Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Обґрунтовує тим, що за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.08.2013 р. з нього утримуються аліменти на користь відповідача, [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Після розірвання шлюбу з відповідачем створив іншу сімю. У вказаному шлюбі у нього народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час він не працює, має мінливий заробіток. Фактично на його утриманні перебуває дружина з двома малолітніми дітьми. Позивач просив з урахуванням ч.1 ст.184 СК України змінити розмір утримуваних з нього аліментів, з 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду. Відповідач позов не визнала у письмових запереченнях навела наступні підстави. Зазначила, що за сімейним законодавством України встановлено мінімальну межу аліментів її розмір не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач ставить питання про визначення аліментів в твердій грошовій сумі фактично ставлячи на меті змінити розмір нарахованих аліментів, які уже нараховані за рішенням суду. Пунктом 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них». Твердження позивача що він тимчасово не працює спростовуються тим, що його не перебування на обліку в центрі зайнятості підтверджує лише те, що позивач не має наміру влаштуватись на роботу. В рішенні Ватутінського міського суду відсутні відомості про місце роботи позивача, а тому жодних доказів про зміну матеріального та сімейного стану, або погіршення здоровя позивачем суду не надано. Крім зазначеного, [PERSON] страждає на себорейний дерматит шкіри тулуба екзема кістей ступінь ускладнена мікрозом, що підтверджується довідкою обласного шкірно-венерологічного диспансеру від 19.09.2017 р. Також на підготовку до школи нею було витрачено 10249 грн. та на купівлю мобільного телефона 4170 грн., що підтверджується чеками. Згідно довідки-розрахунку державної виконавчої служби позивач аліменти платив нерегулярно, має заборгованість. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з наведених підстав. Відповідач заявлені позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у письмових запереченнях, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та цивільної справи №690/405/13-ц, дійшов до наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Судом встановлено, що сторони колишнє подружжя, шлюб між якими розірвано 25.04.2007 р., мають спільну дочку, [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 41). Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.08.2013 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, ухвалено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини дочки, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів кожного місяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, з 10.07.2013 р. та до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку (а.с.5-6). Відповідно до положень ст..ст. 60, 61 ЦПК України встановлені підстави звільнення для доказування, а саме обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~ визначено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач зазначив підставою своїх вимог щодо зміни розміру аліментів не працює та на його утриманні перебувають дружина та двоє малолітніх дітей. В рішенні Ватутінського міського суду Черкаської області від 20.08.2013 р. зазначені позивачем обставини вже були предметом дослідження при призначенні розміру аліментів і враховані судом при ухваленні рішення, а тому не можуть бути підставою для зміни (збільшення, зменшення) розміру аліментів. Вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду, ретельно були досліджені під час судового розгляду, внаслідок чого їм була надана відповідна правова оцінка з огляду на наступне. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Дійсно, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 05.02.2014 р. з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом заміни способу їх присудження, за положеннями ст.. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки…. Враховуючи, що з 08.07.2017 р. після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до відповідних статей Сімейного кодексу України, та зявилась імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом заміни способу їх присудження саме за заявою платника аліментів, передбачена ч.3 ст. 181 СК України, тобто спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом лише одержувача аліментів, і тому суд відступає від зазначеної правової позиції Верховного Суду України. Також суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України в редакції від 08.07.2017 р.). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON], як платника аліментів, у якого відсутні правові підстави щодо звернення до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів - з частки від доходу на тверду грошову суму, що є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed