Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 50% частки заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 11.11.2008 р. Від шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка проживає із малолітнім сином, а відповідач самоусунувся від обовязку по утриманню дитини, хоча зобовязваний утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Він не піклується про сина, про стан його здоровя, не займається його вихованням, матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Син потребує матеріальної допомоги, проживає із позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Проте вона не має можливості самостійно забезпечувати належне утримання та розвиток дитини, а тому просить позов задоволити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги у відповідності до ст. 31 ЦПК України змінила та просила стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], 12.11.2013 р. н. в розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що згідний платити аліменти в розмірі 1 500 грн. та не погоджується з мотивацією в позовній заяві, вважає, що допомагає сину в міру своїх можливостей. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд позов задовольняє з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок не залежить від матеріального становища батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 11.11.2008 року перебувають у шлюбі та є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 3, 4). В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає разом із сином [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо від дитини та частково надає кошти на його утримання. Крім цього, як зазначила в судовому засіданні позивачка та даний факт не заперечив відповідач, останній не має постійного стабільного заробітку. А тому, суд вважає, що позивачем у відповідності до вимог ст. 184 СК України правомірно заявлено позов про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобовязаний сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровий працездатний чоловік, несе рівний із позивачем обов'язок забезпечити належне утримання дитини, а тому суд приходить до переконання про те, що саме розмір аліментів в сумі 1 500 грн. щомісячно, здатний забезпечити дитині, належні умови для існування. У зв'язку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити, судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому слід роз'яснити сторонам, що за відповідачем залишається право на звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів у випадку зміни його матеріального становища. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved