Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про відшкодування моральної шкоди в зв`язку з виробничою травмою та професійним захворюванням. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 19.01.1995року працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» у шкідливих умовах, з повним робочим днем під землею. 26.11.2009 року, виконуючи виробниче завдання по виїмці вугілля комбайном УКД-200, він отримав травму правого ока, про що було складено акт № 102 про нещасний випадок на виробництві, з визнанням травмування таким, що сталося на виробництві. Висновком МСЕК № 085139 від 25.01.2010 року позивачу було вперше встановлено стійку втрату працездатності на 10 %. Виконуючи виробниче завдання 01.05.2019 року у верхньому сполученні 26 західної лави пласта С-13 його було травмовано в стопу лівої ноги випавши куском породи, про складено акт № 6 про нещасний випадок на виробництві, з визнанням травмування таким, що сталося на виробництві. Висновком МСЕК № 086379 від 26.09.2019 року позивачу було вперше встановлено стійку втрату працездатності на 25 %. В умовах важкої фізичної праці з серпня 2019 року його фізичний стан значно погіршився, і він пройшов курс лікування в Державній установі «Інститут медицини праці ім. Ю.Л. Кундієва» , де йому вперше встановлено професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (один-два). Відповідно до висновку МСЕК від 07.07.2021 року [PERSON] вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності внаслідок професійного захворювання за сукупністю на 65 %, з яких первинно 30 % - хронічний бронхіт, 10 % - виробнича травма 2009 року, 25 % - виробнича травма 2019 року, безстроково, та встановлено третю групу інвалідності. Згідно акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 30.04.2021 року професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, концентрації виробничого пилу, в зв`язку з чим позивач отримав професійне захворювання. Внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, переживання, викликані наслідками виробничих травм та професійного захворювання [PERSON] . Останній на 65 % втратив професійну працездатність, втратив здатність повністю реалізовувати свої можливості, постійно змушений примати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання. Стан здоров`я позивача став незадовільним, він часто проходить профілактичне лікування, обстеження, змушений пристосовуватися до атмосферних перепадів. Вказані обставини обумовлюють необхідність [PERSON] пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя і свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, яку останній просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди в розмірі 32500,00 гривень одноразово. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 28.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 03.12.2021 року (а.с.21). Від відповідача на адресу суду 19.11.2021 року надійшов відзив на позов в межах строку, визначеного ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 28.10.2021 року, тому суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» до розгляду в межах даної цивільної справи. Згідно відзиву на позов відповідач просить суд розглянути справу за відсутності їх представника у відповідності до норм чинного законодавства. Відповідач зауважив, що, згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди завданої робітнику роботодавцем, у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності. Так сума стягнення за кожні 10 % втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. Окрім того, зауважив, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін його життєвих і виробничих стосунках (а.с.24-25). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 19.01.1995 року по 16.10.2019 року працював на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» та 16.10.2019 року наказом № 204-к від 17.10.2019 року звільнений в зв`язку з виявленою невідповідністю стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, за п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] від 17.02.2000 року (а.с.18-19). Відповідно до акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, № 102, затвердженого 30.11.2009 року директором ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», [PERSON] внаслідок нещасного випадку, який стався з останнім на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» 26.11.2009 року о 19.50 годині, отримав ушкодження у вигляді: контузії правого ока, саден роговиці та кон`юнктиви з імпрегнацією вугільного пилу. Причинами нещасного випадку визнано: порушення трудової та виробничої дисципліни (а.с.11). Згідно із випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН-04 № 085139 від 25.01.2010 року [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності первинно у 10 % з 25.01.2010 року за наслідками трудового каліцтва. Визначена потреба [PERSON] у медикаментозному лікуванні (а.с.12). Відповідно до акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, № 6, затвердженого 07.05.2019 року директором ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», [PERSON] внаслідок нещасного випадку, який стався з останнім на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» 01.05.2019 року о 00.05 годин, отримав ушкодження у вигляді: забою, здавлення переднього відділу лівої стопи; неповної травматичної ампутації на рівні нігтьових фаланг 4, 5 пальців лівої стопи; відкритого перелому середньої фаланги 5 пальця, що відносяться до легких виробничих травм. Причинами нещасного випадку визнано: порушення трудової та виробничої дисципліни (а.с.13-14). Згідно із довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 086379 від 29.09.2019 року [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності за сукупністю на 35 % з 05.09.2019 року, безстроково: первинно на 25 % за трудовим каліцтвом 01.05.2019 року, повторно на 10 % за трудовим каліцтвом від 26.11.2009 року. Визначена потреба [PERSON] у медикаментозному лікуванні (а.с.16). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.04.2021 року професійне захворювання [PERSON] , а саме хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (один-два), виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу та концентрації виробничого пилу (а.с.6-9). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 098633 від 07.07.2021 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності за сукупністю на 65 %, з 26.05.2021 року по 01.08.2022 року, а саме: первинно на 30 % за професійним захворюванням, повторно на 25 % за трудовим каліцтвом 01.05.2019 року, повторно на 10 % за трудовим каліцтвом від 26.11.2009 року, та встановлено третю групу інвалідності (а.с.10). Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання № 13/408 від 13.04.2021 року, виписок з медичних карт № 364 від 21.04.2021 року та 08.09.2021 року [PERSON] встановлено діагноз за професійним захворюванням : хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (один-два) (а.с.3-5). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем відповідно до ст. 237-1 КЗпП України. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності під час роботи на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1». Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків. При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак [PERSON] не конкретизує, в чому саме виразились погіршення його життєвих умов та способу життя. З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 32500 (тридцять дві тисячі) гривень 00 копійок, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, а останній, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 908,00 гривень. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved