Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON]; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON], Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 10 жовтня 1996 року на склад його сімї було видано ордер на підставі Рішення № 196 Виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпродзержинська від 24 липня 1996 року на житлове приміщення № 49 в будинку № 16 по вулиці Кузнецова в м.Дніпродзержинську. 02 листопада 2006 року житлове приміщення ними було приватизоване та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Всі члени родини були зареєстровані в квартирі, однак дружина і діти ніколи в ній не проживали, в квартирі ніколи не було їх особистих речей, мешкали вони в квартирі по вулиці Алтайській. У 2007 році його сімя розпалася та 10 травня 2008 року шлюб було розірвано. У 2008 році, після розірвання шлюбу, [PERSON] знялася з реєстраційного обліку в житловому приміщенні по вулиці Кузнєцова, буд.№ 16[ADDRESS] у м.Дніпродзержинську, у квартирі залишилися бути зареєстрованими він та його діти. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає та домовленості по оплаті комунальних послуг не виконує. Вже протягом багатьох років відповідач продовжує бути зареєстрованим в квартирі, але нею не цікавиться, не сплачує комунальні послуги, у звязку з чим вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Тому, просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]; усунути йому перешкоди у здійсненні права користуванням житловим приміщенням, розташованим [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та внесення змін до особового рахунку відповідно до рішення суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги просив суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]; усунути йому перешкоди у здійсненні права користуванням житловим приміщенням, розташованим [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та внесення змін до особового рахунку відповідно до рішення суду. Посилався на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги позивача визнав. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Заводський районний відділ в м.Дніпродзержинську головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, у судове засідання не зявився, надав заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутності. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» у судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане Фондом комунальної власності відповідно до розпорядження від 02 листопада 2006 року, що також вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке видане Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 04.01.2007 року. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], що вбачається з довідки про склад сімї. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON], [INFO], дійсно не проживає в [INFO] без поважних причин з лютого 1998 року, що вбачається з акту № 108 від 20.08.2015 року та затверджений директором ТОВ «ОСЕЛЯ» [PERSON] Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 34 Постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» звернуто увагу судів на те, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати такі правовідносини. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини 1 статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Справи про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення права користування житловим приміщенням та скасування реєстрації місця проживання. Стосується це переважно колишніх членів сім'ї власника, колишнього власника або членів сім'ї колишнього власника житла. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, частин 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені статтями 156, 157 ЖК України. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача, який також є власником квартири, таким, що втратив право користування приміщення, зняття з реєстраційного обліку та внесення змін до особового рахунку не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed