Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Національної академії наук України, Київської міської державної адміністрації про визнання гуртожитку гуртожитком сімейного типу та зобов`язання вчинити дії. Позов обгрунтований тим, що позивач з 27.11.1984 року проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та прописаний за цією ж адресою. Гуртожиток за зазначеною адресою знаходиться на балансі відповідача - Національної академії наук України. 22.11.2007 р. між НАН України та ТОВ «Гідроіндж-Буд» укладено договір № 24/11/07, відповідно до умов якого гуртожиток по [ADDRESS] підлягає знесенню, як непридатний для постійного проживання, а мешканці гуртожитку - переселенню. Розпорядженням відповідача №285 від 22.05.2018 року вирішено вважати даний гуртожиток непридатним для подальшої експлуатації та складено відповідний план заходів та забезпечення переселення мешканців з зазначеного гуртожитку. Позивач вважає, що НАН України прийнято рішення, яке віднесено до виключної компетенції органів місцевого самоврядування та всупереч вимогам законодавства виселяє мешканці. Вважаючи, що даний гуртожиток є гуртожитком сімейного типу та повинен бути переданий у власність територіальної громади міста Києва відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», позивач просить суд визнати вищезазначений гуртожиток гуртожитком сімейного типу та зобов`язати відповідача, Національну академію наук України, передати цей гуртожиток у власність Київської міської державної адміністрації. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Надано строк відповідачам на подання відзиву. Представником відповідача Національної академії наук України подано до матеріалів справи відзив. У відзиві зазначено про відсутність порушеного права або інтересу позивача зі сторони Національної академії наук України відсутність підстав для визнання гуртожитку за зазначеною адресою - гуртожитком сімейного типу. Просив відмовити у задоволенні позову. Представником відповідача Київської міської державної адміністрації подано до матеріалів справи відзив. У відзиві зазначено, про відсутність порушеного права або інтересу позивача зі сторони Київської міської державної адміністрації, про процедуру передачі гуртожитку у власність територіальної громади через попереднє рішення органу, уповноваженого управляти державним майном, а саме НАН України. Про неможливість передання зазначеного гуртожитку по причині непридатності даного гуртожитку для подальшої експлуатації. Додатково зазначено про відсутність повноважень КМДА на прийняття гуртожитку до комунальної власності. Просив відмовити у задоволенні позову. Представником позивача подано до матеріалів справи відповідь на відзив Київської міської державної адміністрації. У відповіді зазначено, що відповідачі не виконують приписи Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» щодо передачі гуртожитку у власність територіальних громад, що призвело до порушення права позивача на приватизацію житла. Зазначено, що передача НАН України до власності територіальної громади зазначеного гуртожитку є не правом НАН України, а обов`язком. Про наявність повноважень на прийняття гуртожитку саме у Київської державної адміністрації. Про віднесення зазначеного гуртожитку саме до гуртожитків сімейного типу, оскільки всі особи, що проживають у гуртожитку живуть сім`ями та не навчаються у НАН України. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.03.2021 року підготовче провадженні у справі закрито. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В ході розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача - НАН України, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на спеціальний статус даного гуртожитку та виключні дискреційні повноваження НАН України щодо визначення його статусу, а також зазначив про чинність розпорядження №285 від 22.05.2018 про неможливість подальшої експлуатації гуртожитку. Представник відповідача - Київської міської державної адміністрації, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки не доведено порушення прав позивача з боку КМДА, а також неможливість прийняття гуртожитку на баланс без рішення Київської міської ради. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що на балансі Державного житлово-комунального підприємства НАН України обліковується гуртожиток по вул. Метрологічна, 1 в м.Києві. Особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України регламентується Законом України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу». Відповідно до статті 2 зазначеного закону майновий комплекс Національної академії наук України та майновий комплекс національних галузевих академій наук складають усі матеріальні та нематеріальні активи (далі - об`єкти майнового комплексу), що обліковуються на балансах Національної академії наук України та на балансах відповідних національних галузевих академій наук і організацій, віднесених до відання Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, і які закріплені державою за Національною академією наук України та за національними галузевими академіями наук в безстрокове користування, або придбані за рахунок бюджетних коштів, а також коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законом. Об`єкти майнового комплексу Національної академії наук України та об`єкти майнового комплексу національних галузевих академій наук належать відповідно Національній академії наук України та національним галузевим академіям наук на праві господарського відання і передаються ними організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України та до відання національних галузевих академій наук, на праві оперативного управління з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відповідно до статті 3 зазначеного закону Національна академія наук України, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу Національної академії наук України, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, пов`язаних з ефективним їх використанням та розпорядженням у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Відповідно до п. 2.2.18 Статуту НАН України здійснює відповідно до законодавства та свого Статуту повноваження з управління об`єктами майнового комплексу НАН України. Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках встановлюються Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Відповідно до частини третьої статті 1 зазначеного закону, сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, що є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей). Виходячи з положень норм вищезазначених законів, суд приходить до висновку, що обов`язковою умовою для застосування положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» щодо гуртожитків НАН України є надання таким гуртожиткам статусу гуртожитків сімейного типу. З системного аналізу Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», статуту НАН України, суд приходить до висновку, що визначення статусу гуртожитків, що перебувають на балансі НАН України є дискреційним правом даного суб`єкта. Суд не приймає твердження позивача про те, що статус зазначеного гуртожитку як сімейного типу підтверджується тим, що там проживають сім`ї та не проживає жодного студента, враховуючи, в тому числі, що відповідно до копії Направлення №20 від 27.11.1984 року, що надане позивачем, право на вселення у гуртожиток позивач отримав з зазначенням про те, що направлення дійсне якщо мешкаючий у гуртожитку працює в системі АН УССР, без зазначення про право вселення сім`ї особи, якій видано таке направлення. Отже, не підлягає застосуванню положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» щодо визначення його статусу відносно гуртожитку НАН України за адресою: [ADDRESS] . Додатково суд зазначає, що в зв`язку з тим, що до спірного гуртожитку не підлягає застосуванню Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», то право на приватизацію житла у даному гуртожитку у позивача не виникло, що відповідно унеможливлює його порушення діями відповідачів. Позивач, звертаючись до суду, просить суд зобов`язати Київську міську державну адміністрацію прийняти спірний гуртожиток у власність. Відповідно до статті 10-1 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві. Відповідно до пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», передача та прийняття гуртожитків, що є об`єктами державної власності, у власність територіальних громад здійснюється відповідно до Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», передача об`єктів з державної у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, здійснюється за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом, а спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за наявності згоди районних або обласних рад, якщо інше не передбачено законом. Виходячи з вищезазначених положень законів, суд приходить до висновку про неможливість прийняття Київською міською державною адміністрацією спірного гуртожитку у власність територіальної громади міста Києва без відповідного рішення Київської міської ради. Крім того, звертаючись до суду з вимогами до Київської міської державної адміністрації, позивач не обґрунтовує, в чому полягає порушення його прав з боку КМДА та за яких обставин такі порушення мали місце. З огляду на викладене, такі вимоги є необґрунтованими. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed