Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 24 березня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено рішення, яким стягнуто з [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 14 лютого 2014 року. 26 березня 2014 року, на підставі зазначеного рішення, позивачем було отримано виконавчий лист, який був пред'явлений до виконання до державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. 16 травня 2014 року головний виконавець Ушенко Ю.П. відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.05.2014 р. для виконання та відома. На підставі Виконавчого листа № 369/1522/14-ц від 26.03.2014, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області позивач вважала дану постанову незаконною та такою, що порушує її права. Підставою для повернення виконавчого документа стала відсутність індивідуального ідентифікаційного номера боржника. Тому позивач просила, поновити прийняття до провадження виконавчого документа № 2/369/1158/14 та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання. Визнати дії державного виконавця Ушенко Ю.П. відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві неправомірними. Визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Позивач направила до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази приходить до висновку про необхідності задоволення у позовних вимогах виходячи з наступного. Так судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2014 року по цивільній справі № 369/1522/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги задоволені частково, та стягнуто з стягнуто з [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 14 лютого 2014 року. На виконання даного судового рішення Києво-Святошинським районним судом 26.03.2014 року був виданий виконавчий лист № 369/1522/14-ц. Відповідно до Довідки направленої на запит Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2014 року щодо надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: [PERSON], Міністерством доходів та зборів України була надана відповідь від 04.04.2014 року про неможливість надання реєстраційного номеру облікової картки платника податків фізичної особи [PERSON] з причин неможливості однозначно ідентифікувати фізичну особу. Постановою головного державного виконавця органу ДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Ушенко Ю.П. від 16.05.2014 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 369/1522/14-ц виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області з підстав не зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків фізичної особи боржника. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі обов'язково зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб),місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо. Спільним наказом Державної судової адміністрації України та Державної податкової служби України № 30/44 від 26 лютого 2013 року затверджено Порядок надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Києво-Святошинським районним судом Київської області були вжиті заходи щодо витребування інформації про реєстраційний номер облікової картки платників податків боржника відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію», про що свідчить довідка від 04.04.2014 року. У матеріалах цивільної справи за № 369/1522/14-ц відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер відповідача, тому, як на момент постановлення рішення по справі, так і на час видачі судом виконавчого листа, індивідуальний ідентифікаційний номер боржника не був відомий суду, його не було в наявності, а тому він не міг бути зазначений у виконавчому листі. Відсутність індивідуального ідентифікаційного номера боржника у виконавчому провадженні утруднюють здійснення виконавчих дій, але не унеможливлюють їх. Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21 травня 2014 р. у справі № 6-45цс14. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із вимогами статті 18 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець не врахував, що стягувач самостійно обмежений правами отримати конфіденційну інформацію щодо боржника. Отримання такої інформації судом після завершення розгляду справи і видачі виконавчого листа, законом не передбачена. Крім того, згідно зі ст. 32 Конституції України, ст. 302 ЦК України ніхто без згоди особи не може збирати та поширювати конфіденційну інформацію про неї чи її персональні дані. Враховуючи те що, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номеру боржника не позбавляло можливості державного виконавця звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, суд, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» та

Outcome: approved