Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав і свої вимоги мотивує тим, що з 10.09.2004 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.11.2009 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 300 грн. щомісячно до його повноліття. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.08.2014 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача, з 300 грн. до 600 грн. щомісячно, а рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.08.2018 року збільшено розмір аліментів до 1400 грн. щомісячно до повноліття дитини. Після розлучення відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його здоров'ям. Дитина має інвалідність, потребує постійного лікування. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився. 3-тя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради по день та час слухання справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з'явився. В листі просять розглядати справу у відсутність їх представника. Також надано до суду висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 23.11.2018 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15.01.2019 року, яке відкладалося у зв'язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення. Ухвалою від 31.01.2019 року справу призначено до розгляду на 13.02.2019 року. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В даній справі судом встановлені наступні обставини: що позивач з 10.09.2004 року перебувала в шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7). Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.11.2009 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 300 грн., щомісячно до його повноліття. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.08.2014 року збільшено розмір аліментів, які стягувалися з відповідача на утримання сина, з 300 грн. до 600 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття (а.с.10-18). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.08.2014 року збільшено розмір аліментів, які стягувалися з відповідача на утримання сина, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.19). Після розлучення відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом його здоров'я. Дитина має інвалідність, потребує постійного лікування. Дитина проживає з матір'ю за адресою : [ADDRESS], що підтверджується копією довідки (а.с. 21). Відповідач [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується нотаріально засвідченою заявою (а.с.61). Як вбачається з висновку служби у справах дітей Сумської міської ради, служба у справах дітей вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В даній ситуації суд, уважно дослідивши доводи та аргументи позивачки, та дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Будь-яких доказів того, що батько піклується про дитину та приймає особисту участь у вихованні дитини - суду не надано. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 704 грн.80 коп. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved