Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області, зазначаючи у позовній заяві про те, що 29 травня 1995 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в с.Брани Горохівського району Волинської області по вул.Калахани, 14. [PERSON] залишила заповіт на користь позивача. Оскільки правовстановлюючих документів на це майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на цей будинок, то позивач просив визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року первісного відповідача Бранівську сільську раду Горохівського району Волинської області замінено належним відповідачем [PERSON]. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, однак звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON]. не зявився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. З довідки № 163 від 02 лютого 2016 року, виданої Бранівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.3), вбачається, що за [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Брани Горохівського району Волинської області по вул. Калахани, 14. [PERSON] до дня смерті проживала одна у вищезазначеному будинку і після її смерті залишилось спадкове майно, що знаходиться на території вищевказаної сільської ради. Спадкоємцем майна [PERSON] за законом є її дочка [PERSON], [INFO], за заповітом - внук [PERSON], який вступив у володіння спадковим майном до шести місяців шляхом спільного проживання в [INFO]. З довідки виконавчого комітету Бранівської сільської ради від 23 листопада 2016 року вбачається, що згідно рішення сесії сільської ради від 31 березня 1994 року № 16/5 [PERSON] надавалось безоплатно земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,2 га. та для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,56 га. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 083362, виданого 08 квітня 2016 року Бранівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.10), [PERSON] померла 29 травня 1995 року в с.Брани Горохівського району Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина. З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції. Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При житті [PERSON] заповіла позивачу житловий будинок з надвірними будівлями, що вбачається із заповіту, посвідченого 18 травня 1990 року виконавчим комітетом Бранівської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області (а.с.6), який в подальшому не скасовувався та не змінювався. Матеріалами спадкової справи № 292/2017, заведеної 23 червня 2017 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.48-56), стверджується, що крім [PERSON], яка діяла від імені [PERSON]., із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Довідкою виконавчого комітету Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області № 1714 від 29 листопада 2017 року (а.с.63)стверджується, що відповідач не проживала разом із [PERSON] та не вступила у фактичне управління і володіння спадковим майном. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Як вбачається із технічної документації на садибний житловий будинок, який знаходиться в в с.Брани Горохівського району Волинської області по вул.Калахани, 14 (а.с.7-9), вищевказаний житловий будинок складається із коридора площею 3,3 кв.м., кухні площею 10,4 кв.м., кімнати площею 11,0 кв.м., кладової площею 3,6 кв.м. На території цієї садиби знаходяться, крім будинку, ще й гараж, сарай, огорожа. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державноїнотаріальної контори від 04 серпня 2017 року (а.с.5), [PERSON], яка діяла в інтересах позивача, відмовлено увидачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с.Брани Горохівського району Волинської області по вул.Калахани, 14, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. З посвідчення серії АБ № 261909, виданого 12 травня 2003 року (а.с.12), вбачається, що [PERSON] є інвалідом 1 групи довічно. Отже, судом встановлено, що [PERSON]., як спадкоємець за заповітом після померлої [PERSON] має право на спадкування її майна, прийняв спадщину в установленому порядку, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок (А-1) загальною площею 28,3 кв.м., де житлова площа складає 11,0 кв.м., допоміжна 17,3 кв.м., гараж (Б-1), сарай (В-1), огорожу (Г-1), після померлої 29 травня 1995 року [PERSON].

Outcome: approved