Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до суду до відповідача [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи, що 15 серпня 2016 року відповідач у справі [PERSON] одержав від неї гроші в сумі 35 500 грн. в борг. Станом на 06 травня 2017 року відповідач повернув їй гроші в сумі 4500 грн., а решту 31 000 грн. зобовязався повернути , про що власноручно склав та підписав розписку 06 травня 2017 року про зобовязання повернути гроші в сумі 31 000 грн. частинами. Згідно із розпискою від 06 травня 2017 року не встановлений строк повернення позики в сумі 31 000 грн. До 27 березня 2018 року гроші в сумі 31 000 грн. їй не повернув. До березня 2018 року вона направила на адресу відповідача рекомендованим листом вимогу про повернення грошей в сумі 31 000 грн. протягом 30 днів відповідно до правил, передбачених частиною 2 статті 1049 ЦК України. Після спливу 30 днів і до цього часу відповідач не повернув їй гроші в сумі 31 000 грн., на вимогу не відповів. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, надавши відзив на позовну заяву, вказавши, що в момент передачі коштів, в розписці, яка ним була написана 06.05.2017 р. жодних термінів отримання ним коштів не зазначав, строків погашення боргу вони з [PERSON] не узгоджували, він в рахунок погашення боргу безпосередньо через поштове відділення надіслав позиваці 1200 грн. та віддав їй безпосередньо 8000 грн. Судом встановлено,\~що відповідно\~до розписки\~від 06.05.2018\~року [PERSON] одержав від [PERSON] гроші в сумі 35 500 грн. в борг (а.с.5). Станом на 06 травня 2017 року відповідач повернув їй гроші в сумі 4500 грн., а решту 31 000 грн. зобовязався повернути, про що власноручно склав та підписав розписку 06 травня 2017 року про зобовязання повернути гроші в сумі 31 000 гривень частинами. До 27 березня 2018 року гроші в сумі 31 000 грн. [PERSON] не повернув. Відповідно до вимоги про повернення боргу позичальником 27 березня 2018 року [PERSON] направила на адресу відповідача рекомендованим листом вимогу про повернення грошей в сумі 31 000 грн. протягом 30 днів відповідно до правил, передбачених частиною 2 статті 1049 ЦК України (а.с.6-8). Доказів повернення позивачу відповідачем 8000 грн. за борговою розпискою від 06.05.2017 року та визнання нею вказаної обставини відповідач не надав. Поштові квитанції від 02.03.2018 року, 03.04.2018 року 20.04.2018 року та довідка центру поштового звязку № 5 Харківської дирекції ПАТ Укрпошта № 948 від 06.09.2018 року не є доказами повернення боргу за борговою розпискою від 06.05.2017 року відповідно до положень ст. 95 ЦПК України, оскільки вони не підтверджують обставин, повязаних з поверненням боргу та розпискою від 06.05.2017 року. Відповідач [PERSON] не заперечує одержання грошей у сумі 35500 грн. від позивача, з який повернув станом на 06.05.2017 року 4500 грн., а решту 31000 грн. зобовязався повернути частками. Вказана обставина підтверджується оригіналом розписки від 06.05.2017 року, відзивом, підписаним відповідачем [PERSON] Отже, розписка складена та підписана особисто відповідачем у справі [PERSON], за своєю правовою природою підтверджує характер договору позики, в ній містяться отримання боржником від кредитора певної грошової суми під зобовязання їх повернення. Розписка від 06.05.2017 року повністю відповідає умовам ст. 1047 ЦК України, згідно з якою договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш ні як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі 6-1967 цс15, суд вказав на те, що згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки позов обґрунтований так як за письмовою формою, змістом, посвідченням передачі позикодавцем 35500 грн. у борг під зобовязання повернути частками гроші у сумі 31000 грн., є договором позики в розумінні ст. 1047 ЦК України.

Outcome: approved