Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 03.03.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що одруження виявилося невдалим. Навіть після народження дитини відповідач не брав участі у веденні спільного господарства, не надавав матеріальної допомоги сім'ї, проявляв до позивача неповагу, вчиняв сварки. В зв'язку з чим сумісне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з позивачем. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 03.03.2007 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач згоден з цим в повному обсязі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, оскільки сторони поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 36, 51, 104, 105, 110,112, 113-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved