Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, втрату почуття любові один до одного. Позивач зазначає, що з початку 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу неможливе, у звязку з чим позивач просить суд розірвати укладений з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач та представник позивача, який діє на підставі довіреності не зявились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. В судове засідання відповідач не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 223562 від 19 жовтня 2013 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1850, прізвище після реєстрації шлюбу дружини [PERSON] (арк. справи 3). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (арк. справи 4). Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Під час розгляду справи встановлені та підтверджені наступні причини подання позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме відсутність взаєморозуміння, стійких сімейних відносин, різне ставлення у сторін до усвідомлення та виконання прав та обовязків подружжя. За таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. У звязку з чим, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на положення ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved