Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач з 19.03.2015 року працював у Департаменті з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації, та обіймав посаду головного спеціаліста відділу моніторингу, планування, реагування на НС та підготовки населення управління організації цивільного захисту населення і території Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації. 13.10.2016 року позивача було переведено в інший підрозділ облдержадміністрації, згідно з п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України та ст. 41 Закону України «Про державну службу». На час звільнення позивача зі структурного підрозділу облдержадміністрації відповідач мав заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати. Ця заборгованість складала 3125,40 гривень. При зверненні до відповідача за розрахунком по заборгованості з заробітної плати, позивачем було отримано відповідь про те, що внаслідок відсутності грошових коштів, немає можливості розрахуватися з позивачем по вищезазначеній заборгованості, що й створює заборгованість по сьогоднішній день. Таким чином при звільнені позивача з посади головного спеціаліста відділу моніторингу, планування, реагування на НС та підготовки населення управління організації цивільного захисту населення і території Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації з позивачем не було здійснено розрахунок по заробітній платі, що є прямим порушенням Конституції України, КЗпП України. Також, зазначення обставини, щодо відсутності коштів на здійснення розрахунку по заробітній платі, не є підставою для її невиплати, а тому дані кошти повинні бути сплачені повивачу в обовязковому порядку. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість заробітній платі у розмірі 3125,40 гривень. У судове засідання позивач не зявився та надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки позивача, наказом № 15-к від 19.03.2015 року позивача переведено на посаду головного спеціаліста відділу моніторингу, планування, реагування на НС та підготовки населення управління організації цивільного захисту населення і території Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації. 13.10.2016 року на підставі наказу №85 позивача було переведено в інший підрозділ облдержадміністрації, а саме на посаду начальника відділу по роботі з персоналом, діловодства та контролю. (а.с. 19-26) Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Доводи позивача відповідачем не спростовано, а тому з огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в межах позовних вимог в сумі 3125,40 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved