Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що у його власності знаходяться дві земельні ділянки, що розташовані в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №808359/16570033 від 22.01.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16570843 від 22.01.2014 року одна із даних земельних ділянок має кадастровий ивїмер: 7324583000:02:003:0046, площу 0,2500 га і цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №808361/16575128 від 22.01.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16575549 від 22.01.2014 року інша земельна ділянка має кадастровий номер: 7324583000:02:003:0047, площу 0,2769 га і цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. У власності відповідача [PERSON] також є дві суміжні земельні ділянки, що розташовані в [ADDRESS]. Вже протягом двох років через межу, яка розділяє зазначені земельні ділянки двох суміжних землевласників, між сім'єю [PERSON] та сім'єю [PERSON] виникли неприязні сусідські відносини, що підтверджується висновком про результати розгляду звернення [PERSON] від 11.09.2014 року, постановою про закриття кримінального провадження від 12.03.2014 року, висновком про результати розгляду звернення гр. [PERSON] від 24.07.2013 року, постановою про віддмову у порушенні кримінальної справи від 08.11.2012 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник відповідача [PERSON], та відповідачі [PERSON], та [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що [PERSON], та [PERSON] створюють перешкоди в користуванні земельними ділянками [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши інші докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 116, 125 Земельного Кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності на підставі рішень сільських, селищних, міських рад шляхом відведення їх в натурі та здійснення державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №808359/16570033 від 22.01.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16570843 від 22.01.2014 року одна із даних земельних ділянок має кадастровий ивїмер: 7324583000:02:003:0046, площу 0,2500 га і цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №808361/16575128 від 22.01.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16575549 від 22.01.2014 року інша земельна ділянка має кадастровий номер: 7324583000:02:003:0047, площу 0,2769 га і цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Вина відповідачів у вчиненні перешкод у користуванні [PERSON] земельною ділянкою підтверджується висновком про результати розгляду звернення [PERSON] від 11.09.2014 року, постановою про закриття кримінального провадження від 12.03.2014 року, висновком про результати розгляду звернення гр. [PERSON] від 24.07.2013 року, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.11.2012 року та висновком експертного земельно-технічного дослідження від 12.08.2014 року. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані із позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з цього, суд розцінює невизнання відповідачем позовних вимог позивача, як спосіб захисту власних інтересів, які не пов'язані із оспорюванням права власності позивача. На підставі ст.ст. 90, 116, 125, 152, 158, 212 Земельного кодексу України ст.391 ЦК України та

Outcome: approved