overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Позов обґрунтований тим, що сторони по справі є батьками повнолітнього [PERSON] та на теперішній час шлюб між ними розірвано. Син проживає разом із матір'ю. На теперішній час син навчається у Харківській державній академії фізичної культури, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання. Відповідач матеріальної допомоги не надає, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження № 022911 від 03.04.1997 р. [PERSON] проживає разом із матір'ю, позивачем по справі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 03-10/16 від 05.01.2015р., виданою виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області. [PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення факультету виховання та здоров'я людини Харківської державної академії фізичної культури, що підтверджується довідкою навчальної установи № 1249 від 05.01.2015р. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що відповідач уточнений позов визнав та погодився сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивач, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. щомісяця до повноліття дитини. Позивач вказувала, що з 21 вересня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народився донька [PERSON], яка проживає з нею, перебуває на її утриманні. Шлюб між ними було розірвано 23 травня 2016 року, але шлюбно-сімейні відносини припинилися ще в листопаді 2015 року. Відповідач проживає окремо від них та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала суду заяву, в якій вказувала, що позов підтримує повністю, та просила розглянути позов за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав суду заяву, в якій вказував, що позовні вимоги визнає та згоден на розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2013 року та у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 23 травня 2016 року. На даний час дитина проживає разом з матір'ю, позивачем у справі, та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/2555 від 30 травня 2017 року. В теперішній час батьки дитини проживають окремо один від одного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому суд задовольняє позов і стягує з нього аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, які він погодився виплачувати. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, та платника аліментів, який є працездатною людиною та не має на утриманні інших дітей. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки Мирослави, [INFO], в розмірі 850,00 грн. щомісяця до повноліття дитини. Позивач вказувала, що з 17 вересня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення суду, та під час якого у них народилася донька Мирослава, яка проживає з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо від них та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала суду заяву, в якій вказувала, що позов підтримує повністю, та просила розглянути позов за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав суду заяву, в якій вказував, що позовні вимоги визнає та згоден на розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року та у них 05 листопада 2012 року народилася донька Мирослава. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 10 квітня 2017 року. На даний час дитина проживає разом з матір'ю, позивачем у справі, та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 167 від 14 квітня 2017 року. В теперішній час батьки дитини проживають окремо один від одного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому суд задовольняє позов і стягує з нього аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 850,00 грн. щомісячно, які він погодився виплачувати. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, та платника аліментів, який є працездатною людиною та не має на утриманні інших дітей. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 25.10.1996 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що складено відповідний актовий запис № 1473. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судове засідання сторони не з'явились, від кожної із сторін до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 25 жовтня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що складено відповідний актовий запис № 1473, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 25.10.1996 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї. Неповнолітніх чи малолітніх дітей сторони від шлюбу не мають. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Протягом тривалого часу сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 19 травня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 257. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судове засідання позивач подала заяву про ухвалення заочного рішення у справі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась. На підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Судовим розглядом встановлено, що 19 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 257, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.05.2012 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного. Примирення та збереження сім'ї є неможливим. Протягом тривалого часу сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 18 лютого 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 108. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. Судовим розглядом встановлено, що 18.02.2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 108, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2000 року. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного. Примирення та збереження сім'ї є неможливим. Протягом тривалого часу сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 23 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 41. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. Судовим розглядом встановлено, що 23 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 41, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 23.01.2014 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного. Примирення та збереження сім'ї є неможливим. Протягом тривалого часу сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 3 жовтня 2000 року Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 1068. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судове засідання позивач подала заяву про ухвалення заочного рішення у справі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. На підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Судовим розглядом встановлено, що 3 жовтня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 1068, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.10.2000 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного. Примирення та збереження сім'ї є неможливим. Протягом тривалого часу сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved