Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про укладення окремого договору найму житлового приміщення та відкриття окремого особового рахунку до відповідачів [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Чернівецької міської ради, де третьою особою на стороні позивача виступає [PERSON], посилаючись на те, що він проживає та зареєстрований за адресою: [INFO]. Зазначає, що у вказаному будинку, окрім нього, також проживає його мати [PERSON], його сестра [PERSON] та діти сестри [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач вказує, що спірний будинок знаходиться на першому поверсі одноповерхового будинку та перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Чернівці і займає чотири кімнати житловою площею 41,80 кв.м., загальною площею 72,70 кв.м. Даний будинок розділено на дві ізольовані одне від одного частини з окремими входами (квартира №1 та №2), кожна квартира має по дві кімнати, власні кухні та веранди. Стверджує, що квартиронаймачем зазначеного будинку являється його бабуся [PERSON], яка померла 28.10.2017 року. З лютого 1969 року і по даний час особовий рахунок по спірному будинку відкрито на імя покійної [PERSON] Позивач зазначає, що починаючи з 1988 року він та його мати третя особа [PERSON] проживають у квартирі №1, загальною площею 36,00 кв.м., а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають у квартирі №2, загальною площею 36,70 кв.м., тобто відокремлено один від одного та ведуть окреме господарство. Вказує, що в березні 2018 року він звернувся з письмовою заявою до виконавчого комітету Чернівецької міської ради про відкриття окремого особового рахунку на частину будинку №38 по вулиці Бережанській м.Чернівці, а саме: на квартиру №1, однак листом виконавчого комітету Чернівецької міської ради №КО-640-01/10 від 23.03.2018 року йому було відмовлено, оскільки інші члени сімї - відповідачі не дали своєї згоди на укладення окремого договору найму житла, а тому рекомендовано вирішувати даний спір у судовому порядку. \~ \~ \~ \~На основі наведеного, позивач просить суд виділити йому та [PERSON] у користування ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,00 кв.м. та житловою площею 21,40 кв.м.; виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітньому [PERSON] у користування ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,70 кв.м. та житловою площею 20,40 кв.м.; зобовязати виконавчий комітет Чернівецької міської ради укласти окремий договір найму житла з ним на ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,00 кв.м., житловою площею 21,40 кв.м. та відкрити окремий особовий рахунок; зобовязати виконавчий комітет Чернівецької міської ради укласти окремий договір найму житла з [PERSON] на ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,70 кв.м., житловою площею 20,40 кв.м. та відкрити окремий особовий рахунок, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 29 жовтня 2018 року\~ провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON], виконавчого комітету Чернівецької міської ради, де третьою особою на стороні позивача виступає [PERSON], про укладення окремого договору найму житлового приміщення та відкриття окремого особового рахунку відкрито. Позивач та представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник позивача доповнив, що позивач з третьою особою і відповідачі проживають в двох квартирах, які відокремлені одна від одної та мають окремі входи. Договір найму оформлений на покійну бабусю позивача. На даний час позивач та відповідачі комунальні послуги оплачують на двох пополам. Деякі рахунки поділити не можуть, у звязку з чим у них виникають конфлікти. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач з матірю проживає в квартирі №1, а вона з дітьми проживає в квартирі №2. Покійна бабуся також проживала з нею. Вважає, що брат хоче приватизувати квартиру №1, однак вона цього не хоче, оскільки брат їй сказав, що він закриє їх вхід і воду. Вона не заперечує, щоб її мати оформила особовий рахунок на себе. У них один вхід на подвіря. На електроенергію в них два лічильника, а за газ вона платить за чотирьох осіб, а позивач за двох. Після смерті бабусі спадщину ніхто не відкривав. В бабусі був ордер на квартиру №2, в яку вона заселилась, а в квартирі №1 проживали чужі люди. Потім матері дали ордер на квартиру №1, однак його на даний час немає. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що основним квартиронаймачем має бути третя особа [PERSON], як спадкоємець [PERSON], а не позивач, оскільки він не прямий спадкоємець. Крім того, в позивача є ще сестра. Вказала, що позивач не має права звертатись до суду з таким позовом. Також зазначила, що укласти договір найму є неможливим, оскільки на одну особу має бути 13,65 кв.м. жилої площі, однак у відповідачів менша площа, а тому порушуються їх права. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача - Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в судове засідання не зявились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, представника відповідача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON], третя особа [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується копією довідки ПП «Регіон-Центр» №2632 від 11.07.2018 року (а.с.13). Спірна квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернівці. Квартира складається з чотирьох кімнат, житловою площею 41,80 кв.м., загальною площею 72,70 кв.м. На підставі рішення Виконавчого комітету міської ради депутатів трудящих №48/2 від 24.01.1969 року на [PERSON] переоформлений особовий рахунок на квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідкою міського квартирного відділу Виконавчого комітету Чернівецької міської ради депутатів трудящих №310 від 07.02.1969 року (а.с.15). [PERSON] померла 28.10.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ №182774 (а.с.9). Як вбачається з довідки ПП «Регіон-Центр» №2632 від 11.07.2018 року (а.с.13), особовий рахунок відкрито на [PERSON], яка померла. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок №38 по вулиці Бережанська м. Чернівці (а.с.10-12), будинок розділено на дві ізольовані одне від одного частини з окремими входами (квартира №1 та №2), кожна квартира має по дві кімнати, власні кухні та веранди. Як встановлено в судовому засіданні, починаючи з 1988 року і по даний час позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] проживають у квартирі №1, загальною площею 36,00 кв.м., житловою площею 21,40 кв.м., а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають у квартирі №2, загальною площею 36,70 кв.м., житловою площею 20,40 кв.м., тобто відокремлено один від одного та ведуть окреме господарство. Вказані обставини підтверджені як представником позивача, так і відповідачкою [PERSON] та представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 01 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про надання згоди на зміну договору найму жилого приміщення та відкриття окремого особового рахунку на частину будинку №38 по вулиці Бережанській м. Чернівці, а саме: на квартиру №1, однак листом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №Ко-640-01/10 від 23.03.2018 року позивачу було відмовлено, оскільки інші члени сімї заперечують щодо розподілу будинку на дві окремі квартири та відкриття окремих особових рахунків і рекомендовано позивачу вирішувати даний спір у судовому порядку (а.с.14). Відповідно до ст. 104 Житлового кодексу УРСР, член сімї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сімї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сімї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору, спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно ст.63 Житлового кодексу УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до вимог ч.1 ст.48 Житлового кодексу УРСР, жиле приміщення надається громадянам у межах норм жилої площі, але не менше розміру, який встановлюється Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа в жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Пунктом 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, які затверджені постановою [PERSON] Міністрів Української РСР і Української [PERSON] Професійних Спілок №470 від 11.12.1984 року, передбачено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] проживають в ізольованій квартирі житловою площею 21,40 кв.м., відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в ізольованій квартирі житловою площею 20,40 кв.м., тобто на даний час усім мешканцям будинку №38 по вулиці Бережанській м. Чернівці не вистачає житлової площі на одну особу. Суд вважає, що укладення окремого договору найму житла та відкриття окремого особового рахунку не погіршить становище відповідачів та жодною мірою не буде погіршувати їхні житлові права, оскільки їхнє фактичне становище відносно норм житлової площі на одну особу не зміниться. Крім того, суд вважає, що посилання представника відповідача [PERSON] на те, що основним квартиронаймачем повинна бути третя особа [PERSON] як спадкоємець [PERSON] судом не беруться до уваги, оскільки згідно пояснень самої відповідачки [PERSON] в судовому засіданні - після смерті бабусі ніхто спадщину не відкривав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що посилання представника відповідача [PERSON] про те, що позивач не має права звертатись до суду з даним позовом є безпідставним, оскільки право на поділ особового рахунку має дієздатний і повнолітній громадянин України, що зареєстрований та проживає в квартирі. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідачкою [PERSON] та представником відповідача [PERSON] [PERSON] не надано суду жодних доказів, якими б підтверджувалися заявлені ними в судовому засіданні усні заперечення. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить виділити [PERSON] та [PERSON] у користування ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,00 кв.м., житловою площею 21,40 кв.м.; виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітньому [PERSON] у користування ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,70 кв.м., житловою площею 20,40 кв.м.; зобовязати Виконавчий комітет Чернівецької міської ради укласти окремий договір найму житла з позивачем [PERSON] на ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,00 кв.м., житловою площею 21,40 кв.м. та відкрити окремий особовий рахунок; зобовязати Виконавчий комітет Чернівецької міської ради укласти окремий договір найму житла з [PERSON] на ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 36,70 кв.м., житловою площею 20,40 кв.м. та відкрити окремий особовий рахунок, задовольнивши позовні вимоги. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] необхідно стягнути\~\~на користь позивача [PERSON] судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі по 234,93 грн. з кожного, що підтверджується квитанцією (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved