Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що з 03.12.2008 року по 14.02.2011 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посадах начальника зміни підземного, заступника начальника дільниці підземного у відокремленому підрозділі відповідача «Шахта «Центральна». Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14.12.2015 року з відповідача на його користь було стягнуто компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 35,10 грн., у звязку з чим рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.10.2016 року на користь позивача було стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку за період з 04.10.2014 року по 23.10.2015 року в сумі 55226,60 грн. До теперішнього часу відповідачем не виплачено йому компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, що входить до складу заробітної плати та середній заробіток за рішенням Димитровського міського суду донецької області від 27.10.2016 року. Вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (не виплачена компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 35,10 грн.) за період з 26.03.2011 року по 03.10.2014 року за 872 робочих дня при встановленому рішенням суду середньоденному заробітку 212,41 грн., на суму 185221,52 грн., а також за період з 24.10.2015 року по 24.11.2016 року за 270 робочих днів на суму 57350,70 грн., та просив стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, згідно з раніше наданими поясненнями на задоволенні своїх вимог наполягав, просив стягнути на свою користь зазначені суми. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, згідно з раніше наданими поясненнями позовні вимоги не визнав, через відсутність вини у підприємства щодо невиплати позивачу 35 грн 10 коп. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» з 03.12.2008 року по 14.02.2011 року та був звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін (а.с. 5-11). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.06.2011 року позов [PERSON] до ДП «Красноармійськвугілля» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної трудовими відносинами, задоволено частково, встановлений середньодений заробіток позивача в сумі 212,41 грн. та з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.02.2011 року по 25.03.2011 року у розмірі 5947 грн 48 коп. (а.с. 12-15, 16-17). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03.02.2015 року у задоволенні вимог ДП «Красноармійськвугілля» до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 2867 грн 34 коп. як безпідставно набутих, відмовлено (а.с. 21-22). Відповідно до рішення апеляційного суду Запорізької області від 14.05.2015 року рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10.03.2016 року про стягнення з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 26.03.2011 року по 03.10.2014 року у розмірі 186708 грн 39 коп. скасоване та ухвалено нове рішення, яким вказаний позов [PERSON] до ДП «Красноармійськвугілля» залишено без задоволення (а.с.18-20). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.12.2015 року позов [PERSON] до ДП «Красноармійськвугілля» про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати задоволено, з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] стягнуто компенсацію втрати частини доходів в сумі 35 грн 10 коп. у звязку з порушенням строків виплати нарахованої підприємством суми заробітної плати за чергову відпустку у січні-лютому 2011 року. Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18.02.2016 року залишено без змін (а.с.23-25, 26-27). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до ВП «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» задоволені повністю та на його користь стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2014 року по 23 жовтня 2015 року в сумі 55226,60 грн. Як встановлено судом, остаточний розрахунок з позивачем не проведено до теперішнього часу, тобто відповідачем не сплачено на користь позивача суму 35,10 грн. компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати за чергову відпустку в січні-лютому 2011 року. Згідно за ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно розяснень п.25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Оскільки підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем у повному обсязі не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України. Позивач просить суд стягнути його середній заробіток за два періоди, оскільки за ці періоди середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні на його користь раніше не стягувалися: з 26.03.2011 року по 03.10.2014 року в сумі 185221,52 грн. та з 24.10.2015 року по 24.11.2016 року в сумі 57350,70 грн., із розрахунку: за перший період 872 робочих дні х 212,41 грн. та 270 робочих днів х 212,41 грн. З огляду на приписи ч.3 ст.61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не потребують доказування при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, для розрахунку спірної суми позивачем правомірно застосована середньоденна заробітна плата в сумі 212,41 грн. Оскільки на підставі ухвали Димитровського міського суду Донецької області від 20 січня 2017 року позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі вимог ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 2425,72 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved