Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , 2010 р.н. Причиною розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, непорозуміння, втрата почуттів один до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, примирення неможливе. 23.05.2019 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 19.08.2019 р. закрито підготовче провадження по справі. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що проти розірвання шлюбу, проте, якщо позивач цього бажає, то згодна. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, а/з № 1432. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Зокрема, вбачається, що справа в провадженні суду перебуває з травня 2019 році, при цьому розгляд справи неодноразово відкладався враховуючи невизнання відповідачем вимог позову. Проте, відповідач в судовому засіданні не навела обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, а саме заходів примирення, які вживались останньою для збереження сім`ї. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дитини, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved