Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 18 листопада 2000 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1942. Стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повнолітнього віку. У обґрунтування позову позивачка посилається на те, що у 2000 році вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку – [PERSON], [INFO]. З 9 березня 2014 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені у зв’язку з відсутністю взаєморозуміння. Саме з того часу по теперішній вони проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні доньки. Позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе та таким, що суперечить їх інтересам і інтересам їхньої доньки. В судове засідання позивач не з’явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, просить провести розгляд справи за її відсутністю та ухвалити рішення. Прізвище після розірвання шлюбу присвоїти «Рудь». Відповідач в судове засідання не з’явився, надав до суду заяву, у якій проти позову не заперечував, також просив розглядати справу за його відсутністю. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 18 листопада 2000 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що зроблено актовий запис № 1942, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 123487 (а.с.3). [PERSON] народилась 13 жовтня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 314392, батьком дитини відповідно до свідоцтва є [PERSON] (а.с.8). Дитина проживає з матір’ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з зазначеним позовом. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з березня 2014 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, родина фактично розпалася й існує формально, суперечки про майно не мають. За взаємною домовленістю після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати із матір’ю. У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд з’ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд враховуючи наведене, з’ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім’ї не можливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу присвоїти прізвище позивачу «Рудь», прізвище відповідача суд залишає без змін. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов’язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved