Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку загального провадження. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що 26.01.2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис. Подальше спільне життя та збереження родини вважає неможливим, через різні інтереси, погляди на життя, ведення домашнього господарства, а також права та обов`язки подружжя. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Збереження сім`ї на теперішній час вже неможливо. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с. 10). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони значний проміжок часу проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, вважають неможливим збереження їх родини, та просять розірвати шлюб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved