Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що вона є власником квартири, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 55/21, згідно договору купівлі-продажу від 17 липня 2006 року. В даній квартирі зареєстровані її рідні [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак окрім рідних в квартирі також зареєстровано [PERSON], якого згідно п. 5.1.4 договору купівлі-продажу колишні власники повинні були зняти з реєстрації до 01.08.2006 року, але до теперішнього часу хоча він в квартирі і зареєстрований але не мешкає в ній з 2006 року, чим чинить перешкоду у користуванні її власністю, а тому вважає, що [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою № 21, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 55. Позивач [PERSON] про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання не зявилась, згідно заяви просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, згідно заяви позовні вимоги визнає, просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] 17 липня 2006 року, позивач [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру № 21, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 55. Відповідно до п. 5.1.4 наведеного договору купівлі-продажу продавці повинні були зняти з реєстрації усіх інших осіб, прописаних (зареєстрованих), в квартирі, яка є предметом договору, не пізніше 01.08.2006 року. Згідно копії домової книги квартири № 21, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 55, та довідки КП «ЄРЦ» в№ 2966 від 30.10.2014 року в квартирі № 21, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 55, зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які згідно позовної заяви є членами сімї позивача, та [PERSON], який є колишнім власником квартири та який згідно акту КП «ЕРЦ» від 30.10.2014 року в квартирі не мешкає з 2006 року. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі № 21, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 55, більш, ніж один рік без поважних причин, позивач [PERSON] є власником даної квартири, а знаходження відповідача на реєстраційному обліку чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй квартирою, тому його повинно бути визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 21, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 55.

Outcome: approved