Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання недійсним через нікчемність заповіту, складеного [PERSON] , померлого [INFO] , яким заповів належну йому земельну ділянку (пай) в розмірі 6,93 га, відповідно до державного акту на право приватної власності РІ № 695969 зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 192 від 20.09.2001 в межах Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області для ведення сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] , посвідченого секретарем Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Блудовою С.С. від 03.03.2007. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 0151760 КСП «Проходянське», місце знаходження: с. Великі Проходи Дергачівськогого району Харківської області, видано члену колективного сільсьгосподарського підприємства (сільськогосподарського акціонерного товариства) [PERSON] , на підставі рішення Дергачівської районної Держадміністрації від 17 квітня 1997 року за № 28 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Проходянське» розміром 8,50 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 25 952 гривні. Сертифікат зареєстровано 22 вересня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 329. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області, спадкоємцем на зазначене у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дочка - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Спадщина,\~на яку\~видано це\~Свідоцтво складається\~із земельної\~ділянки для\~ведення товарногосільськогосподарського виробництва, площею 6,9311 га у межах згідно з планом, кадастровий № 6322081500:05:000:0514, що розташована на території Проходівської сільської ради, Дергачівський район, Харківська область. Вказана ділянка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 695969, виданого 20 вересня 2001 року Проходівською сільською радою народних депутатів, на підставі рішення Проходівської сільської ради народних депутатів від 05 вересня 2001 року за реєстровим №210, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 192; оригінал державного акту втрачений. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6311360752019, виданого 11.10.2019 відділом у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані; склад угідь: рілля-6,9311 га. Вказана земельна ділянка належить позивачу на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Ухвали Дергачівського районного суду від 13 липня 2020 року відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Із цього [PERSON] стало відомо про існування заповіту, складеного її батьком, [PERSON] , який помер [INFO] , яким заповів належну йому земельну ділянку [PERSON] , посвідчений секретарем сільської ради Дергачівського району Харківської області 03.03.2007 року. Про існування заповіту та намір батька про його складення позивачці відомо не було. Згідно відповіді Проходівської сільської ради від 27.08.2020 зазначено, що Розпорядженням № 1-А від 03 січня 2007 року сільським головою Биченко А.І., одноособово, покладено обов`язки та відповідальність за вчинення нотаріальних дій, в тому числі і посвідчення заповітів, на секретаря Проходівської сільської ради Блудову Світлану Стефанівну. Зазначає, що секретар Проходівської сільської ради Блудова С.С. не мала повноважень на вчинення зазначеної нотаріальної дії, оскільки була призначена розпорядженням сільського голови одноособово, який не мав повноважень на її призначення. За таких обставин заповіт, складений [PERSON] та посвідчений секретарем сільської ради Дергачівського району Харківської області 03.03.2007 є недійсним, через його нікчемність. У судовому засіданні представник позивача- адвокат Капєльніков В.Л. позов підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що містяться у позовній заяві, доповнив, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його посвідчення та він є нікчемним. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, надав пояснення аналогічні тим, що містяться у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовної заяви, пояснила, що оспорюваний заповіт був складений 03.03.2007, тому посилання позивача на п.1.2 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 не може братися до уваги, так як даний нормативний акт був прийнятий пізніше ніж посвідчено заповіт. Представник третьої особи- Дергачівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх представника, що суд вважає за можливе. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому\~засіданні встановлено , що відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 0151760 КСП «Проходянське», місце знаходження: с. Великі Проходи Дергачівськогого району Харківської області, видано члену колективного сільсьгосподарського підприємства (сільськогосподарського акціонерного товариства) [PERSON] , на підставі рішення Дергачівської районної Держадміністрації від 17 квітня 1997 року за № 28 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Проходянське» розміром 8,50 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 25 952 гривні. Сертифікат зареєстровано 22 вересня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 329. На підставі заповіту від 03.03.2007, посвідченого секретарем Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Блудовою С.С., [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку (пай) в розмірі 6,93 га, відповідно до державного акту на право приватної власності РІ № 695969 зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 192 від 20.09.2001 - [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Згідно відповіді Проходівської сільської ради від 27.08.2020 зазначається, що Розпорядженням № 1-А від 03 січня 2007 року сільським головою Биченко А.І., згідно ст.37 ЗУ «Про нотаріат» покладено обов`язки та відповідальність за вчинення нотаріальних дій, в тому числі і посвідчення заповітів, на секретаря Проходівської сільської ради Блудову Світлану Стефанівну. Суд не бере до уваги посилання позивача на пункт 1.2.\~розділу ІПорядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року, яким визначено порядок посвідчення заповітів, поскільки, оспорюваний заповіт було складено раніше - 03.03.2007. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду, право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Велика Палата Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначає, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, обраний позивачем спосіб захисту є неналежним та не може бути застосований судом. Положеннями ст. 1251 ЦК України визначено, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Крім того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють нотаріальні дії, зокрема щодо посвідчення заповітів (крім секретних). Отже, [PERSON] , яку було уповноважено на вчинення нотаріальних дій, перебувала на посаді в органі місцевого самоврядування та виконувала функції щодо посвідчення заповіту в силу розпорядження сільського голови, яке ніким не оспорене і не скасоване, а отже [PERSON] мала повноваження на посвідчення заповіту від 03.03.2007, і твердження представника позивача щодо того, що [PERSON] таких повноважень не мала, є необгрунтованими та такими, що не можуть бути взяті судом до уваги. Виходячи з викладеного вбачається, що оспорюваний заповіт був посвідчений уповноваженою особою, що свідчить про відсутність підстав вважати його нікчемним, а тому позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed