Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «ІМЕКСБАНК» про захист прав споживача банківських послуг та повернення банківського вкладу та просив стягнути з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на його користь залишок невиплаченого депозитного вкладу, внесеного відповідно до договору № 1140022492 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 року, вклад «Три Бажання» 13 міс. (вид вкладу «3Баж13м20%») в сумі 181 885,12 грн., які перераховані 22.12.2014 року на його поточний рахунок № 26209625201005, відкритий у відділенні № 322 АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Вінниця; стягнути з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на його користь проценти за користування грошовими коштами за період з 22.12.2014 року по 22.01.2015 року в сумі 2 989,89 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ «ІМЕКСБАНК» порушено зобов'язання відповідно до Договору №1140022492 від 20.11.2013 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 року, вклад «Три Бажання» 13 міс. (вид вкладу «3Баж13м20%»), чинне законодавство та його права як споживача - вкладника банку. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «ІМЕКСБАНК» - Вишнівський О.В. у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов від 24.03.2015 року № 83, яке долучене до матеріалів справи, зокрема, у зв'язку з визнанням ПАТ «ІМЕКСБАНК» неплатоспроможним та введенням до нього тимчасової адміністрації. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 20.11.2013 року між відповідачем ПАТ «ІМЕКСБАНК» та позивачем [PERSON] було укладено Договір № 1140022492 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 року, вклад «Три Бажання» 13 міс. (вид вкладу «3Баж13м20%») на 200 000 грн. з процентною ставкою 20% річних строком до 22 грудня 2014 року. 22.12.2014 року (вх. № 980) [PERSON] подав до відділення № 322 ПАТ «ІМЕКСБАНК» заяву про виплату коштів готівкою у розмірі 184 833,59 грн. Однак, кошти готівкою [PERSON] повернуті не були, а 22.12.2014 року у безготівковій формі були перераховані на його поточний рахунок № 26209625201005. Відповідно до ч.3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Однак, на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 прийнято рішення № 16 про запровадження з 27.01.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК»; уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича. Згідно ч.1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ст. 36 ч. 5 п.п. 1, 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Згідно ст. 36 ч. 6 п. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників; зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вклад позивача [PERSON] повністю охоплюється законодавчо визначеним граничним розміром відшкодування коштів за вкладами (200 000 грн.). Отже, наслідком введення тимчасової адміністрації є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. До того ж суд відмічає, що відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, призупиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені нормами цього Закону. Суд також звертає увагу на повідомлення відповідача про те, що вимоги позивача враховані та їх виплата буде здійснюватися в порядку та в розмірах встановлених вищевказаним Законом. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed