Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права на земельний пай в порядку спадкування. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтовуючи їх доводами викладеними у заяві та просить задовольнити. Представник відповідача Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім цього, визнання ними позову та прохання про розгляд справи у його відсутності, викладено у адресованій суду письмовій заяві, яка приєднана до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у запереченні на позов. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що у списку громадян на земельний пай членів КСП та селянської спілки Білокриницька під №405 значиться [PERSON] (даний запис в оригіналі документа перекреслено), що видно із архівної довідки від 16 жовтня 2015 року виданої архівним відділом Підгаєцької РДА. Із довідки виданої виконкомом Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№496 від 04 листопада 2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла 11 квітня 1996 року, працювала в колгоспі Світанок, про що свідчить запис в книзі обліку нарахування стажового стажу, особовий рахунок №100 запис за 1965-1994 роки. За 1995 рік запис перекреслено. Довідкою виданою виконкомом Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№217 від 26 квітня 2016 року підтверджується, той факт що [PERSON], яка померла 11 квітня 1996 року, дійсно була зареєстрована і проживала в [INFO], разом з нею проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] 11 квітня 1996 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №262543 від 12 квітня 1996 року виданим Білокриницькою сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області. Встановлено, що померла [PERSON] при розпаюванні земель КСП не була включена до списку осіб, які мають право на земельний пай та не була членом КСП на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами вказаного підприємства, кооперативу, товариства, згідно зі списком, який прикладається до державного акта на право колективної власності на землю. Як розяснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємтсва. Твердження позивачки про те, що її мати [PERSON] була у списку громадян на земельний пай членів КСП та селянської спілки Білокриницька та її посилання при цьому архівну довідку від 16 жовтня 2015 року видану архівним відділом Підгаєцької РДА, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються письмовим запереченням представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, а також доданими до нього копіями державного акта на право колективної власності на землю серії ТР №2 від 31 серпня 1995 року та списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємтсва, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком №1 до зазначеного акта і у якому під №405 внесено прізвище не [PERSON], а зовсім іншої особи. В силу ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивачем не подано суду допустимих доказів на підтвердження факту, що позивач є дочкою померлої [PERSON], зокрема свідоцтва про її народження. Системний аналіз положень Розділу VII Спадкове право ЦК УРСР (в редакції 1963 року) свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, на час звернення до суду за захистом своїх прав, позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ст.71 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Положенням ст.71 ЦК УРСР, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 80 ЦК УРСР та ст.267 ЦК України передбачено, що закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. У відповідності із п.6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановленим законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Клопотання про поновлення пропущеного строку та доказів про поважність причин пропуску позовної давності позивачем, суду не подано. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права на земельний пай в порядку спадкування, необхідно відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed