Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить винести рішення, яким припинити право власності [PERSON] на 6/150 частки у спільній частковій власності домоволодіння, розташованого у [ADDRESS], з виплатою [PERSON] грошової компенсації вартості 6/150 частки спірного домоволодіння у сумі 21 941 грн. та визнати за ним, [PERSON], право приватної власності на 6/150 частки домоволодіння, розташованого у [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що йому за правом власності належить 39/150 частини зазначеного домоволодіння, у порядку спадкоємства після смерті батька [PERSON]; що 6/150 частини того ж домоволодіння його батько заповів своїй онуці, племінниці позивача, відповідачці [PERSON]; обидві спадкові частини фактично складають квартиру за №2 житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 43,2 кв.м та знаходяться у постійному користуванні позивача; відповідач [PERSON] належною їй спадщиною не користується, за нею не доглядає, обіцяла позивачу передати свою частку у його власність. Але у теперішній час відповідач бажає виділити свою частку у квартирі та у зв'язку із виниклим конфліктом позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом. Оскільки частка відповідача у зазначеному домоволодінні є незначною, виділити її у користування власнику у спадковій квартирі неможливо, а спільне користування власністю між сторонами є неможливим, він просить припинити право власності відповідача на цю частку з виплатою їй компенсації за його рахунок, виходячи із дійсної вартості домоволодіння в цінах станом на час його звернення до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному, у межах позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, пояснила, що грошові кошти за свою частину вже отримала. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] залишили розгляд позову на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Судом встановлено, що домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] належить за правом приватної власності: - позивачу [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 11.04.2000 Першою ХДНК, реєстровий №2-1009 - 39/150 частини; - відповідачу [PERSON], на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.07.2012 - 6/150 частини; - [PERSON] - 38/100 частини; [PERSON] - 16/100 частини; та [PERSON] - 16/100 частини, на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.12.1985. Як вбачається з довідки КП «ХМБТІ» від 19.09.2016 за №1014417 та технічного паспорту на домоволодіння, виготовленого 29.09.2016 КП «ХМБТІ», зазначене домоволодіння складається з двох житлових будинків літ. «А-1», з прибудовами та літ. «Б-1» з прибудовами та решти надвірних будівель. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 684 кв.м., наданій під житлову забудову рішенням Червонозаводської районної ради за № 33 від 19.06.1956. Дійсна вартість домоволодіння станом на 29.09.2016 складає 679 298 грн. Житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, складається з двох житлових квартир, з різними виходами та окремими системами життєзабезпечення. Позивач [PERSON] постійно зареєстрований у домоволодінні будинку та фактично займає квартиру за №2, загальною площею 67,4 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м, яка належала спадкодавцям сторін. Квартиру за №1, будинку літ. «А-1», житловий будинок літ. «Б-1» займають співвласник [PERSON] та спадкоємець власників [PERSON]. [PERSON] у домоволодінні не мешкає, вона отримала 6/150 частин домоволодіння, як спадкоємець за заповітом після смерті дідуся [PERSON] Фактично належна їй частина знаходиться у квартирі за №2 житлового будинку літ. «А-1», у постійному користуванні позивача, який постійно користується цією власністю та відносно неї виконує всі обов'язки власнику. Виниклий між сторонами конфлікт щодо зазначеної власності, змусив позивача становити питання щодо припинення права власності відповідача на належну їй частку. При цьому позивач підтверджує факт того, що з часу отримання власності відповідач ніколи не претендувала на фактичне користування власністю, бо спадкова квартира призначена для мешкання одного власнику, її частка є мізерною, у цьому житлі вона не потребує, що вона не бажає проводити капітальний ремонт власності, який у теперішній час є необхідним для збереження нерухомості, до якої надходить належна їй частка. Суд вважає належним спосіб захисту позивачем свого права співвласнику зазначеної нерухомості. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. (правова позиція Верховного суду України, висловлена у Постанові від 16.01.2012 по справі за №6-81кс11, у Постанові від 02.07.2014 по справі за №6-68цс11, у Постанові по справі за №6-37цс13). Частка домоволодіння, яка належить відповідачу [PERSON] складає 6/150 частини. Як вбачається з наданих судові технічних документів з визначеною вартістю домоволодіння, у домоволодінні на цю частку припадає майна на 21941 грн. (в цінах станом на 29.09.2016). Суд приходить до висновку, що частка, яка належить відповідачу, є незначною та не може бути виділена в натурі, бо квартира №2 будинку літ. «А-1» є неподільною, вона призначена для мешкання однієї сім'ї, має єдиний вихід та єдину систему життєзабезпечення. Спільне володіння і користування зазначеною квартирою позивачем та відповідачем неможливо з приводу неприязних відносин та наявністю конфлікту між нами. Припинення права власності відповідача на частку у домоволодінні з виплатою їй компенсації відповідно дійсної вартості домоволодіння в цінах станом на 29.09.2016, а саме - 21941 грн., суд вважає відповідним вимогам ст. 365 ЦК України. Письмова заява [PERSON] свідчить про те, що до часу розгляду справи по суті, остання одержала від позивача всю належну суму компенсації, вона згодна з цією сумою, інших претензій до позивача не має та згідна з припиненням її права власності на частину домоволодіння. Суд вважає, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам її сім'ї, бо [PERSON] з часу отримання права власності на 6/150 частини у домоволодінні №14/64 по вул. Аравійській у 2012 році, у ньому не проживає та не користується ним, як житлом. Вона зі своєю сім'єю постійно мешкає та зареєстрована у квартирі за №7, житлового будинку за № 28 по вулиці Миргородській у м.Харкові, про що свідчить дані її громадянського паспорту тощо. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved