Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на домоволодіння №84 по вул. Новочеркаській у м. Дніпрі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він на початку 2000-х років познайомився з відповідачкою [PERSON]. Оскільки на той час позивач не мав постійного місця проживання, [PERSON] запропонувала йому тимчасово на незначний час винаймати у неї кімнату у будинку №45 по пров. Східному у м. Дніпропетровську. Оскільки за час проживання у будинку позивач не знайшов іншого житла, він продовжував тимчасово мешкати за вказаною адресою, де й проживає по теперішній час. Позивач зазначає, що йому згодом стало відомо, що земельна ділянка, площею 1200 м.кв., по пров. Східному, 45 у м. Дніпропетровську (раніше пос. Фрунзенський, пров. Крутой, 19Б) на підставі рішення виконкому Дніпропетровської райради депутатів від 18.02.1956 року №86 була відведена [PERSON], з яким був також укладений договір про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва будинку, який був посвідчений державним нотаріусом за реєстровим №1-4192. Сусіди повідомили, що [PERSON] збудував житловий будинок літ. А-1 загальною площею 63,6 м.кв., житловою 52,9 м.кв., вбиральню літ. Б та погріб літ. В., однак правовстановлюючі документи на будинок не оформив. Як вбачається з акту встановлення права володіння від 06.10.1995 року відповідачка [PERSON] придбала вказане домоволодіння у [PERSON] за домашньою угодую, спорів щодо володіння домоволодінням [PERSON] не було. За весь час право власності на домоволодіння по пров. Східному, 45 у м. Дніпропетровську не оформлялось, реєстрація права власності на теперішній час відсутня. На теперішній час позивач продовжує проживати у вказаному будинку, зробив необхідний ремонт, веде господарство, особисто сплачує комунальні послуги. Позивач також зазначає, що він тимчасово, на невизначений час вселився у будинок, але оскільки не було куди виїжджати, тому залишився у ньому проживати, в якому проживає по теперішній час, тобто на протязі більше 15 років він відкрито володіє об'єктом нерухомого майна, оплачує комунальні платежі, зробив ремонт в усьому будинку, підтримує його в належному стані, обробляє город, іншого житла або місця проживання не має. Претензій інших осіб з приводу його проживання та користування будинку за весь час не виникало. Дані обставини підтверджуються довідкою №75957 голови квартального комітету №3 від 20.03.2017 року. Згідно з технічним паспортом від 29.30.2017 року домоволодіння №45 по пров. Східному у м. Дніпрі в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,6 м.кв., житловою 52,9 м.кв., вбиральні літ. Б., погребу літ. В та інших споруд №1-3. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння №45 по пров. Східному у м. Дніпрі, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,6 м.кв., житловою 52,9 м.кв., вбиральні літ. Б., погребу літ. В та інших споруд №1-3, за набувальною давністю. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, якою проти позовних вимог не заперечувала, визнала обставини, вказані у позовній заяві, просила справу слухати за її відсутності, оскільки більшість часу постійно проживає у Росії. Додатково зазначила, що вона купила домоволодіння у [PERSON] та позивач з 2003 року постійно проживає у будинку, претензій з цього приводу вона не має. Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2003 проживає у [INFO]. Земельна ділянка по пров. Східному, 45 у м. Дніпропетровську (раніше пос. Фрунзенський, пров. Крутой, 19Б) на підставі рішення виконкому Дніпропетровської райради депутатів від 18.02.1956 року №86 була відведена [PERSON], з яким був також укладений договір про безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва будинку, який був посвідчений державним нотаріусом за реєстровим №1-4192. [PERSON] збудував житловий будинок літ. А-1 загальною площею 63,6 м.кв., житловою 52,9 м.кв., вбиральню літ. Б та погріб літ. В., однак правовстановлюючі документи на будинок не оформив. Як вбачається з акту встановлення права володіння від 06.10.1995 року, відповідачка [PERSON] придбала вказане домоволодіння у [PERSON] за домашньою угодую, спорів щодо належності будинку [PERSON] не було. На теперішній час право власності на домоволодіння по пров. Східному, 45 у м. Дніпропетровську ні за ким не зареєстровано та реєстрація права власності відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №88939395 від 07.06.2017 року. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, щ незважаючи на те, що позивач тимчасово вселився у будинок пров. Східному, 45 у м. Дніпропетровську, однак з 2003 року [PERSON] постійно проживає у даному домоволодінні, що підтверджується довідкою №75957 голови квартального комітету №3 від 20.03.2017 року. Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з технічним паспортом від 29.30.2017 року домоволодіння №45 по пров. Східному у м. Дніпрі в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,6 м.кв., житловою 52,9 м.кв., вбиральні літ. Б., погребу літ. В та інших споруд №1-3. В силу ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно \~заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває \~\~право власності на це майно (набувальна власність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з положеннями ст.5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту\~частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не вчиняв будь-якого кримінально-карного діяння, або інших протиправних дій з метою заволодіння будинку, тому суд приходить до висновку, що він правомірно володіє вказаним нерухомим майном. Виходячи з аналізу норм ЦК України ст.ст. 388, 390 ЦК України, які використовують поняття «добросовісність», суд приходить до висновку, що особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном вона мала всі підстави вважати, що законний власник у майна відсутній, або якщо власник у майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Тобто добросовісність володільця такого майна обумовлена відсутністю або власника взагалі, або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця, а отже в основу поняття добросовісності володільця покладено: правомірність дій володільця майна, мовчання і бездіяльність попереднього власника протягом усього строку набувальної давності. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права на домоволодіння за набувальною давністю не суперечить положенням ст.\~16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. З огляду на встановленні обставини та враховуючи, що позивач більше 15 років постійно проживає в домоволодінні, відкрито та безперервно користується всім будинком, господарськими будівлями і спорудами, постійно підтримує його належному стані, його володіння є добросовісним, відкритим, безперервним і жодна особа не має претензій до цього домоволодіння та про свої права на нього не заявляла, тому суд вважає визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на домоволодіння №45 по пров. Східному у м. Дніпрі, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,6 м.кв., житловою 52,9 м.кв., вбиральні літ. Б., погребу літ. В та інших споруд №1-3, за набувальною давністю.

Outcome: approved