Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

\~\~\~Позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальних\~збитків,\~завданих внаслідок\~вчинення кримінального\~правопорушеннядо відповідача [PERSON] У позові вказує, що він є зареєстрованою у ДПІ в м.Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області фізичною особою підприємцем і основним видом його діяльності є роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, а також інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. 21.03.2017\~року згідно\~наказу №1-К\~«Про прийняття\~на роботу»\~позивачем на\~роботу була\~прийнята відповідачка\~-\~[PERSON]\~на посаду\~продавця у\~торгівельному павільйоні\~№42\~6-го\~ряду КП\~МТК «Калинівський\~ринок» по\~вул.Калинівській,\~13-А,\~в м.Чернівці.\~Також,\~22.03.2017\~року між\~позивачем та\~[PERSON]\~був укладений\~відповідний трудовий\~договір,\~за яким\~відповідачка зобовязалася\~виконувати обовязки\~продавця.В подальшому відповідачка в період часу з 22.03.2017 року по 25.09.2017 року, працюючи продавцем у вищевказаному торгівельному павільйоні, будучи наділеною правомочністю по розпорядженню, управлінню та зберіганню наявного у ньому товару, вчинила протиправні дії, а саме: привласнила та розтратила товарно-матеріальні цінності, що поставлялись для реалізації у торгівельний павільйон, на загальну суму 57 875 гривень, чим заподіяла позивачу матеріальну шкоду на вказану суму. Вказує, що даний факт заподіяння позивачу майнової шкоди неправомірними діями відповідачки був підтверджений вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.02.2018 року у кримінальному провадженні №12017260030000627, що вступив в законну силу 26.03.2018 року, яким було встановлено, що відповідачка, працюючи на посаді продавця в торгівельному павільйоні №42 6-го ряду КП МТК «Калинівський ринок» по вул.Калинівській, 13-А, в м.Чернівці, будучи матеріально-відповідальною особою, в період часу з 22.03.2017 року по 25.09.2017 року отримувала товарно-матеріальні цінності для подальшої реалізації, однак не маючи наміру виконувати покладені на неї згідно договору обовязки, умисно, з корисливих спонукань, реалізовуючи свій злочинний умисел, привласнила та розтратила товарно-матеріальні цінності на загальну суму 57875 грн., які були їй ввірені та перебували у її віданні, тим самим своїми умисними діями заподіяла ФОП [PERSON] матеріальної шкоди на вказану суму. Даним вироком відповідачку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, призначено їй покарання у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік, та на підставі ст.ст.75, 76 КК України її звільнено від відбування призначеного основного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік. Також, вказує, що у вироку суду встановлено, що відповідачка повністю визнала свою вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч.1 ст. 191 КК України, та пояснила, що вона дійсно за період роботи з 22.03.2017 року по 25.09.2017 року привласнила та розтратила належні йому товарно-матеріальні цінності на загальну 57875 грн. Позивач звертає\~увагу суду\~на те,\~що з\~відповідачки також\~підлягають стягненню\~на його\~користь судові\~витрати,\~понесені ним\~у звязку\~із залученням\~спеціалістів,\~а саме:\~ТОВ Аудиторська\~фірма «Вест\~Аудит»,\~на підставі\~договору №09/10-17\~від09.10.2017 року,\~яким за\~наслідками проведеного\~аудиту у\~звіті від\~18.10.2017\~року у\~продавця [PERSON]\~(відповідачки)\~за період\~з 21.03.2017\~року пороку була встановлена нестача товарно-матеріальних цінностей в кількості 146 шт. на суму 57875 гривень. Вказані витрати на проведення аудиту склали 3000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №14 від 18.10.2017 року, виданого ТОВ АФ «Вест Аудит», та вони, на думку позивача, повязані із розглядом цієї справи, підтверджують обставини, які мають значення для справи, так як аудитом був встановлений розмір завданих йому збитків протиправними діями відповідачки. Вказує, що на даний час відповідачка завдану майнову шкоду не відшкодувала, на телефонні дзвінки не відповідає та цивільний позов в кримінальному провадженні №12017260030000627 позивачем не предявлявся. На основі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі - стягнути з [PERSON], [INFO], на користь позивача - [PERSON], [INFO], матеріальну шкоду заподіяну йому внаслідок вчинення злочину у розмірі 57 875 (пятдесят сім тисяч вісімсот сімдесят пять) гривень; стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати на проведення аудиту в сумі 3000 (три тисячі) гривень. В судове засідання позивач не зявився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу у його відсутність, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча була повідомленою про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та постановити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.27) позивач [PERSON] є зареєстрованою у ДПІ в м.Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області фізичною особою підприємцем. 21.03.2017 року згідно наказу №1-К «Про прийняття на роботу» позивачем на роботу була прийнята відповідачка - [PERSON] на посаду продавця у торгівельному павільйоні №42 6-го ряду КП МТК «Калинівський ринок» по вул.Калинівській, 13-А, в м.Чернівці (а.с.23). Також, 22.03.2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений відповідний трудовий договір, за яким відповідачка зобовязалася виконувати обовязки продавця (а.с.24). Вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.02.2018 року у кримінальному провадженні №12017260030000627, що вступив в законну силу 26.03.2018 року, було встановлено, що відповідачка, працюючи на посаді продавця в торгівельному павільйоні №42 6-го ряду КП МТК «Калинівський ринок» по вул.Калинівській, 13-А, в м.Чернівці, будучи матеріально-відповідальною особою, в період часу з 22.03.2017 року по 25.09.2017 року отримувала товарно-матеріальні цінності для подальшої реалізації, однак не маючи наміру виконувати покладені на неї згідно договору обовязки, умисно, з корисливих спонукань, реалізовуючи свій злочинний умисел, привласнила та розтратила товарно-матеріальні цінності на загальну суму 57875 грн., які були їй ввірені та перебували у її віданні, тим самим своїми умисними діями заподіяла ФОП [PERSON] матеріальної шкоди на вказану суму (а.с.7-8). Даним вироком відповідачку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, призначено їй покарання у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з матеріальною відповідальністю строком на 1 рік, та на підставі ст.ст.75, 76 КК України її звільнено від відбування призначеного основного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік. При цьому, як вбачається з вказаного вироку суду цивільний позов в кримінальному провадженні № 12017260030000627 не предявлявся та судом не вирішувався. На даний час відповідач завдану позивачу майнову шкоду не відшкодувала. На підставі\~договору №09/10-17\~від09.10.2017 року,\~укладеного між\~позивачем та\~ТОВ Аудиторська\~фірма «Вест\~Аудит»,\~аудитором було\~виконано звіт\~про фактичні\~результати стосовно\~нестачі у\~продавця ФОП\~[PERSON]\~[PERSON]\~від 18.10.2017\~року (а.с.10-19).\~За наслідками\~проведеного аудиту\~у звіті\~у продавця\~[PERSON]\~(відповідачки)\~за період\~з 21.03.2017\~року по25.09.2017 року була встановлена нестача товарно-матеріальних цінностей в кількості 146 шт. на суму 57875 гривень. Витрати на проведення аудиту склали 3000 грн., що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 18.10.2017 року, виданого ТОВ АФ «Вест Аудит» (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на вище наведене, враховуючи те, що вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.02.2018 року, який набрав законної сили 26.03.2018 року, встановлено те, що відповідачка привласнила та розтратила належні позивачу товарно-матеріальні цінності на загальну суму 57875 грн., які були їй ввірені та перебували у її віданні, суд вважає, що вказана матеріальна шкода в розмірі 57875 грн., завдана позивачу внаслідок скоєння кримінального правопорушення, підлягає відшкодуванню відповідачкою на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати повязані із залученням спеціалістів, які згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд вважає, що з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені ним у звязку із залученням спеціалістів, а саме: ТОВ Аудиторська фірма «Вест Аудит», що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 18.10.2017 року, виданого ТОВ АФ «Вест Аудит» (а.с.9). Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує і той факт, що відповідно до вказаного вироку, зазначені питання судом не вирішувались. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved