Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], звернувшись до суду з заявою про розірвання між ними шлюбу. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не цікавиться та не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, про його потреби, сина не відвідує, ігноруючи його виховання та утримання. Аліменти, визначені судом, відповідач не сплачує, тому просить суд позбавити його батьківських прав стосовно їх сина [PERSON]. Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою суду від 18 лютого 2019 р. в порядку частини 5 статті 259 ЦПК України, суд згідно вимог статті 280 ЦПК України ухвалив справу розглянути в порядку заочного розгляду справи на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові. Представник третьої особи Чубінець Т.С. вважала, що вимоги не підлягають задоволенню з підстав, викладених у висновку виконкому в зв'язку з відсутністю відповідача та неможливості з'ясування його відношення з приводу заявлених вимог. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка її дочка, а відповідач зять. Через сім місяців від вагітності, влітку 2013 року відповідач пропав, пішов з дому. Інколи знайомі та друзі бачили його в місті, однак він ні разу не прийшов ні до позивачки, ні до своєї дитини, з його батьками теж контакти відсутні, онуком вони не цікавляться. Аліменти на утримання дитини рішенням суду стягнуті, однак оскільки у відповідача немає постійного зареєстрованого місяця проживання, з метою подачі виконавчого листа до виконавчої служби за місцем реєстрації відповідача, стягнення аліментів не проводиться. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1994 року знає родину позивачки. [PERSON] вийшла заміж в АР Крим, потім привезла відповідача сюди, поселившись з ним у своєї мами. Через півроку він розвернувся та поїхав. До сина відповідач не приходить, дитина ні разу не бачила біологічного батька, з днем народження відповідач сина не вітав, не телефонував їм, дитина татом називає іншу людину. Однак періодично вона відповідача бачить по місту. Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] з 09 червня 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб), від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копії свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов'язків надано акт сусідів, затверджений управителем справами Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Аврора 9» щодо того, що з 2013 року батько малолітнього [PERSON], 2013 р.н., не з'являвся та не приймав участі у виховання дитини (а.с. 7). Згідно довідки Комунального закладу «Криворізька міська дитяча лікарня № 2» Криворізької міської ради» від 04 лютого 2019 року № 52, доглядом та лікуванням [PERSON], [INFO] займається мати дитини. За відомостями Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок № 116» Криворізької міської ради» від 04.02.2019 р. № 289, за час відвідування [PERSON], [INFO] закладу дошкільної освіти, батько у вихованні дитини участі не приймає. За даними акту сусідів від 12.02.2019 р., [PERSON] жодного разу не приходив до сина, не приносив подарунків, не вітав зі святами, нехтуючи своїми обов'язками по відношенню до сина та викресливши його зі свого життя. розвитком та вихованням малолітнього [PERSON], [INFO] займається виключно його мати, [PERSON] та бабуся [PERSON], дитина навіть не знає, як на зовнішність виглядає його батько [PERSON] Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 28.01.2019 р. № 8/22-299 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], в зв'язку з неможливістю встановити місцезнаходження батька та з'ясувати його відношення до позбавлення батьківських прав, виконком Довгинцівської районної в місті ради не має достатніх підстав для надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. У висновку виконкому, як органу опіки та піклування, зазначено, що за останнім відомим місцем проживання за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає близько 5 років, з 2013 року він виїхав до Автономної Республіки Крив і більше не повертався, що підтверджується інформацією Довгинцівського ВП та характеристикою ОСББ «Аврора-9». В ході бесіди з малолітнім [PERSON], [INFO], останній, в присутності матері, назвав своїм батьком чоловіка на ім'я [PERSON]. Тому незважаючи на досить нейтральну позицію виконкому Довгинцівської районної в місті ради, як органу опіки та піклування, суд вважає, що наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов'язками, тому враховуючи викладене вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням сина, не забезпечує його матеріально, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не турбується про його духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved