Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є сином відповідача. На підставі рішення Вугледарського міського суду Донецької області відповідач сплачував кошти (аліменти) на його утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів до його повноліття. З 18 серпня 2014 року позивач був зарахований на навчання та є курсантом 1 курсу Харківського національного університету Внутрішніх справ. Строк закінчення навчання - червень 2018 року. Позивач навчається на стаціонарній формі навчання в університеті, отримує стипендію, розмір якої є значно невеликим та складає 200,00 грн., у звязку з чим не може у повній мірі самостійно себе забезпечити на період навчання, тому знаходиться на утриманні матері, яка також не може повністю нести витрати на його утримання. Однак, цих коштів йому недостатньо для нормальних умов життя. Відповідач не є інвалідом, працює та отримує постійний дохід отримує заробітну плату. Позивачу відомо, що відповідач з липня 1995 року працює у ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» гірником очисного забою та отримує заробітну плату. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання, щомісячно у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання до червня 2018 року включно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, Пояснив при цьому, що він навчається на стаціонарі і проживає в казармі, з харчуванням якого вочевидь не достатньо для нормального розвитку людини, його він, в звязку фізичним та розумовим навантаженням повинен докупляти, також оплачувати прання білизни. Він лише один раз на рік отримав форму, а тепер змушений шити самостійно. Квиток на проїзд коштує 350 грн. в один кінець, тому 700 900 грн., які йому дає мати, та його стипендії 200 грн. недостатньо для організації свого життя та підтримання фізичного розвитку. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, вказавши на необхідність стягнення аліментів з батька, так як коштів, які вказані надані матірю та стипендія 200 грн., недостатньо для нормального фізичного розвитку, формально позивач перебуває на державному забезпечені, а фактично він харчується на мізерну суму грошей, які виділяє держава, має необхідність в повсякденному одязі і інших витратах на свій побут та підтримання організму в нормальному фізичному стані при тих фізичних навантаженнях, які він переносить під час навчання. Квиток на поїздку до дому коштує 350 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, по час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом смс-повідомлення. До судового засідання подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що довідкою відділу кадрового забезпечення Харківського національного університету внутрішніх справ №2/1368-к від 28.04.2015р., підтверджено факт навчання у ВНЗ позивача, якому 14 червня 2015 року виповнилось вісімнадцять років. За рішенням суду щомісячно з заробітної плати відповідача та регресу утримуються аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 від всіх видів заробітку, що приблизно складає 2 тисячі гривень (щомісячно). Слід зазначити, що позивач є курсантом першого курсу ХНУВС, знаходиться на повному державному забезпеченні, так як навчається за рахунок держави і на період навчання забезпечується житлом, харчуванням, речовим майном, та грошовим утриманням за нормами, а отже відповідач вважає, що позивачем не зазначено в чому полягають його потреби та матеріальні витрати, в якому розмірі надає матеріальну допомогу його мати та куди витрачаються сплачені відповідачем аліменти включно до 14.06.2015 року, якщо позивач на період навчання ВНЗ знаходиться на повному державному забезпеченні. За період навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ, з серпня 2014 року по червень 2015 року, позивач забезпечується харчуванням на загальну суму 5953,95 грн., речовим майном на загальну суму 2153.28 грн., грошовим утриманням на загальну суму 2368,21 грн., а також витрати на комунальні послуги за вказаний період складають 5089,07 грн. На утриманні відповідача перебуває ще неповнолітній син від іншого шлюбу, [PERSON], [INFO], за рішенням Вугледарського міського суду від 27.04.2004 року у справі №2-203/04 відповідач сплачую аліменти на його користь у розмірі 1/6 всіх видів заробітку та одночасно надає матеріальну допомогу, так як дитина хворіє та перебуває на обліку у місцевій лікарні і потребує витрат на лікування. Працюючи на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» відповідач отримав виробничу травму, за наслідками якої йому встановлено стійку втрату професійної працездатності. Одночасно у листопаді 2013 року його було прооперовано у звязку з погіршенням стану здоров'я, віг вимушений постійно лікуватися на що ним витрачаються кошти на лікування. Колишня дружина відповідача також має можливість надавати матеріальну допомогу, так як працює на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» і має стабільний заробіток, а тому відповідач не заперечую сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірні 500,00 грн., вважає що цієї суми достатньо, так як дитина навчається за рахунок держави. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала заперечення на позовну заяву, висловила думку, що крім коштів, які повинна надавати мати позивача, 500 грн. буде достатньо з урахуванням повного державного забезпечення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони не заперечують, що позивач та відповідач є батьком та сином відповідно, що позивач навчається в ХНУ МВС, а відповідач працює на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» гірником очисного забою та отримує регресні виплати. Відповідач погоджується сплачувати аліменти в сумі 500 грн., тому суд вважає, що не має необхідності досліджувати докази щодо цих обставин. Спір між сторонами виникає з суми аліментів, та підстав які на неї впливають. Судом встановлено, що відповідач з квітня по листопад 2015 року отримав заробітну плату в розмірі 73042,36 грн., з яких сплачено аліментів на двох дітей 20078,84 грн., а мати позивача за грудень 2014 року по травень 2015 року отримала заробітну плату в сумі 30662,65 грн. (а. с. 7, 24) Відповідач сплачував аліменти на утримання позивача, до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/6 всіх доходів. Загальна сума аліментів, з регресними виплатами, з вересня 2014 року по червень 2015 року складає 4652,62 грн. (а. с. 16, 43) Відповідач знаходився на обліку у лікаря травматолога з виробничої травми з діагнозом симфизит з вираженим больовим синдромом. (а. с. 18 20) Відповідачу була зроблена лікарська хірургічна операція 4 листопада 2013 року. (а. с. 21) Син відповідача, [PERSON] [INFO], знаходиться у лікаря на «Д» обліку. (а. с. 23) Позивач за період навчання у Харківському національному університеті Внутрішніх справ забезпечується харчуванням - загальну суму 5953,95 грн., що становить 25 26 грн. на день, речовим майном - на загальну суму 2153,28 грн., грошовим утриманням - на загальну суму 2368,21 грн., а також витрати на комунальні послуги з 18.08.2014 р. по 30.06.2015 р. складають: 5089,07 грн. (а. с. 26 30) Позивач 1 серпня 2015 року за проїзд з м. Харкова в м. Вугледар сплатив за проїзний квиток 350 грн. (а. с. 39) Мати та молодша сестра позивача знаходиться у лікарні на «Д» обліку і мають хронічні захворювання та потребують постійного лікування, як і його батько. (а. с. 40 42) Суд, вислухавши думки позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши всі наявні докази, їх належність та допустимість, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 192 СК України розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи позивача та думки представників сторін, дослідивши всі наявні по справі докази, їх належність та допустимість, з огляду на викладене та з урахуванням матеріального становища позивача і його матері та відповідача, їх стану здоровя та сімейних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/9 частини всіх доходів (заробітку) відповідача, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання позивача, або досягнення ним 23 років. Суд вважає, що сума аліментів яку просить позивач є перебільшеною тому, що відповідач має на утримані ще одну дитину та проходить лікування, і його матеріального становища, дозволяє задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому суд враховує, також, наявність державного забезпечення позивача за нормами, які не забезпечують повне його утримання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного ст. ст. 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial