Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11 березня 1971 року в м. Уфа, Башкірська АССР, Будинок одруження, актовий запис № 1464. Позовні вимоги мотивуючи тим, що подружжя від вказаного шлюбу має повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та обвязки, однак розірвати шлюб за згодою сторін відповідач не бажає. З січня 2000 року сторони не проживають разом, між ними були припиненні сімейні та шлюбні відносини. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, кожен живе своїм окремим життям. 04 вересня 2018 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/85 від 03.09.2018 у звязку з розглядом Вищою радою правосуддя 20.08.2018 заяви про відставку судді Харківського районного суду Харківської області Полєхіна А.Ю. та відповідно до наказу в.о. голови Харківського районного суду Харківської області від 20.08.2018 № 05-05/88 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Полєхіна А.Ю.», зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. 26 жовтня 2018 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2018 року провадження у справі за вищевказаною позовною завою відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, закрито та справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Крім того, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, шлюбні відносини між ними були припинені з квітня 1994 року. Також просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте під час державній реєстрації «Гайбадулліна», судові витрати по справі залишити за рахунок позивача. Відповідач [PERSON] повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11 березня 1971 року в м. Уфа, Башкірська АССР, Будинок одруження, актовий запис № 1464, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І -АО № 534038. В звязку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «Нестерова» змінено на «Гайбадулліна». Від даного шлюбу подружжя малолітніх чи неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності із ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, враховуючи, що сім'я існує формально, сімейно шлюбні відносини припинені з квітня 1994 року, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватись прізвищем набутим у звязку з реєстрацією шлюбу «Гайбадулліна» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 704, 80 гривень залишити за рахунок позивача .

Outcome: approved