Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.10.2002 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованого у комунальному підприємстві «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 29.10.2002 року за реєстровим № 20492 в книзі № 129, [PERSON] являється власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в місті Вінниці по вулиці Лютневої Революції під номером 2-А. Як вбачається з записів у домовій книзі для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO], відповідач [PERSON] на даній житловій площі зареєстрований 17.05.2017 року, відповідачка [PERSON] - 30.05.2017 року. Вказані особи є рідними братом та сестрою. Позивач надав свою згоду на їх реєстрацію та проживання у будинку на прохання свого товариша, оскільки вказана реєстрація давала їм можливість проживати та працювати на легальній основі у місті Вінниці. В кінці літа 2017 року відповідачі залишили житло, забрали свої речі та поїхали шукати роботу до міста Києва. Більше вони не поверталися, не дзвонили й жодних звісток про себе не повідомляли. Як вбачається з акту від 03.08.2018 року про тимчасову відсутність осіб, зареєстрованих в жилому приміщенні, відповідачі не проживають у будинку з 01.09.2017 року. Фактично на протязі останнього року в будинку проживає лише позивач, хоча зареєстровано три особи. Вирішити питання із зняттям з реєстрації місця проживання відповідачів в позасудовому порядку не виявилось можливим, що призвело до звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 37, 54). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що сторони не заперечують, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у комунальному підприємстві «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 29.10.2002 року за реєстровим № 20492 в книзі № 129, [PERSON] являється власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в місті Вінниці по вулиці Лютневої Революції під номером 2-А. (а.с. 6) Згідно довідки про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 03.08.2018 року у вищезазначеному будинку зареєстроване місце проживання наступних осіб: [PERSON] власник, [PERSON], [PERSON] (а.с. 17), що також знайшло своє відображення у будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO] (а.с. 6-8). Факт не проживання [PERSON], [PERSON] в будинку № 2А по вул. Лютневої Революції у м. Вінниці, підтверджується актом про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 03.08.2018 року, з якого вбачається, що вони не проживають в [INFO] з 01.09.2017 року по даний час. (а.с. 16). В якості свідків в судовому засіданні було допитано [PERSON] та [PERSON], які повідомили суду, що відповідачі не являються членами сімї позивача, не повязані з позивачем спільним побутом, не мають взаємних прав та обовязків по відношенню один до одного та не проживають в [INFO] тривалий час. Згідно ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Відповідачі договору найму в порядку, визначеному ст.61 ЖК УРСР, не укладали, будь-яких витрат по утриманню будинку та оплаті комунальних послуг не несуть, є знайомими позивача. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст.71 ЖК УРСР та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідачів, які перелічені в ст.71 ЖК України, відсутні, оскільки останніми не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір в сумі 704, 80 гривень, по 352, 40 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved