Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], про стягнення аліментів, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 25 відсотків всіх видів доходів відповідача з моменту звернення з цією заявою до суду та до досягнення дочкою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в період з 2017 року до початку 2018 року проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. На дату подання даної заяви позивач з відповідачем не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Фактичні шлюбні відносини припинися повністю, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Дочка, з моменту припинення з відповідачем стосунків, проживає разом з позивачем за адресою її реєстрації: [ADDRESS]. З моменту фактичного припинення відносин відповідач матеріально позивачу та дитині не допомагає. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 18.06.2018 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач [PERSON] повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, оскільки на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого вбачається, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками було отримано 25.06.2018 року. Відповідач відзиву на позов не надав, зустрічного позову не заявляв. Інших письмових клопотань, заяв, заперечень учасники справи суду не надавали. Розгляд справи по суті, в порядку спрощеного провадження, починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 04.10.2017 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. З позовної заяви вбачається, що сторони спільно не проживають, дитина залишилась проживати з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, оскільки позивач в позовній заяві визначила спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає, що підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Зі змісту ст. 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину має становити 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням зазначених вище обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України на кожну дитину. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 25 відсотків всіх видів його доходів до задоволення не підлягає, оскільки не ґрунтується на вимогах винного законодавства. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: partial