Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання трудових відносин припиненими, зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування своїх вимог вказує, що відомості про позивача як керівника та підписанта ТОВ «Торговий Дім «Анна Белла» були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.05.2010. З метою звільнення 18.09.2019 позивачем була подана заява учасникам Товариства про звільнення за власним бажанням з 21.10.2019, що була направлена за адресою місцезнаходження Товариства цінним листом з описом вкладення та згодом повернута позивачу. 18.09.2019 позивачем було направлено повідомлення з вимогою №18/09 від 18.09.2019 про проведення позачергових загальних зборів учасників Товариства, що мали відбутися за адресою: м. Київ, вул. Дніпровський узвіз, 1, третій поверх, об 11.00 год. 21.10.2019 з переліком питань порядку денного, зокрема, про звільнення з займаної посади. Повідомлення про необхідність проведення загальних зборів для вирішення питання про звільнення позивача як керівника Товариства було надіслано поштою всім учасникам Товариства, що станом на дату подання заяви 18.09.2019 становили 100% учасників : - рекомендованим листом від 18.09.2019 учаснику Товариства [PERSON] з розміром внеску до статутного фонду 52080,00 грн., що відповідало 70,0000% статутного капіталу Товариства на адресу: 75204, штат Техас, м. Далас, вул Мірамар, 4115, Сполучені Штати Америки; - цінним листом з описом вкладення від 18.09.2019 учаснику Товариства [PERSON] з розміром внеску до статутного фонду 22320,00 грн., що відповідало 30,0000% статутного капіталу Товариства, на адресу учасника: [ADDRESS] . Обидва відправлення з вимогою про скликання зборів та заявою про звільнення учасникам Товариства не були вручені адресатам та повернуті відправникові. 21.09.2019 за листом-зверненням позивача в газеті «Урядовий кур`єр» №181 (6544) в розділі оголошень було опубліковано повідомлення №18/09 про проведення позачергових загальних зборів Товариства до учасників Товариства на вимогу керівника Товариства [PERSON] . 100% учасників Товариства станом на дату скликання зборів були належним чином повідомлені про час, місце та порядок денний проведення позачергових зборів учасників Товариства, однак 21.10.2019 жоден з учасників не з`явився, загальні збори учасників Товариства не відбулися. 22.10.2019 позивачем був виданий наказ №22/10-П про звільнення себе з 22.10.2019 за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України враховуючи неможливість звільнення на підставі рішення Загальних зборів Товариства, що були ініційовані керівником Товариства на 21.10.2019. З метою внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, 28.07.2020 державному реєстратору було подано документи для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за результатами розгляду яких 29.07.2020 державним реєстраторам юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонскої районної в місті Києві державної адміністрації було сформовано повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації, а саме відмовлено у проведенні змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім « Анна Белла ». Учасниками та власниками Товариства станом на дату подання заяви про звільнення виступали [PERSON] та [PERSON] . 22.10.2019 позивач фактично припинив повноваження директора Товариства відповідно до наказу №22/10-П, звільнившись за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП. Враховуючи викладене, позивач просить визнати трудові відносини між позивачем та ТОВ «ТД «Анна Белла» припиненими у зв`язку із звільненням позивача з посади керівника за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 22.10.2019; зобов`язати Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації внести відповідний запис в Єдиний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про виключення позивача як керівника (підписанта) ТОВ «ТД «Анна Белла». Ухвалою суду від 03.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/286/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач ТОВ «Торговий дім «Анна Белла» явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечило, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надало. Разом з тим, відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Представник відповідача Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі (а.с. 76). Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що керівником ТОВ «Торговий дім «Анна Белла» є [PERSON] (а.с. 13-18). Засновниками ТОВ «Торговий дім «Анна Белла» є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з ЄДР (а.с. 13-18). Як вбачається з позовної заяви позивач втратив будь-яку зацікавленість у перебуванні на посаді керівника Товариства, перебування на посаді створює перешкоди для нового працевлаштування, що суттєво порушує його права. З метою звільнення з посади керівника ТОВ «Торговий дім «Анна Белла», [PERSON] 18.09.2019 направив на адресу учасників Товариства заяви про звільнення. Однак вказані листи повернулись на адресу відповідача (а.с. 29, 31). 18.09.2019 з метою скликання Загальних зборів засновників для розгляду питання про звільнення директора ТОВ «Торговий дім « Анна Белла » на адреси його засновників, а саме: [PERSON] та [PERSON] позивач повторно направив заяву про звільнення та вимогу про проведення позачергових зборів учасників. Однак вказані листи повернулись на адресу позивача (а.с. 35, 39). У газеті «Урядовий кур`єр» №181 (6544) від 21.09.2019 в розділі оголошень було опубліковано «Повідомлення №18/09 про проведення позачергових загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Анна Белла» до учасників Товариства [PERSON] та [PERSON] на вимогу керівника Товариства Гордієнка Ярослава Васильовича (а.с. 40-41). Наказом №22/10-П від 22.10.2019 звільнено [PERSON] з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП з 22.10.2019 (а.с. 42). Державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації Павленко І.М. повідомив позивачу про відмову у проведенні внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах ТОВ «ТД «Анна Белла», 36872399 на підставі пп. В, Г ч. 5, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців» (а.с. 43). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом У відповідності до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками Товариства. Згідно ч. 1 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. За приписами ч. 1-2 ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльності і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. До виключеної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема створення або відкликання виконавчого органу товариства (п. 3 ч. 4 ст.145 ЦК України). За приписами ст. 22 КЗпП України та ст. 43 Конституції України заборонено будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено ст. 38 КЗпП України. Зі змісту положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст.ст. 58-60, 62 Закону України «Про господарські товариства» праву керівника товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву про звільнення керівника товариства та створення нового виконавчого органу. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65)). У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно підкреслює цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic, заява № 47273/99, § 50-51, 69); «Волчі проти Франції» (Walchli v. France, заява № 35787/03, § 29). При проведенні оцінювання Європейський суд з прав людини часто наголошує на питаннях «правової визначеності» та «належного здійснення правосуддя» як на двох основних елементах для проведення розмежування між надмірним формалізмом та прийнятим застосуванням процесуальних формальностей. Зокрема, Європейський суд з прав людини виходить з того, що є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі правової визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом (див., наприклад, рішення у справах «Карт проти Туреччини» (Kart v. Turkey [ВП], заява № 8917/05, § 79 (в кінці); «Ефстатіу та та інші проти Греції» (Efstathiou and Others v. Greece, заява № 36998/02, § 24 (в кінці); «Ешим проти Туреччини» (Esim v. Turkey, заява № 59601/09, § 21). Написання [PERSON] заяви про звільнення за власним бажанням, направлення вказаної заяви усім учасникам товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Уповноважений на звільнення керівника орган ТОВ «ТД « Анна Белла » проігнорував вимогу позивача про звільнення і не розглянув по суті її заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язки. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. З урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між [PERSON] та ТОВ «ТД «Анна Белла», суд дійшов висновку, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин позивача та ТОВ «ТД «Анна Белла» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. У частині першій статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. В указаній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: approved