Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідачів Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що є правонаступником Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в тернопільській області, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог вказує на наступне. Між ПАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління та [PERSON] укладено Кредитний договір №107/2008 від 07.08.2008 року, у відповідності до умов якого ПАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління надав [PERSON] грошові кошти в сумі 240000,00 грн. для придбання автотранспорту, в строк до 05.08.2013 року із сплатою 19,9 % річних за користування кредитом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.08.2013 р. у справі № 607/4603/13-ц позов задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 367571,01 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 3441,00 гривень. В подальшому, державним виконавцем Другого ВДВС Тернопільського міського управління юстиції, на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження № 40629249 та одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на все майно [PERSON] , в межах суми стягнення, а саме: 371012,01 грн. Постановою державного виконавця від 31.10.2014 р. виконавчий лист повернуто стягувачу. На підставі заяви ПАТ КБ «Надра» від 14.07.2015 р. державним виконавцем Другого віділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 48119159. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на все майно [PERSON] , в межах суми стягнення, а саме: 371012,01 грн. Постановою державного виконавця від 26.08.2016 р. виконавче провадження закінчено. Як вбачається з Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 р. та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2015 р. арешт на все майно накладено в межах суми стягнення, а саме в сумі, що обмежується 371012,01 грн. Однак, як вбачається із Інформаційної довідки № 95473697, арешт накладено на все нерухоме майно, що належить [PERSON] , без зазначення суми в межах якої слід накласти арешт. Наявні арешти є не співмірними із сумою стягнення та вартістю нерухомого майна та порушують права [PERSON] на вільне розпорядження своєю власністю. Також, позивач звертає увагу суду на те, що забезпеченням за кредитним договором виступає рухоме майно на яке може бути звернено стягнення та за рахунок якого стягувач може задовольнити свої вимоги. Натомість органами ДВС не вчиняються будь - які дії щодо звернення стягнення на предмет забезпечення спрямовані на погашення боргу, що негативно впливає на права [PERSON] щодо вільного розпорядження нерухомістю. Таким чином, за відсутності незалежної експертної оцінки нерухомого майна, а саме: 1/2 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу, арешт накладено безпідставно, оскільки вартість нерухомого майна та сума стягнення є неспівмірною, чим порушені права [PERSON] щодо розпорядження власністю. З врахуванням наведеного, просить суд зняти арешт із вказаного майна. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2019 року залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 березня 2019 року провадження у даній справі закрито. Згідно постанови Верховного Суду від 03 липня 2019 року ухвалу суду першої та апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М. від 26 липня 2019 року прийнято до розгляду вказану цивільну справу. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2019 року постановлено залучити до участі у справі співвідповідача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра». Протокольною ухвалою суду від 04 лютого 2020 року залучено до участі у праві правонаступника відповідача Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції - Тернопільський міський відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Від відповідача Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області надійшов відзив, згідно якого вказують, що підстави для скасування арешту, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, тому просять суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Від представника позивача надійшли відповідь на відзив, згідно якої заперечення відповідача вважає необґрунтованими, оскільки доказів щодо стягнення з позивача виконавчого збору та його несплати в матеріалах виконавчого провадження немає, крім того, згідно відомостей, наданих відділом ДВС зазначене виконавче провадження закінчене та знищене. Представник позивача [PERSON] - адвокат Снітинський Б.Є. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як вбачається із попередньо поданої заяви від 26.09.2019 року, представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в судове засідання не з`явився із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву суду не направив. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору [PERSON] та його представник адвокат Парубій І.М. вважають, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, оскільки із доданими до матеріалів справи доказами підтверджено, що на виконанні у відділі ДВС не перебуває жодних виконавчих проваджень про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості, однак державними виконавцями не було скасовано арешт на майно боржників, що призводить до порушення прав власника майна. Треті особи, які не заявляють самостійний вимог щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Із наданих 12 грудня 2019 року Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції документів виконавчих провадження, які суд вважає належним та допустимими доказами, та такими, що не викликають у суду сумнівів, оскільки вказані письмові докази засвідчені у передбачений законом спосіб, вбачається наступне. 08 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження № 40629249 про примусове виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/4603/13-ц від 25 вересня 2013 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» 371012,01 грн. заборгованості (а.с.155, Т.2). Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кущака В.Б. від 08 листопада 2013 року у ВП №40629249, накладено арешт на все рухоме та все нерухоме майно [PERSON] у межах суми звернення стягнення 371012,01 грн.(а.с. 156, Т.2). Виконавчий лист № 607/4603/13-ц від 25.09.2013 року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кущака В.Б. від 31.10.2014 року повернуто стягувану (а.с. 157, Т.2). Виконавче провадження № 40629249 знищено, що підтверджується актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 15.02.2018 року, Том 3 (а.с. 160-163, Т.2). 16 липня 2015 року за повторним зверненням стягувача відкрито виконавче провадження № 48119159 про примусове виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/4603/13-ц від 25 вересня 2013 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» 371012,01 грн. заборгованості. Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Юрчак О.П. від 16.07.2015 року у ВП №48119159, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] лише у межах суми боргу. Виконавче провадження № 48119159 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/4603/13-ц від 25 вересня 2013 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» 371012,01 грн. заборгованості, 26.08.2016 року закінчене, як це вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Головатюк Н.О. Згідно наданої інформації Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області № 25521/03 від 10.05.2018 року, виконавче провадження № 48119159, перебувало на виконанні у головного державного виконавця Голотюк Н.О., яка звільнена із займаної посади 26 грудня 2016 року та для зберігання в архів Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вказане виконавче провадження не здавалось, що підтверджується перевіркою реєстру завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання до архіву і являється втраченим. Крім того, судом встановлено, що 22.08.2017 року за [PERSON] зареєстроовано право власності на 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 95473697 від 23.08.2017 року). Також, у листі Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 12 грудня 2019 року №62658 містяться відомості, що станом на 09.12 .2019 року на виконанні у даному відділі ДВС виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/4603/13-ц від 25 вересня 2013 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» 371012,01 грн. заборгованості не виконанні не перебувають. В судове засідання відповідачем ПАТ «Банк Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої І.В. не подано, а судом не здобуто доказів на спростування вищезазначених обставин. До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права: Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Разом із тим статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до пунктів 2, 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника). До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, арешт з майна позивача (боржника) підлягав зняттю державними виконавцями при поверненні виконавчого документу стягувачу, проте цього державним виконавцем зроблено не було. Внаслідок цього, на набуте в подальшому позивачем [PERSON] нерухоме майно, була поширена дія постанов державних виконавців про арешт майна боржника без відповідних правових підстав для такого обтяження. Судом встановлено, що на даний час на виконанні у Тернопільському міському відділі Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відсутній виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/4603/13-ц від 25 вересня 2013 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» 371012,01 грн. заборгованості, а тому відсутні підстави перебування 1/2 частки двокімнатної квартири [ADDRESS] , належної [PERSON] під арештом, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 року у виконавчому провадженні №40629249 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2015 року у виконавчому провадженні №48119159. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1. ст. 321 ЦК України). Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок щодо застосування норм права, висловлений Верховним Судом у постанові від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17, згідно якого вказано, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю державного виконавця. Відтак аналізуючи докази в їх сукупності, суд, що наявність арешту на нерухоме майно, що належить позивачеві за відсутності правових підстав для продовження арешту нерухомого майна позивача, порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Разом з тим, відповідачами в судове засідання не подано жодних доказів на спростування доводів позивача та не подано доказів необхідності збереження арешту майна з метою виконання рішення суду чи стягнення із боржника виконавчого збору. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що права позивача [PERSON] порушені відповідачами, тому позов підлягає задоволенню шляхом скасування арешту 1/2 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] , належну [PERSON] , що був накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2013 року у виконавчому провадженні №40629249 та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №3290948 від 08.11.2013 року та арешту, накладеного на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2015 року у виконавчому провадженні №48119159 та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №10470551 від 20.07.2015 року. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідачів в користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved