Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», з верандою літ. «а», загальною площею 34,40 кв.м., із них житловою площею 20,10 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позов обґрунтований тим, що після смерті [PERSON], яка за життя заповідала даний житловий будинок позивачу, позивач прийняла спадщину, оскільки в шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, враховуючи, що право власності на житловий будинок не було зареєстровано за спадкодавцем, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим позивач не має можливості реалізувати своє право на спадкування, тому вона звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином, представник позивача подав заяву, в якій поданий позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача, Люботинської міської ради Харківської області, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. Рішенням № 8 Люботинської міської Ради депутатів трудящих від 20 квітня 1961 року виділено земельну ділянку гр. [PERSON] в безстрокове користування розміром 400 (чотириста) кв.м. в [ADDRESS], для будівництва спареного житлового будинку з гр. [PERSON] по [ADDRESS]. 12 травня 1961 року був складений акт на підставі рішення № 8 Люботинської міської Ради депутатів трудящих від 20 квітня 1961 року про виділ в натурі земельної ділянки загальною площею 400 (чотириста) кв.м. розташований в [ADDRESS], гр. [PERSON]. 12 червня 1961 року було складено Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого нотаріусом Люботинської держнотконтори Медведєвою В.Д. 07 грудня 1961 року реєстр № 3560. В період з 1967 року по 1975 рік гр. [PERSON] був зведений житловий будинок з прибудовою та з надвірними будівлями та спорудами, але право власності на вище зазначений житловий будинок з прибудовою та з надвірними будівлями та спорудами належним чином оформлено не було. Згідно повідомлення виконавчого комітету Люботинської міської ради № 03-40/1795 від 24.07.2014 року, відповідно до рішення виконкому Люботинської міської ради депутатів трудящих від 28.11.1968 року, протокол № 26, поштову адресу будинку по [ADDRESS] змінено на [ADDRESS]. 15 листопада 2001 року [PERSON], на випадок своєї смерті було складено заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Люботині, Харківської області, [ADDRESS], заповіла [PERSON]. Цей заповіт посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу 15.11.2001 року, реєстр № 2218. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2006р. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст.ст. 1268, 1269 ЦК України такими, що прийняли спадщину, вважаються особи, які проживали із спадкодавцем на час її відкриття та не відмовились від спадщини, а також ті особи, які у шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується інформацією Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, викладеною в листі № 341/01-16 від 11.03.2015р. Відповідно до положень ст.ст. 1233, 1234, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно висновку Люботинського проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро від 08.02.2011 року позивачу надано дозвіл на збереження об'єктів, побудованих з відхиленням від проектної документації: житлового будинку літ.«А-1», з прибудовою літ.«А1-1» з верандою літ. «а» загальною площею 34,40 кв.м., із них житловою площею 20,10 кв.м., льоху літ. «ап», сараю літ. «В», убиральні літ. «Г», душу літ. «Д», фундаменту літ. «Бфт» на земельній ділянці по [ADDRESS]. В акті також зазначено, що будівництвом права інших осіб не порушуються. Рішенням Люботинської міської ради № 250 від 28 квітня 2011 року позивачу надано дозвіл на збереження побудованого з відхиленням від проектної документації житлового будинку літ.«А-1», з прибудовою літ.«А1-1», з верандою літ. «а» загальною площею 34,40 кв.м., із них житловою площею 20,10 кв.м., льоху літ. «ап», сараю літ. «В», убиральні літ. «Г», душу літ. «Д», фундаменту літ.«Бфт» на земельній ділянці по [ADDRESS] та надано згоду на виділення земельної ділянки орієнтовною площею 400 кв.м. під уже збудоване нерухоме майно по [ADDRESS]. Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що померла заповідала належний їй житловий будинок позивачу, яка є такою, що прийняла спадщину, однак самостійно реалізувати своє право на спадкування не має можливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved