Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 12865 гривень боргу, 385,95 гривень трьох процентів річних за користування коштами. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що в січні 2016 року відповідачка позичила у нього кошти в сумі 7500 гривень та золоту каблучку 2,5 грами на суму 3500 гривень при умові повернення боргу в місячний термін . Однак, кошти по даний час відповідачка не повернула, що змусило його звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики до суду не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення на поштових конвертах. При таких обставинах суд вважає необхідним розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, визнавши причину неявки відповідачки неповажною. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє вимоги позивача повністю , виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Ця ж правова норма визначає , що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей. Законодавець визначив , що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2ст.1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625цього Кодексу (ч.1ст.1050 ЦК України). За змістом ч.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою , оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Судом встановлено, що в січні 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка [PERSON] отримала позику в сумі 12865 гривень при умові повернення протягом місяця. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не виконала умови договору позики, не повернула кошти в сумі 12865 гривень в передбачений законом строк, внаслідок чого позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. За правилами ст.625ч.2ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми. Відтак, суд стягує з відповідачки на користь позивача 385,95 гривень . Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved