Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про тлумачення правочину та визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог вказав, що [INFO] в смт. Веселинове Миколаївської області помер його батько [PERSON], смерть якого було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського РУЮ Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації смертей 25 грудня 2006 року було зроблено відповідний актовий запис за № 126. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входять частина житлового будинку [ADDRESS]. За життя його батько заповіту не склав, тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали він, дружина батька [PERSON], та [PERSON], які в встановленому законному порядку відмовилася від спадщини про що подали відповідні заяви до Веселинівської державної нотаріальної контори. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину. Оглянувши надані документи, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вказуючи на те що з наданого ним договору купівлі-продажу та реєстраційного посвідчення не зрозуміло, що саме було предметом купівлі-продажу - частка в спільній частковій власності ( ? частка житлового будинку) чи окреме майно (квартира №2) та чи у власність набув [PERSON] це майно чи у користування та через невідповідність інших правовстановлюючих документів вимогам чинного законодавства. Бажаючи оформити своє право власності на спадкове майно, позивач звернувся з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити його позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просить задовольнити його вимоги, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя на законних підставах набув права власності на житловий будинок, це його право ніким не заперечене, не оскаржене, не скасоване і воно не припинилося у зв`язку з його смертю. Відповідач Державне підприємство «Радгосп «Виноградна долина» в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не відомо. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Миколаївської області Улусян В.В. не заперечував щодо задоволення позову, вважає позов обґрунтованим. Третя особа Веселинівська філія Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не відомо. Третя особа - [PERSON] не заперечувала, щодо задоволення позову, вважає позов обґрунтованим. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], третю особу - [PERSON] дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в смт. Веселинове Миколаївської області помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданий 25 грудня 2006 р. /а.с. 8/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з частина житлового будинку [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не склав відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом набув син померлого - [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які в встановленому законному порядку відмовилася від спадщини про що подали відповідні заяви до Веселинівської державної нотаріальної контори. В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом 08.07.2014 р. за вих. № 762/01-16 було надано розяснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що з наданого позивачем договору купівлі-продажу та реєстраційного посвідчення не зрозуміло, що саме було предметом купівлі-продажу - частка в спільній частковій власності ( ? частка житлового будинку) чи окреме майно (квартира №2) та чи у власність набув [PERSON] це майно чи у користування та через невідповідність інших правовстановлюючих документів вимогам чинного законодавства./а.с. - 10/. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.06.1992 року покійний [PERSON] придбав квартиру № 2 в житловому будинку [ADDRESS], а згідно даних Веселинівської філії ММБТІ за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку. Таким чином, в поза судовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно та не має можливості самостійно тлумачити зміст договору купівлі-продажу від 16.06.1992 року в зв'язку зі смертю однієї сторони - покупця. В силу ст. 213 ЦК України, на вимогу однієї сторони суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загально прийняте у відповідній сфері відносин значення термінів. В силу ст. 202 ЦК України договір купівлі-продажу є правочином. Так, 16.06.1992 року між Радгоспом «Виноградна долина» Веселинівського району в особі заступника головного бухгалтера радгоспу Агафонової В.О. в подальшому - «Продавець» з одного боку та [PERSON] з іншого боку, було укладено договір купівлі - продажу, за змістом якого «Продавець» продав, а [PERSON] придбав ? частину житлового будинку та отримав в користування квартиру № 2 в житловому будинку [ADDRESS]. Таким чином предметом правочину в договорі купівлі-продажу вказана квартира № 2 та ? частина господарських та побутових будівель і споруд. Разом з тим, за даними Веселинівської філії Миколаївського МБТІ за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку № 5, який є двохквартирним, з надвірними господарчо-побутовими будівлями, котрий розташований в [ADDRESS], а не на квартиру № 2 та ? частину господарських та побутових будівель і споруд, що підтверджується технічним паспортом на житловий (індивідуальний) будинок, довідкою Веселинівської філії Миколаївського МБТІ № 62 від 13 червня 2014 року. /а.с.-14-18/. Решта будинку та господарських і побутових будівель та споруд належить [PERSON], яка набула право власності на підставі договору дарування від 07 квітня 1998 року та реєстраційного посвідчення від 06 червня 1998 року. /а.с.-22/. Така розбіжність пояснюється тим, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання при цьому приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку належать власникам квартири у дво або багатоквартирному житловому будинку на праві спільної сумісної власності, що закріплено в ст. 382 ЦК України. Таким чином з договору вбачається, що надвірні господарчо-побутові будівлі і споруди набувалися у спільну часткову власність, а згідно технічного паспорту на житловий (індивідуальний) будинок вбачається поділ житлового будинку та надвірних господарсько-побутових будівель та споруд на дві окремі частки. Отже, суд при тлумаченні змісту правочину прийшов до переконання, що при укладенні договору купівлі - продажу [PERSON] придбав ? частину житлового будинку № 5 (літ. А), який є двохквартирним з господарчо-побутовими будівлями і спорудами та ? частину літньої кухні (літ. Б), ? частину погреба (літ. Бп/д), ? частину вбиральні (літ. Д), ? частину споруд (літ. 1-8), які розташовані в [ADDRESS]. Згідно ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] та прийняв спадщину, але з незалежних від нього причин не має можливості оформити своє право власності на спадкове майно. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved