Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач\~ [PERSON]\~ звернувся\~ до суду з позовом до ПАТ «Полтавський вентилятортний завод», в якому просить визнати за ним право власності\~ на нерухоме майно, а саме на нежитлові\~ будівлі, які знаходяться за адресою: сел. Котельва вул. Покровська, 5а (стара адреса\~ вул. Островського 5а)\~обґрунтовуючи позов тим, що він є акціонером, учасником приватного акціонерного товариства «Полтавський вентилятортний завод» добросовісно заволодів чужим нерухомим майном (нежитлові приміщення) і продовжує відкрито володіти ним на протязі протягом 10 років, тому вважає, що нежитлові приміщення є його власністю (а.с. 1-3). 30 листопада\~\~ 2016\~ року\~ представник\~ відповідача\~ -\~ ПАТ «Полтавський вентилятортний завод»\~\~ [PERSON],\~ який діє на підставі довіреності від 03.10. 2016 року,\~\~ надав\~ у попередньому судовому засіданні\~зустрічний позов\~про визнання права власності, в якому\~ просить\~ відмовити\~ в задоволенні\~ первісного позову, задовольнити зустрічний позов та\~ визнати за ПАТ «Полтавський вентилятортний завод» право власності\~ на нерухоме майно, а саме на нежитлові\~ будівлі, які знаходяться за адресою: смт. Котельва Полтавської області вул. Покровська, 5а (стара адреса\~ вул. Островського 5а) (а.с. 45-49). У відкрите судове засіданні позивач по первісному та відповідач за зустрічним позовом [PERSON], не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. [PERSON], надав до суду клопотання від 06.12.2016 року, в якій просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши суду, свої позовні вимоги підтримує повністю, і проти задоволення зустрічного позову заперечує, додаткові докази відсутні. (а.с. 44, 134). У відкритому судовому засіданні представник відповідача за первісним та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON],\~ який діє на підставі довіреності від 03.10. 2016 року, пояснив суду, що в задоволенні первісного позову треба відмовити, а зустрічний позов задовольнити, оскільки позивач за первісним позовом оспорює право власності на нерухоме майно ПАТ «Полтавський вентилятортний завод». При цьому, висловлював суду свої субєктивні міркування та припущення з приводу первісного та зустрічного позовів, а також розповідав про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору\~ - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], надав до суду заяву № 981/01-16 від 06.12.2016 року, в якій просить розгляд справи провести без його участі, у вирішенні покладається на розсуд суду (а.с. 135). Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення представника ПАТ «Полтавський вентилятортний завод»\~, приходить до переконання, що в задоволенні первісного позову та зустрічного позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні жодних правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності на нерухоме майно), які б підтверджували наявність права власності на нежитлові приміщення у сторін (юридичної та фізичної особи), взагалі не має і ніколи не було, що в свою чергу підтвердив представник відповідача за первісним та представник позивачка за зустрічним позовом [PERSON] Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до змісту рішення регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській області № 95-АТ від 28 березня 1996 року, створено ВАТ «Котелевська Агротехніка» в подальшому перейменовано в ПАТ «Полтавський вентилятортний завод», і передано в оперативне управління майно в тому числі і нерухоме згідно з інвентаризаційним описом (а.с. 51-71). При розгляді та винесенні рішення по даній цивільній справі суд, керувався правовою позицією викладеною Верховним Судом України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, предметом якої був спір про визнання права власності на нежитлові приміщення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. За змістом вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Зазначеною нормою закріплено, що набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом набули права власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Оскільки за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Під час судового розгляду, доказів з приводу того, що сторони за первісним і за зустрічним позовом є власниками вище зазначеного нерухомого майна суду взагалі не надано, доказів того, що вони втратили документи, які засвідчують право власності на дане нерухоме майно позивачем та відповідачем суду надано не було, і судом таких обставин не виявлено. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До посилання позивача за первісним позовом [PERSON] в своїй позовній заяві на набувальну давність, так-як він тривалий час перебуває в статусі учасника ПАТ «Полтавський вентилятортний завод» на посаді голови наглядової ради даного товариства, і в звязку з цим вважає нерухоме майно його власністю, суд відноситься критично, оскільки позивач не зазначив всі складові підстави набуття права власності за набувальною давністю, а також викликає у суду сумнів щодо добросовісності. Відповідно до змісту вимог ст. 344 ЦК України, для набуття права власності на нерухоме майно позивачу необхідно довести факти добросовісності, відкритості, безперервності, тривалості свого володіння, а також довести факт впевненості, що на це майно не претендують інші особи. Виходячи із конкретних матеріалів даної цивільної справи позивач за первісним позовом таких доказів суду не надав, а факт впевненості, що на це майно ніхто не претендує спростовується наявністю зустрічного позову. За таких обставин суд, вважає, що в даному випадку відсутній спір про право, а позовна вимога позивача за первісним позовом [PERSON] та і позивача за зустрічним позовом ПАТ «Полтавський вентилятортний завод», про визнання права власності\~ на нерухоме майно, є безпідставною, а містить в собі лише намагання сторін в любий спосіб отримати свідоцтво про право власності на вище зазначене нерухоме майно (нежитлові приміщення). Такі позови сторонами на думку суду, заявлені лише формально не для визнання права власності, а для набуття права власності, в обхід установленого нормами цивільного права порядку набуття права власності на нерухоме майно, і такі позовні заяви, як первісний так і зустрічний не можуть бути задоволені взагалі. Крім цього, звернення ПАТ «Полтавський вентилятортний завод» з зустрічним позовом до [PERSON], про визнання права власності\~ на нежитлові\~ будівлі, є звернення до неналежного відповідача, оскільки [PERSON], не субєктом матеріального правовідношення, він не може відповідати за предявленим зустрічним позовом взагалі, так-як від нього жодним чином не залежить виникнення чи не припинення права власності на нерухоме майно ПАТ «Полтавський вентилятортний завод». Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З огляду на наведене вище суд не може вийти за межі позовних вимог відповідно до вимог ЦПК України, і вважає, що сторони не втрачають можливості оформити відповідно до вимог чинного законодавства відповідні права на вище зазначене нерухоме майно, при наявності для цього законних підстав і вибору належного способу захисту цивільних прав. Тому у суду є всі законні підстави для відмови в задоволенні первісного та зустрічного позовів. Відмовляючи в задоволенні первісного та зустрічного позовів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору \~ приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області повністю, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до змісту вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу за первісним та позивачу за зустрічним позовом не присуджуються.

Outcome: dismissed