Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання незаконним зняття з реєстрації місця проживання, зобов'язання вчинити певні дії, в якій зазначає, що вона із неповнолітнім сином були зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS], однак Обухівським районним відділом УДМСУ її сина [PERSON] безпідставно було знято з реєстрації без погодження із батьками, причини таких дій їй не повідомлено. Під час судового розгляду до участі в справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] як власника жилого приміщення. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю, посилаючись на те, що неповнолітню дитину було безпідставно знято із реєстрації без згоди батьків та органу опіки і піклування, іншого житла у дитини немає. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на те, що дитину було знято із реєстрації в зв'язку із зняттям із реєстрації її матері на підставі рішення суду за заявою власника житла [PERSON] Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Обухівської міської ради в судовому засіданні позов не підтримала, посилаючись на те, що дитина не позбавлена батьківського піклування, тому могла бути знята із реєстрації без згоди органу опіки і піклування. Представник третьої особи ТОВ «Міський житловий центр» в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились повторно, хоч про час і місце слухання справи належно повідомлялись, причин неявки не повідомили, заяв, клопотань чи заперечень суду не подавали. Вислухавши позивача, представників сторін та третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач [PERSON] з 01.10.1998 року, а її неповнолітній син [PERSON] з 12.05.2012 року проживають і були зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «МЖЦ», судовими рішеннями, іншими матеріалами справи. Із листа третьої особи ТОВ «МЖЦ» від 15.07.2013 року за вих.№ 616 позивачеві стало відомо про зняття із реєстрації у вказаній квартирі її сина [PERSON] Судом встановлено, що питання про виселення [PERSON], зняття її із реєстрації у спірній квартирі вирішувалось чинними судовими рішеннями, що підтверджується рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.12.2011 року, постановою державного виконавця від 20.11.2013 року. Поряд з тим, будь-які рішення суду з приводу визначення місце проживання її неповнолітнього сина [PERSON], зняття його із реєстрації чи виселення із цієї квартири відсутні, а подібні спори в судовому порядку не вирішувались, що визнається сторонами. Власником квартири за адресою: [ADDRESS], на цей час є [PERSON], з якою у [PERSON] тривають судові спори з приводу цієї квартири, що визнається сторонами та узгоджується із матеріалами справи. 24.07.2012 року посадовими особами Обухівського районного відділу УДМС України в Київській області [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] було знято із реєстрації у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS], підставою чого зазначено заява власника квартири [PERSON], що підтверджується талоном зняття із реєстраційного обілку за місцем проживання, листом Обухівського районного відділу УДМС України в Київській області від 04.10.2012 року. При цьому заява власника не містила вимог про зняття дитини із реєстраційного обліку, що визнається сторонами та узгоджується із матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення як співвласника квартири. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Неповнолітній син позивача був вселений в спірне житлове приміщення правомірно як член сім'ї власника, тому у встановленому законом порядку набув право проживання у цій квартирі. В судовому порядку це його право не оспорювалось ніким, в тому числі і нинішнім власником [PERSON], яка після набуття власності на квартиру, де проживала і була зареєстрована неповнолітня дитина, не порушувала питання про виселення [PERSON] чи його виселення. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що відповідач, прийнявши самостійне рішення про зняття з реєстрації неповнолітньої дитини, діяв без достатніх правових і фактичних підстав, оскільки власник приміщення не звертався до нього із такими вимогами чи проханнями, жоден із батьків також не звертався із заявами про зняття дитини з реєстрації, питання про це не узгоджувалось із батьками, власником приміщення чи органом опіки і піклування. Вказані вище дії відповідача не ґрунтуються на чинному законодавстві, зокрема із положеннях ЖК України, ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. Посилання представника відповідача на наказ МВС України № 1077 суд не приймає до уваги, оскільки цей відомчий нормативний акт не можу слугувати достатньою правовою підставою для позбавлення дитини житла, крім того, дії відповідача не узгоджуються із положеннями цього наказу. Внаслідок безпідставних дій відповідача неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON] було знято із реєстрації із житлового приміщення, де він не втратив в установленому законом порядку права на проживання, крім того, іншого житла для дитини немає і відповідачем знято із реєстрації без надання чи зазначення іншого місця проживання. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав неповнолітньої дитини доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України своїх заперечень на позов не довів. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах, судом встановлено достатність підстав для визнання незаконними дій відповідача, права неповнолітнього сина позивача сілд відновити у судовому порядку, тому позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved