спосіб реалізації квартири шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною для подальшої реалізації квартири в розмірі 239370,00 гривень, виселено відповідачів з квартири [ADDRESS], а також стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1570,00 гривень та витрати пов'язані з правовою допомогою в сумі 2000,00 гривень, а всього 3570,00 гривень. Рішенням апеляційного суду Черкаської області по справі № 22ц/793/762/13 від 28 березня 2013 року апеляційну скаргу представника відповідачів [PERSON] задоволено частково, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2012 року змінено та ухвалено , а саме , в абзац другий резолютивної частини рішення слова «за кредитним договором» замінено словами : « за договором позики в розмірі 157538,00 гривень», абзац четвертий резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: «Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 785,00 грн. з кожного». В решті рішення суду залишено без змін. Встановлено та це підтвердив і [PERSON], що відповідачі [PERSON], [PERSON] до теперішнього часу суму позики в розмірі 15000,00 євро, яка дорівнювала 157538,00 гривень станом на 28.01.2012 року, йому не повернули, а тому , він змушений звертатися з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона \\ позикодавець \\ передає у власність другій стороні \\ позичальникові \\ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів \\суму позики \\ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.ст. 611, 623 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що у зв'язку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] суму позики не повернули, позивач [PERSON] поніс збитки, які полягають в курсовій різниці середнього курсу євро встановленого НБУ. Згідно розрахунку та матеріалів справи , вбачається , що станом на 15.09.2014 року 15000,00 євро становить 250275,03 гривень (по курсу НБУ за 100 євро - 1668,5002 гривень). За таких обставин , курсова різниця становить - 92737,03 гривень, яка й підлягає до стягнення з відповідачів. Згідно п. 2 Договору позики від 28.01.2008 року позика, що підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 15000,00 євро за середнім курсом НБУ. Таким чином, повернення позики повинно бути здійснено в національній валюті та в розмірі не меншому еквіваленту 15000,00 євро за середнім курсом НБУ на дату повернення. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені ст.1050 ЦК України, зокрема, сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до наданого суду розрахунку заборгованості, вбачається, що сума інфляційних нарахувань за період з лютого 2012 року по лютий 2014 року включно становить - 1917,50 гривень, а три проценти річних за період з 29.01.2012 року по 25.03.2014 включно становить - 13867,33 гривень, які і підлягають до стягнення. Такими чином, загальна сума, яка підлягає до стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] становить 108521,86 гривень, та вона складається з: - 92737,03 гривень, що є курсовою різницею (збитками) - 1917,50 гривень - інфляційні нарахування та - 13867,33 гривень - 3% річних. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON], [PERSON], то суд вважає їх надуманими та такими , що не відповідають фактичним обставинам справи і направленим на протидію первісного позову [PERSON]. В ході розгляду справи , встановлено , що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2012 року було виконано відповідачами [PERSON], [PERSON] лише частково, а саме, здійснено лише виселення відповідачів з квартири [ADDRESS], а рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не було виконано. Крім того, вищевказаним рішенням було визначено суму заборгованості відповідачів перед позивачем в розмірі 157538,00 гривень та встановлено початкову ціну іпотечної квартири в розмірі 239370,00 гривень. А тому, суд не може погодитися з доводами представниками [PERSON], [PERSON] - [PERSON] щодо того, що [PERSON] присуджена більша на 81832,00 гривень сума боргу та вони вимушено понесли збитки по вині саме [PERSON] та змушені були орендувати квартиру та платити комунальні послуги, так як [PERSON], [PERSON] по власній бездіяльності допустили порушення (невиконання) умов договору позики. Також, суд вважає, що доводи представника [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не відповідають фактичним обставинам справи , оскільки встановлено , що рішенням суду від 08.11.2012 року не було визнано за [PERSON] права власності на квартиру, а встановлено лише примусовий спосіб задоволення вимог кредитора, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру. Рішення суду складалося з декількох частин , в рахунок погашення заборгованості за договором позики в розмірі 157538,00 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] встановивши спосіб реалізації квартири шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною для подальшої реалізації квартири в розмірі 239370,00 гривень, виселення відповідачів з квартири [ADDRESS] стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору в сумі по 785,00 грн. з кожного. У зв'язку з цим , судом видано і декілька виконавчих листів, які були пред'явлені до Придніпровського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції до виконання. Встановлено , що один із виконавчих листів № 2/2314/2627/2012 від 26.04.2013 року про виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири дійсно був виконаний, відповідачів виселено та виконавче провадження в частині виселення закрито. Разом з тим , виконавче провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру не закрито, триває процедура примусової реалізації іпотечного майна квартири через публічні торги в порядку передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», [PERSON] по виконавчому листу від 28.03.2013 року не може отримати більшу суму ніж ту, яка зазначена в ньому, а саме , 157538,00 грн. Посилання представника [PERSON] та [PERSON] на те , що [PERSON] допустив порушення їх прав та інтересів [PERSON] не відповідає фактичним обставинам справи , оскільки встановлено , що в 2008 році саме за проханням відповідачів про надання позики , [PERSON] надав таку позику, тобто, допоміг у скрутний і необхідний час позивачам надавши позику, сподіваючись , що кошти вони повернуть вчасно і в строки встановлені договором позики від 28.01.2008 року. Однак позивачі [PERSON] та [PERSON] порушили права [PERSON], порушили умови договору позики, поставили [PERSON] в скрутне матеріальне становище, кошти не повернули до цього часу. [PERSON] вимушений зараз в примусовому порядку намагатись через суд та органи ДВС реалізувати іпотечну квартиру, щоб забрати свої ж кошти. За вищевикладених обставин задоволення зустрічних вимог [PERSON], [PERSON] не є можливим та не узгоджується із фактичними обставинами справи. У зв'язку із задоволенням позовних вимог та у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 3157,11 гривень підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача [PERSON]., а саме: 171,89 гривень - витрати по оформленню довіреності у нотаріуса на представництво інтересів в суді, 1900,00 гривень - по оплаті правової допомоги, 1085,22 гривень судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.11, 60, 213 - 215, 88 ЦПК України та

Outcome: approved