Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою (позивача) користь борг за договором позики в розмірі 37 000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним (позивачем) та відповідачем 27.09.2019 року було складено боргову розписку, за умовами якої він (позивач) надав відповідачу грошові кошти в розмірі 37 000 грн., з терміном повернення коштів до 17.10.2019 року, при цьому, підтвердженням факту отримання відповідачем зазначених коштів є дана розписка. Також позивач зазначив, що відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, у визначений строк кошти не повернув. При цьому, відповідач займається підприємницькою діяльністю та на даний час має можливість сплатити борг, однак з незрозумілих для нього (позивача) причин відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на його (позивача) користь ззаборгованість за договором позики в розмірі 37 000 грн. Ухвалою суду від 10.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, разом з тим раніше подав до суду заяву, яка зареєстрована в суді 27.02.2020 року за вх. № 5227, в якій просив розглянути справу за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином за відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . При цьому, судове засідання, призначене на 27.02.2020 року було відкладене у зв`язку із поданою відповідачем заявою, зареєстрованою в суді 26.02.2020 року за вх.№5098, в якій відповідач просив відкласти судове засідання у зв`язку з перебуванням за межами міста Кропивницький, крім того, в зазначеній заяві відповідач вказав місце проживання, яке є аналогічним зареєстрованому місцю проживанню, а саме: [ADDRESS] . Разом з тим, в подальші судові засідання, які призначалися судом, відповідач не з`являвся. Поштова кореспонденція (судові повістки про виклик) направлена судом на зазначену адресу відповідача повернута до суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», тому відповідач вважається повідомленим відповідно до норм п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З огляду на викладене вище, враховуючи, що відповідач [PERSON] обізнаний про судове провадження, в якому він є відповідачем, при цьому, відзив на позов, інші заяви та клопотання щодо пред`явленого позивачем позову до суду не подавав, на підставі чого суд приходить до висновку, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів, та вважає можливим розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 27.09.2019 року було укладено договір позики, за яким відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 37 000,00 грн., які [PERSON] зобов`язався повернути в строк до 17.10.2019 року. На підтвердження укладення договору позики позикодавець [PERSON] надав розписку від 27.09.2019 року, відповідно до якої відповідач підтвердив факт, що отримав від позикодавця [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 37 000,00 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що зміст розписки від 27.09.2019 року про те, що відповідач [PERSON] взяв у борг в [PERSON] кошти в сумі 37 000,00 грн., є підтвердженням як укладення між ними договору позики, прийняттям сторонами умов та зобов`язань за договором позики, так і засвідченням отримання [PERSON] від [PERSON] зазначеної грошової суми. Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем [PERSON] боргу за договором позики від 27.09.2019 року на суму 37 000,00 грн., визначений в договорі та який становить 17.10.2019 року, минув, пред`явлений позивачем оригінал розписки, який долучений до матеріалів справи, свідчить про те, що відповідач борг не повернув, чим порушив право позивача як позикодавця за договором позики на його повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст. 1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як позичальник, не виконав зобов`язання перед позивачем [PERSON] , як позикодавцем, щодо повернення суми позики за зазначеним договором позики в розмірі 37 000,00 грн. За правилами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню борг за договором позики від 27.09.2019 року в розмірі 37 000,00 грн. Крім того, відповідно до п.п. 2 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 1 січня календарного року, в якому подана позовна заява, становить розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 921 грн. Відтак, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768 грн. 40 коп. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved