Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2012 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилось невдалим. Останні роки постійно виникають сварки через те, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Внаслідок систематичних зрад дружини, постійних позичань нею грошей та оформлення інтернет-кредиту на його ім`я для розваг зі своїми коханцями, вони припинили шлюбні стосунки, перестали спільно проживати, вести спільне господарство та вирішили розірвати шлюб. Сторони в судове засідання 20.08.2019 року не з`явились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач 22.07.2019 року звернувся до суду заявою, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач 22.07.2019 року звернулась до суду з заявою, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. З 13.07.2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 623 Від шлюбу мають двох дітей дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved