Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Саніної Л.А. про визнання права власності на спадщину за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є сином [PERSON] , який помер [INFO] . За життя батько позивача склав заповіт, за яким все належне йому за життя майно заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відповідачем заведено Спадкову справу № 79/2012. Відповідно до Рішення Київської міської ради від 24.12.2009 р. № 1073/3142 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: 8000000000:62:511:0004. Також, дану земельну ділянку визначено на місцевості в натурі та визначено межі цієї земельної ділянки, що підтверджується кадастровим планом земельної ділянки з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Після проведення всіх необхідних і передбачених законодавством процедур для отримання Державного акту на землю [PERSON] звернувся до Київської міської ради за отриманням Державного акту на землю. Однак, до дня своєї смерті батьку позивача так і не був своєчасно виданий Державний акт на право власності на землю. За життя [PERSON] неодноразово звертався до Київської міської ради з вимогами та проханнями видати належний йому правовстановлюючий документ на земельну ділянку, однак, йому повідомляли, що даний документ перебуває на стадії виготовлення та друкування і своєчасно не може бути виданий із-за відсутності та дефіциту відповідних бланків і політичної ситуації в країні. Після смерті [PERSON] позивач через свого представника звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, Постановою за вих. №5627/02-31 від 19.08.2021 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з причин відсутності правовстановлюючого документа спадкодавця на земельну ділянку. У зв`язку із смертю [PERSON] , Київська міська рада позбавлена можливості видати йому правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а позивач в свою чергу, як законний спадкоємець за заповітом, позбавлений можливості в законний спосіб отримати у спадщину належне спадкодавцю за життя на праві приватної власності майно. Після відведення спірної земельної ділянки на місцевості в натурі та визначення меж цієї земельної ділянки [PERSON] за життя утримував дану земельну ділянку та здійснював відповідні грошові витрати но її утриманню і до нього ні з боку державних органів, ні з боку будь-яких фізичних та юридичних осіб не було жодних претензій з приводу законності володіння і користування спірною земельною ділянкою. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею: 0,10 га, кадастровий номер: 8000000000:62:511:0004 з місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року задоволено заяву позивача про витребування доказів. 19.10.2021 року від Державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Саніної Л.А. до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Одинадцята КДНК не є юридичною особою, а є тільки структурним підрозділом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у зв`язку з чим не може виступати в якості позивача та відповідача, а тільки в якості третьої особи. 04.11.2021 року від Київської міської ради до суду надійшли Пояснення, відповідно до яких зазначено, що пунктами 3 та 4 рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 року №1073/3142 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. Підпунктом 5.5. пункту 5 зазначено вище рішення визначено, що Громадянину [PERSON] у місячний термін звернутися до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) із клопотанням щодо організації робіт по винесенню меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) та виготовленню документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Приписами ч. 9 та 10 ст. 28 з приміткою 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що до 01.01.2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Отже, з 01.01.2013 року державні акти про право власності на землю не видаються. Правовстановлюючі документи та державна реєстрація на спадкове майно у позивача відсутні, тому він позбавлений можливості оформити свої спадкові права та змушений звернутись до суду. На підставі викладеного, представник просить суд прийняти законне та обгрунтоване рішення. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивача та його представника, за наявних у справі матеріалів. Відповідач - Державний нотаріус Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Саніна Л.А. у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки та представника відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - Київської міської ради - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначений [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 29.01.1970 року (а.с. 52). Рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 року №1073/3142 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (а.с. 7). 13.12.2010 року [PERSON] , склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевською Н.В., реєстровий №5-3387, яким все його майно, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с. 47). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Відділом РАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві 27.07.2011 року, підтверджено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на земельну ділянку площею: 0,10 га, кадастровий номер: 8000000000:62:511:0004 з місцезнаходженням за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Згідно Висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість об`єкта експертної грошової оцінки, виконаного ТОВ «ЄСП Капітал», ринкова вартість земельної ділянки, загальною площею 0,1000га, кадастровий номер: 8000000000:62:511:0004, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 985500,00 грн. (а.с.14). Із копії спадкової справи №79/13 вбачається, що позивач [PERSON] 25.01.2012 року звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] (а.с. 40). Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Саніної Л.А. від 19.08.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер: 8000000000:62:511:0004, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю державного акту та реєстрації права власності на земельну ділянку у встановленому порядку (а.с.82-83). В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що позивач не може в іншому порядку оформити право власності на землю в порядку спадкування за заповітом, позовна заява про спадкування земельної ділянки після смерті батька підлягає до задоволення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved