Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини / в порядку ст. 175 ЦПК України/, просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] (дівоче прізвище Шиманська) та [PERSON], який було зареєстровано 23.10.2010 року в книзі Виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, та зроблено відповідний актовий запис № 42, серія І-ЖД № 137132; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів:Кощеєва [PERSON], 16.11.2011 року по 1/3 від всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття та [PERSON], [INFO] по 1/3 від всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 23.10.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO],\~які проживають\~разом із\~матір`ю\~та знаходяться\~на її\~утриманні.\~Позивач у\~своєму позові\~зазначає,\~що з\~жовтня \~2017\~року сторони\~фактично припинили\~шлюбні відносини,\~однією сімєю\~не проживають,\~ведення спільного\~господарство припинено,\~подальшого сенсу\~підтримувати сімейні\~відносини немає.Відповідач перестав брати участь в утриманні їх неповнолітніх дітей, будь-якої матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу її надавати. Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований та працює в Медичному центрі ПП «ВЕРА-МЕД» в м.Одесі охоронцем та отримує регулярну заробітну плату. Також позивач зазначає, що самостійно утримує себе та дітей, виховує та дбає про них. Однак, на все не вистачає коштів, продукти харчування та одяг постійно зростають в ціні та потребують чималих коштів на їх придбання. Тож, позивач, посилаючись на те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою як обов`язком матері так й батька, просить її позовні вимоги задовльнити з вказаних вище підстав. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву, відповідно до якої просить вказану цивільну справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 23.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №42), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 137132, виданим виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.10.2010 року. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, починаючи з жовтня 2017 року вони не проживають разом, спільне господарство не ведеться, примирення між нею та чоловіком вважає неможливим, стверджує, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтресам. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в частині розірвання шлюбу. Стосовно вимог про стягнення аліментів на дітей, суд приходить до наступного. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей . У відповідності до довідки № 511 від 25.07.2018 року виданої КП «ЖЕО №1» , [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO]. Склад сім`ї: чоловік [PERSON], [INFO] зареєстрований за іншою адресою, син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання спільних дітей не надає, в той час як має можливість її надавати. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності\~до ч.3\~ст.\~181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..\~ Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що\~ ст. 180 СК України\~ покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, та враховуючи, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дітей, про що надав заяву, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини / в порядку ст.. 175 ЦПК України/ є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задовлленню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112, 115, 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved