Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі крім нього зареєстрований колишній власник квартири [PERSON] З 01.03.2014 року до теперішнього часу [PERSON] фактично не мешкає за адресою реєстрації, мешкає у Російській Федерації, місце його мешкання позивачу невідоме. Оскільки позивач несе зайві витрати по сплаті за комунальні послуги, через реєстрацію відповідача у належній йому квартирі, він вимушений звернутися до суду за захистом права власності. Посилаючись на ст.41 Конституції України, як на гарантію захисту своїх прав, просив суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до суду не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з'явився та відзиву не надав, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2018 року, позивачу [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. В квартирі, зареєстрований колишній власник даної квартири відповідач - [PERSON], [INFO] (а.с. 3-5). 30 травня 2018 року, представником координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград, за участі [PERSON], [PERSON] складений акт, згідно з яким [PERSON], 1990 року народження, не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 01.03.2014 року (а.с. 6). Вказані обставини та факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON], яка пояснила суду, що відповідач - це її знайомий, він вже не мешкає тут довгий час. Виписати його неможливо, тому що він сюди не може приїхати. Відповідач не мешкає у квартирі з 2013р. до теперішнього часу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Оскільки реєстрація відповідача у квартирі заважає позивачу користуватися та розпоряджатися належним йому майном, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України,

Outcome: approved