Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що він та відповідачка [PERSON] з липня 2009 року по листопад 2017 року проживали без реєстрації шлюбу однією родиною у його житловому будинку та вели спільне господарство. У період спільного проживання однією родиною без реєстрації шлюбу, а саме: [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народження [INFO] складено відповідний актовий запис № 122, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відомості про батька при реєстрації народження записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується актовим записом про реєстрацію народження. Позивач не подавав заяви про визнання батьківства під час реєстрації народження дитини, тому прізвище дитини записано « [PERSON] » - це прізвище матері. У свідоцтві про народження Серія [NUMBER] , виданому Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області батьком дитини значиться « [PERSON] ». В свідоцтві про народження дитини [PERSON] , по батькові значиться - « [PERSON] », тобто по батькові зазначено за власним ім*ям позивача. [PERSON] , [INFO] проживає біля позивача, що підтверджується довідкою Петрівської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області від 27.11.2019 року за № 403. [PERSON] , вважає [PERSON] , [INFO] своїм сином, визнає себе його батьком. А тому з моменту народження доглядає його, оскільки він постійно проживає біля нього, утримує та піклується про стан його здоров*я, намагається максимально забезпечити всі його потреби, займається його вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує одяг, взуття, інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щодо належного харчування дитини. Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25.07.2019 року у справі № 508/161/18 встановлено опіку над [PERSON] , [INFO] . Позивача - [PERSON] призначено опікуном [PERSON] , [INFO] . Його сусіди односельці знають, що позивач визнає [PERSON] , [INFO] за свого сина та можуть підтвердити цей факт. Відповідач залишила дитину проживати разом з позивачем у віці 1 рік 2 місяці та взагалі перестала приймати участі у вихованні свого сина - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх обов*язків по догляду за дитиною та її вихованню, не піклується про його здоров*я, його фізичний розвиток, що підтверджується довідкою Петрівської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області від 02.12.2019 року за № 412. Сторони домовилися вирішити питання походження дитини - [PERSON] , [INFO] в досудовому порядку, однак до цього часу [PERSON] , ухиляється від спільного подання заяви до Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує. Третя особа представник Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явилася, але звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка позов визнала та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 126 Сімейного Кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 Сімейного Кодексу України передбачено, що визнання батьківства за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засівідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений мамою, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК ( 2947 - 14 ), приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена мамою, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері ( ч. 1 ст. 135 СК ). Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану ( далі - органи РАЦС ) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішити за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном ( піклувальником ) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 134 Сімейного Кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Судом встановлено, що визнання батьківства підтверджується наступними матеріалами справи, довідками виданими виконавчим комітетом Петрівської сільської ради ( а.с. 9 - 10 ), актом обстеження соціальних та матеріально - побутових умов проживання родини [PERSON] ( а.с. 11 ), довідками виданими виконавчим комітетом Петрівської сільської ради, про місце проживання дитини ( а.с. 12 - 13 ), заявою свідка [PERSON] та заявою свідка [PERSON] ( а.с. 14 - 16 ). [PERSON] , змушений звернутися до суду в інтересах дитини. Цей інтерес полягає в тому, щоб дитина знала свого батька і перебувала у правовому зв*язку з ним. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст.77 - 78 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved