Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], вимогами якого просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 62,2 кв.м. Доводами позову позивач зазначає, що він є онуком [PERSON] та [PERSON]. 21.09.2016 року помер його дідусь [PERSON] Після його смерті залишився заповіт, який ним було складено 08.04.2016 року, згідно якого все майно, належне [PERSON], що належало йому на момент смерті, останній заповів позивачу. За його заявою нотаріусом було заведено спадкову справу, проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки спірна квартира [ADDRESS] хоч і була придбана у шлюбі [PERSON] та [PERSON], проте документально була оформлена лише за [PERSON], тому нотаріус відмовила йому у видачі Свідоцтва, у зв'язку з відсутністю документально підтвердженого права власності за спадкодавцем на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, позивач є онуком [PERSON] та [PERSON]. Відповідно свідоцтва про смерть серії І-НМ № 224586 від 23.03.2016 року вбачається, що [PERSON] померла 23.03.2016 року та відповідно свідоцтва про смерть серії І-НМ № 237808 від 21.09.2016 року встановлено, що [PERSON] помер 21.09.2016 року (а.с. 10). Як вбачається матеріалами справи, на випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, який ним було складено 08.04.2016 року, згідно якого все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів позивачу (а.с. 11). Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2001 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 4). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя вбачається, що [PERSON] 10 січня 1970 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 8). З досліджених в судовому засіданні обставин справи вбачається, що заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, а відтак після її смерті 1/2 частка належного їй майна квартири [ADDRESS] повинна бути розподілена між спадкоємцями за законом: дідусем позивача [PERSON], матір'ю позивача (донькою померлої) - [PERSON] та дядьком позивача (сином померлої) [PERSON]. Встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого діда - [PERSON], на що вказує заповіт, який покійний залишив на випадок смерті, а також довідка приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] № 565/02-14 від 19.04.2017 року, в якій зазначається, що нотаріусом заведено спадкову справу за № 15/2016 після смерті [PERSON], який помер 21.09.2016 року та був зареєстрований за адресою: [INFO], спадкоємцем якого за заповітом є [PERSON], [INFO] (а.с. 12). 17.05.2017 року приватним нотаріусом [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як визначено ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 16 Закону України Про власність (що діяв на момент виникнення права власності) майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Відповідно до положень ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю України (що діяв на момент виникнення права власності), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, зважаючи на ті обставини, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого діда - [PERSON], відповідачі в судовому засіданні визнали позов та не заперечували щодо задоволення вимог позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, ст. 16 Закону України Про власність, ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю України, ст. ст. 1218,1226, 1296, 1297, ЦК України,

Outcome: approved