Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 06 березня 2016 року право власності на земельну ділянку площею 3,3491 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 801, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 263855 від 02.02.2005 року, кадастровий номер № 5122085300:01:002:0325, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що відсутній оригінал Державного акту на право власності на спадкову земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,3491 га, розташована на території [PERSON] сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 801, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 263855 від 02.02.2005 року, кадастровий номер №5122085300:01:002:0325. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 446909 від 09.03.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 06 березня 2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,3491 га, розташована на території [PERSON] сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 801, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 263855 від 02.02.2005 року, кадастровий номер № 5122085300:01:002:0325. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту від 22.02.2016 року, посвідченого секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області зареєстрованого а реєстрі за № 21, [PERSON] усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. Осіб які мають право на обовязкову часту у спадщині після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.07.2016 року за №1192, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 3,3491 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № 801, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 263855 від 02.02.2005 року, кадастровий номер №5122085300:01:002:0325. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved