Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним та визнання права власності, посилаючись на те що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яке він як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв. Також просив частково визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно. [PERSON] подав зустрічний позов про визнання права власності, посилаючись на те що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельні ділянки, яке він як спадкоємець за законом своєчасно прийняв. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та третьої особи про визнання недійсним заповіту складений від імені [PERSON] посвідчений 16 вересня 2013 року секретарем виконкому Черленівської сільської ради, посилаючись на те, що волевиявлення покійної, не було вільним та не відповідало її волі. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення від спадкування, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке він як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв, а відповідач не надавав необхідної допомоги покійній. Ухвалою суду обидві цивільні справи були об'єднані в одне провадження. Позивач [PERSON] допитаний в судовому засіданні, як свідок суду пояснив, що він є сином покійної [PERSON] Він проживає на тому ж подвір'ї, що і остання, але в різних будинках. До дня смерті він доглядав за матір'ю, варив їй їсти купляв продукти та ліки. Мати в школі не навчалася та знала тільки молдавську мову, читати та писати не вміла. Коли приносили матері пенсію, то він розписувався за неї. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою [PERSON] та сестрою [PERSON]. З покійною матір'ю проживав її син [PERSON] та він доглядав за нею. Її брат [PERSON] живе в кінці городу, а вона через три хати від господарства своїх батьків. Коли матері було 75 років її паралізувало і вона не могла ходити та була лежачою за рік до смерті. [PERSON] не приходив до матері і не допомагав їй. Мати вміла і читати і писати. Вона разом із [PERSON], сином [PERSON] та своєю мамою їздили в сільську раду, де остання склала заповіт на [PERSON]. Вони всі разом зайшли до секретаря, де мати написала заповіт та вони читали його. [PERSON] суду дав покази, що він є внуком [PERSON] З 2009 року він проживав разом із останньою в одній хаті та доглядав за нею. Його дядько [PERSON] не допомагав їй, бо казав, що в нього немає часу. Він сам побудував сарай та огорожу, [PERSON] там нічого не будував. Його бабуся сама отримувала пенсію та розписувалась за неї. Вона була грамотною, вміла читати на молдавській та російській мові, українську мову трохи розуміла. [PERSON] склала заповіт на нього. Коли вона складала заповіт, то він разом із своєю матір'ю та [PERSON] відвозив бабу до сільської ради, але хто був в кабінеті секретаря він не знає, оскільки він чекав на вулиці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що вона є донькою [PERSON] та внучкою [PERSON] Вона живе близько 500 метрів від домогосподарства батька та часто приходила до бабусі, оскільки остання хворіла. Вона приносила їй їсти та ставила уколи, міряла тиск. [PERSON] доглядав за покійною. Також приходила і сестра батька [PERSON]. [PERSON] проживала сама в окремому будинку, а батько в сусідньому, але на одному подвір'ї. Свідок [PERSON] суду дала покази, що [PERSON] була її рідною бабусею. До дня смерті остання жила на одному подвір'ї з її батьком. За бабусею доглядав [PERSON], та деколи приходила його сестра [PERSON]. [PERSON], крім молдавської мови не знала іншої. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду дали покази, що вони знали [PERSON] та за нею доглядав [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював лікарем в с.Черленівка з травня 2011 року та декілька разів його викликали [PERSON] та [PERSON] до покійною [PERSON], оскільки остання хворіла. На вулицю самостійно вона вийти не могла. Останній раз він її бачив у лютому 2016 року в неї був бронхіт. [PERSON] живе в кінці города покійної, однак він його не бачив коли приходив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він жив по сусідству із [PERSON]. За останньою доглядали її онуки [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] взагалі жив з нею. [PERSON] не допомагав [PERSON], хоча остання його просила, але він говорив, що в нього немає часу. Покійна була віруючою та часто читала Біблію на російській мові. [PERSON] суду дала покази, що вона була знайома із покійною. Їй відомо, що вона хворіла та була лежачою, декілька років не вставала з ліжка. За нею доглядали [PERSON] та її син [PERSON], деколи приходив і [PERSON] та ставив їй уколи. Зі слів [PERSON] вона знає, що [PERSON] до неї не приходив, та все своє майно вона хотіла залишити своїй доньці [PERSON]. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що за покійною [PERSON] доглядав [PERSON], [PERSON] він там не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, що йому відомо, що за [PERSON] здійснював догляд Коля. Покійна розмовляла на молдавській мові та дещо розуміла українською та російською, також читала Біблію. Вона була хворою та останні роки не ходила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] жили разом із [PERSON] та вони там все побудували. [PERSON] нічого не допомагав їм та за [PERSON] не доглядав і не приходив. [PERSON] хворіла, він часто приходив до останньої та спілкувався з нею на молдавській мові. [PERSON] в судовому засіданні дав покази, що він є батьком [PERSON] та [PERSON]. За покійною [PERSON] доглядали його сини та дружина [PERSON]. [PERSON] до [PERSON] не приходив, бо казав, що в нього немає часу. Покійна розмовляла на молдавській мові та розуміла українську та російську. Також йому відомо, що [PERSON] склала заповіт на [PERSON]. Суд вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити частково, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Судом встановлено, що господарство в с. [ADDRESS] відносилося до категорії колгоспних дворів, що визнали сторони по справі та підтверджено оглянутими в суді оригіналами погосподарських книг. Щодо членства в даному дворі станом з 30.06.1990 року по 31.04.1991 року, то відповідно суд вважає, що членами даного двору були лише подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки запис про це міститься в погосподарській книзі №10 за 1986-1990 роки по особовому рахунку №650 та в погосподарській книзі №06 за 1991-1995 роки по особовому рахунку №236. Посилання позивача на те, що він був зареєстрований в даному господарстві у вищевказаний період спростовується записами в погосподарській книзі №04 за 1986-1990 роки по особовому рахунку №272 та в погосподарській книзі №06 за 1991-1995 роки по особовому рахунку №277, рішеннями Черленівської сільської ради №05 від 28.02.1992 року та №03 від 26.02.1993 року, відповідно до яких встановлено, що [PERSON] був зареєстрований у колгоспному дворі свого батька [PERSON], та відповідно був приписаний в дворі [PERSON] лише 28.02.1992 року та 26.02.1993 року, що не дає йому права претендувати на частку в майні даного колгоспного двору, оскільки він мав частку у такому ж колгоспному дворі своїх батьків. Факт проживання особи без реєстрації в колгоспному дворі відповідно до Вказівок щодо ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, які затверджені наказом ЦСУ СРСР №5-24/26 від 12.05.1985 року не є підставою для набуття членства в даному дворі, а тому факт проживання [PERSON] в спірному господарстві без реєстрації встановленню судом та доказуванню не підлягає. Таким чином, після смерті [INFO] року [PERSON] на підставі ст.123 ч.2 ЦК УРСР відкрилася спадщина на ? частину двору, яку своєчасно прийняли позивач як спадкоємець за заповітом від 23.02.1989 року, та непрацездатна дружина покійного [PERSON], яка має право на обов'язкову частку, оскільки вони вступили у володіння спадковим майном та не відмовилися від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. У зв'язку із цим з врахуванням положення ст.535 ЦК УРСР спадщина розподілилися наступним чином: обов'язкова частка дружини становить 2/6 частин двору, що становить 2/3 частки із ? частини спадкового майна, та [PERSON] успадкував 1/6 частину двору, що становить різницю між ? часткою двору та обов'язковою часткою. Враховуючи вищевикладене в задоволенні інших вимог як [PERSON], так і [PERSON] слід відмовити у зв'язку із безпідставністю. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.11.2014 року, то вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частки, оскільки в цій частині порушують права позивача. Крім того, із витребуваних судом документів із управління економіки та розвитку інфраструктури Новоселицької РДА не було встановлено підстав для видачі державним реєстратором свідоцтва саме на вказану частку на ім'я покійної. Після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилася спадщина на 5/6 частин двору, як сума власної частки у майні колгоспного двору та успадкованої обов'язкової частки після смерті чоловіка. Вказана спадщина відкрилася за законом, оскільки позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним заповіту складеного [PERSON] 16.03.2013 року на ім'я [PERSON] слід задовольнити виходячи із наступного. Судом встановлено, що покійна не володіла українською мовою, не вміла нею читати та писати, що підтвердили в суді свідки [PERSON], [PERSON] Крім того, про те, що покійна лише трохи розуміла українську мову, однак не вміла на цій мові писати та читати, пояснив сам [PERSON], який є заінтересованою особою в цій частині позову. Також аналогічні обставини підтвердив свідок [PERSON], який є його батьком. Крім того, судом також встановлено, що [PERSON] була неграмотною, оскільки даний факт підтверджується заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2007 року після смерті чоловіка, яка міститься в матеріалах спадкової справи [PERSON] Вказана заява була посвідчена державним нотаріусом [PERSON], згідно якої в графі підпис міститься прізвище [PERSON] та розпис, а внизу відмітка про те, що у зв'язку із неграмотністю [PERSON] за її особистим проханням заяву підписав [PERSON] Таким чином, відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.1247 ЦК України в даній ситуації під час посвідчення заповіту секретарем виконкому Черленівської сільської ради необхідно було керуватися вимогами передбаченими ч.4 ст.207 ЦК України, зокрема заповіт повинен був бути підписаний іншою особою із вказівкою причин, з яких його не може підписати особа особисто. Враховуючи те, що положення вказаних норм не було дотримано, то відповідно до ст.1257 ЦК України даний заповіт слід визнати недійсним. Щодо посилання позивача на те, що даний заповіт повинен був бути посвідчений при свідках, то воно є помилковим, оскільки судом не було встановлено жодних фізичних вад у [PERSON], які б давали підстави для застосування до даних правовідносин положення ч.3 ст.1248 та ст.1253 ЦК України. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення від спадкування [PERSON] слід відмовити у зв'язку із недоведеністю. Позивач посилається як правову підставу своїх вимог на положення ч.5 ст.1224 ЦК України, які слід застувати до даних правовідносин. Так, судом встановлено, що дійсно [PERSON] є сином покійної [PERSON], а тому є спадкоємцем першої черги за законом, який своєчасно прийняв спадщину, оскільки подав заяву в нотаріальну контору в шестимісячний термін. Судом також було встановлено, що покійна [PERSON] була похилого віку, оскільки прожила на день смерті 93 роки. З показів свідка [PERSON], який працював лікарем в дільничній лікарні с.Черленівка Новоселицького району з 2011 року було встановлено, що його кілька разів викликали до покійної для огляду. Він був останній раз в неї в лютому 2016 року у зв'язку із захворюванням на бронхіт. Вона була забезпечена всім необхідним, зокрема була їжа одежа, ліки, памперси, які її надавали дочка [PERSON] та онук [PERSON]. Чи надавав їй допомогу син [PERSON] він не знає, оскільки його там під чаc візиту не бачив. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] хоча і була в похилому віці, але не потребувала допомоги саме від [PERSON], оскільки всю потрібну їй допомогу надавали інші особи, в тому числі [PERSON] і позивач. З огляду на вищезазначені обставини, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на 5/6 часток двору в в [ADDRESS] та на земельні ділянки: площею 0,25 га кадастровий номер [NUMBER], площею 0,9701 га кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1513 га кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0927 га кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно від 15.10.2014 року індексні номери 28125441, 28118528, 28121590, та державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно [PERSON] слід задовольнити частково. Так, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є діти покійної: позивач та [PERSON], які своєчасно прийняли спадщину після смерті матері, оскільки подали 06.04.2016 року та 30.08.2016 року відповідно заяви в нотаріальну контору, а тому спадкове майно між ними слід поділити порівну, що становить по 5/12 часток двору та 5/12 часток земельних ділянок на кожного. В задоволенні інших вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial