Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення моральної шкоди, повязаної із отриманням професійного захворювання та травми на виробництві до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 жовтня 2013 року під час виконання позивачем трудових обовязків стався нещасний випадок. По даному факту на підприємстві складено акт проведення розслідування. У звязку з чим позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: неповна ампутація 2 пальця лівої кісті на рівні н/з середньої фаланги. Висновком МСЕК від 25.12.2013 року встановлено 10% втрати професійної працездатності. 30.01.2014 року Фондом ССНВВПЗ позивачу призначено щомісячні страхові виплати та була сплачена одноразова допомога. Додатково зазначив, що в умовах шкідливих факторів на вугільних підприємствах загалом позивач має стаж роботи майже 18 років. У 2014 році у позивача вперше було виявлено загальне захворювання: радикулопатія L5, S1 в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим компонентом, у 2014 році встановлено 3 групу інвалідності по загальному захворюванню за вказаним діагнозом. 30.07.2014 року позивача було звільнено за станом здоровя. 09.02.2017 року після проведення розслідування хронічних професійних захворювань комісією було складено акт форми П-4. 14.03.2017 року обласна МСЕК встановила позивачу за сукупністю 65 % втрати працездатності та 3 групу інвалідності. Моральна шкода позивачу не призначалася та не виплачувалася. У звязку з нещасним випадком на виробництві та професійного захворювання, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втрата працездатності в звязку з травмою повязаною з виробництвом та професійним захворюванням, позбавило його можливості працювати, що призвело до моральних страждань. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 650000 гривень. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, виходив із тривалості й глибини душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок захворювання, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоровя. Тому, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 650000 гривень. В судове засідання сторони не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача вимоги не визнав у повному обсязі. Надав суду письмові заперечення, в яких суд просив відмовити позивачу у задоволенні вимог позову, оскільки позивачем не доведено факт отримання моральних страждань. Дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у судовому засіданні наступні обставини. Позивач [PERSON] з 10 листопада 1999 року до 28 липня 2014 року включно працював на підприємстві відповідача у якості машиніста гірничовиймальних машин 5 та 6 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, після чого був звільнений за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю за станом здоровя, що підтверджується його трудовою книжкою (а.с. 4-7). 04 жовтня 2013 року о 10.10 годині з [PERSON] під час виконання трудових обовязків стався нещасний випадок за наступних обставин: в процесі виконання робіт, о 10.10. [PERSON] та [PERSON] знаходилися під секцією №184 і замінювали правий захватний пристрій комбайна JOY-4LS20. Під час розєднання рейки [PERSON] за допомогою лома та молотка вибивав зєднувальний «палець». При черговому ударі молотком [PERSON] вдарив себе по лівій кісті. Особами, які допустили у даному випадку порушення законодавства про охорону праці, визнано [PERSON], який проявив особисту необережність при виконанні змінного завдання, порушення п. 1.11. «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поводженню в шахті машиніста гірничих виїмкових машин» ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2013-2015 рр», про що свідчить акт №75 від 10 жовтня 2013 року про нещасний випадок, повязаний з виробництвом складений за формою Н-1, та актом від 10 жовтня 2013 року про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (а.с. 13-16). 9 лютого 2017 року Публічним акціонерним товариством складений стосовно позивача акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с. 11-12). 25 грудня 2013 року, первинно, [PERSON] встановлено 10 % втрати професійної працездатності з 25.12.2013 року, безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК. Позивачу протипоказана важка фізична праця та робота в підземних умовах, рекомендовано медикаментозне та оперативне лікування (а.с. 17). 18 червня 2014 року, первинно, [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності з 18.06.2014 року до 01.07.2015 року, дата чергового перегляду 18.06.2015 року, що підтверджується довідкою МСЕК. (а.с. 20). 14 березня 2017 року, повторно, [PERSON] встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності з 24.02.2017 року до 14.03.2019 року, та повторно встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК. Позивачу рекомендовано медикаментозне лікування (а.с. 18-19). За висновком ЛКК виданою Димитровською центральною міською лікарнею [PERSON] встановлено діагноз: ЛКК №2224/22 від 05.07.2016 року радикулопатія L5, S1 в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим компонентом (а.с.35). Виданий медичний висновок Інститутом медицини праці національної академії медичних наук від 24 травня 2016 року [PERSON] встановлено діагноз: радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим компонентом. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, (першого-другого ступеню) (а.с.29). [PERSON] перебував на лікуванні в Мирноградському центрі первинної медико-санітарної допомоги з 04.10.2013 року по 11.2013 року, з 27.03.2014 року по 17.04.2014 року, з 20.10.2015 року по 30.10.2015 року, з 28.01.2016 року по 16.02.2016 року, з 17.02.2016 року по 29.02.2016 року, з 22.11.2016 по 05.12.2016 року, з 07.12.2016 по 16.12.2016 року, з діагнозом: радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями та стійким больовим компонентом. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, (першого-другого ступеню) (а.с.21-28). Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується, на підставі положень частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, особою, яка її завдала, за наявності її вини. Завдана під час виконання своїх трудових (службових) обовязків шкода працівнику на підставі статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодовується юридичною особою власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Про право на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок дій або бездіяльності юридичної особи висловився Конституційний суд України у своєму рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (справа про страхові виплати) від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008. Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що позивачеві спричинені моральні страждання, повязані із втратою ним 65% працездатності, отриманням ним фізичних страждань і болю, який він відчував протягом тривалого періоду та відчуває до цього часу, змінами, які настали в його житті внаслідок необхідності проходити лікування, в тому числі і оперативне втручання, необхідністю додатково організовувати своє життя, що є прямим наслідком нещасного випадку, який стався з позивачем 04 жовтня 2013 року і отриманим професійним захворюванням, але сума, заявлена позивачем у 650000 гривень, механізм розрахунку якої позивачем суду не доведений, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. З урахуванням ступеня вини позивача у нещасному випадку, який стався 04 жовтня 2013 року, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві спричиненої йому моральної шкоди, стягнути з відповідача на його користь 30000 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 640 гривень, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ звільнений від зазначених витрат при подачі позову до суду, визначений на час звернення позивача за захистом свого права до суду. На підставі статей 1167, 1172 Цивільного кодексу України, статті 2371 Кодексу законів про працю України

Outcome: partial