Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказала, що 05 грудня 2000 року померла її мати [PERSON]. 23 липня 1996 року мати позивачки склала на її імя заповіт на все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, а саме земельну ділянку розміром 0,5874 га, землю передано для ведення особистого селянського господарства - 0,3374 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,2500 га, розташованої в с. Пустоварівка Сквирського району Київської області по вул.. Гагаріна 76, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю Серія ІІ КВ № 102238. Позивачка є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Відповідно до вимог ст. 560 ЦК України 1963 року спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При зверненні в нотаріальну контору нотаріус видала позивачу свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок (спадкова справа № 297, № в реєстрі 1054 від 18.05.2002 року). При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини на земельну ділянку, нотаріус видала позивачу відмову, оскільки державний акт на право приватної власності на землю видано після смерті матері, 03.10.2002 року, відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про нотаріат» не приймаються документи які не відповідають вимогам законодавства. Позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,5874 га, землю передано для ведення особистого селянського господарства - 0,3374 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,2500 га, розташованої в с. Пустоварівка Сквирського району Київської області по вул.. Гагаріна 76, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю Серія ІІ КВ № 102238. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує (а.с. 15). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Сквирського району Київської області у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов визнає, заперечень не має (а.с. 16). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 05 грудня 2000 року померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-БК № 271798 (а.с.4). 23 липня 1996 року мати позивачки склала на її імя заповіт на все своє майно (а.с. 5 копія заповіту). За життя [PERSON] була власником земельної ділянки розміром 0,5874 га, землю передано для ведення особистого селянського господарства - 0,3374 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,2500 га, розташованої в с. Пустоварівка Сквирського району Київської області по вул.. Гагаріна 76, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю Серія ІІ КВ № 102238 (а.с. 8). Позивачка оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку було видано після смерті спадкодавці, а саме 03 жовтня 2002 року, про що також свідчить лист відмова Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області від 10.09.2015 року № 1410\\01-16 (а.с.9). За змістом ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивачка прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини державному нотаріусу (спадкова справа № 279, № в реєстрі 1054 від 18.05.2002 року), а також позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав померлій [PERSON], яка померла 05 грудня 2000 року (а.с.7). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка після смерті матері прийняла спадщину шляхом подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючий документ на земельну ділянку видано після смерті спадкодавця отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суд з даним позовом позивачка не має можливості.

Outcome: approved