Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 07.10.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «КІА» д.н.з. [NUMBER]. Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], відповідальність якого згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9854440 була застрахована в АТ «УОСК». З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача АТ «УОСК» з відповідною заявою, та надав необхідні документи. АТ «УОСК» прийняло рішення про виплату у рахунок відшкодування заподіяної належному йому на праві власності транспортному засобу матеріальної шкоди у розмірі 10656,55 грн. При цьому розмір страхового відшкодування зменшено на розмірі франшизи - 1000,00 грн. Разом з тим, розмір виплаченої суми страхового відшкодування є недостатнім для повного відновлення пошкодженого транспортного засобу. Згідно звіту від 18.11.2014 №351/2 загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] становить 21925,86 грн. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути з АТ «УОСК» різницю між фактично виплаченим страховим відшкодуванням та розміром матеріального збитку в сумі 10269,31 грн. Також просить стягнути з відповідача АТ «УОСК» витрати пов'язані з авто товарознавчим дослідженням у розмірі 1350,00 грн., з відповідача [PERSON] - франшизу у розмірі 1000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач АТ «УОСК», свого представника для участі у розгляді справи не направив, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином у порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. 27.10.2014 відповідачем АТ «УОСК» подано письмові заперечення, в яких останній просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та незаконність вимог позивача. Вказує, що розрахунок та виплата страхового відшкодування здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, розмірі страхового відшкодування проведено з урахуванням звіту з оцінки транспортного засобу від 16.10.2012 №0179, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] складає 13056,68 грн. З урахуванням обставин справи, положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, проти чого не заперечував представник позивача в судовому засіданні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним. Судом встановлено, що 07.10.2012 по проспекту Курбаса в м. Києві з вини [PERSON], який керував автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Кіа» д.н.з. [NUMBER], належний на праві власності позивачу [PERSON] Протиправність та винність дій відповідача [PERSON], які полягали у порушення п. 13.1 ПДР України, завданні механічних пошкоджень автомобілю «Кіа» д.н.з. [NUMBER], причинно-наслідковий зв'язок між вказаними протиправними діями та завданням шкоди майну позивача встановлені постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2012 року, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу. Також встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 07.10.2012, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «УОСК», відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.09.2012 №АВ/9854440, укладеному між ПАТ «УОСК» та [PERSON] як власником автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER]. Як визначено ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). У відповідності до п.п. 33.1.4. Закону №1961-IV, разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно п. 34.1 Закону №1961-IV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Встановлено, що позивач відповідно до положень п.п. 33.1.4. Закону №1961-IV повідомив страховика АТ «УОСК» про настання дорожньо-транспортної пригоди. 15.10.2014 представником відповідача АТ «УОСК» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу. Згідно звіту від 16.10.2012 №0179, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] складає 13056,68 грн. Згідно платіжних доручень від 05.03.2013 №1351, від 14.03.2013 №1516, від 02.04.2013 №1882, від 04.04.2013 №1933 АТ «УОСК» здійснено виплату позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 10656,00 грн. У відповідності до заперечень відповідача АТ «УОСК», вказана сума була розрахована виходячи із розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] визначеного у звіті від 16.10.2012 №0179, при цьому страхова сума була зменшена на розмір франшизи - 1000,00 грн. та розмір ПДВ - 1400,13 грн. Згідно п.п. 9.1-9.2 ст. 9 Закону №1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Не погоджуючись з розміром страхової суми виплаченої страховиком, позивачем 29.05.2013 замовлено оцінку пошкодженого автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER], яку проведено суб'єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] Згідно звіту від 04.06.2013 №351 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] складає 18219,11 грн. У зв'язку із зміною курсу гривні щодо іноземних валют, суб'єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] за замовленням позивача 18.11.2014 проведено повторну оцінку. Згідно звіту від 18.11.2014 №351/2 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] складає 21925,86 грн. Статтею 22 Закону України №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. За ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оцінюючи в якості доказів звіт від 16.10.2012 №0179, виконаний суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] та звіт від 18.11.2014 №351/2, виконаний суб'єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] з точки зору їх належності та допустимості суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вбачається, що кожен з наведених звітів виконаний суб'єктами оціночної діяльності з достатніми фаховими рівнями підготовки. Також у обох випадках оцінювачами фактично використано одно і ту ж формулу для визначення вартості матеріально збитку, передбачену п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджено Наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 N 1335/5/1159): У=Ср+См+Сс*(1-Ез)+ВТВ. Разом з цим, при проведенні дослідженні суб'єктами оціночної діяльності взято відмінні ціни, деталі, які підлягають заміні та обсяги робіт з ремонту автомобіля. Таким чином, для усунення вказаних розбіжностей необхідні спеціальні знання в галузі науки та техніки. Враховуючи положення, ст. 60 ЦПК України, принцип змагальності сторін, закріплений ст. 10 ЦПК України, обов'язок доказування в разі заперечення проти позову за фактичних обставин справи лежить на відповідачеві. Разом з цим, доказів, які б спростовували висновки викладені у звіті від 18.11.2014 №351/2 суду надано не було. При цьому таким доказом не може бути звіт від 16.10.2012 №0179, так як саме на спростування висновків викладених у останньому позивачем надано звіт від 18.11.2014 №351/2. З огляду на наведене, в якості доказу матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] суд приймає до уваги звіт від 18.11.2014 №351/2, виконаний суб'єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] Таким чином, судом встановлено, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Кіа» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, що мала місце 07.10.2012, з урахуванням зносу складає 21925,86 грн. Виходячи з вище викладеного, зважаючи на те, вказаний матеріальний збиток не перевищує ліміт відповідальності страховика за договором від 19.09.2012 №АВ/9854440, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з АТ «УОСК» страхового відшкодування в сумі 10269,31 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України №1961-IV визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що згідно договору від 19.09.2012 №АВ/9854440 встановлена франшиза у розмірі 1000,00 грн., яка була врахована страховиком при визначенні розміру страхового відшкодування. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] франшизи у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 230,00 грн. судового збору. Також позивачем понесено витрати у зв'язку з залученням спеціаліста та проведенням автотоварознавчих досліджень у розмірі 1350,00 грн. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивача підлягає стягненню з відповідача АТ «УОСК» - 1450,18 грн., які складаються з витрат у зв'язку з залученням спеціаліста та частини судового збору, а з відповідача [PERSON] - 143,42 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved