Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що 18 грудня 2018 року шлюб між ними розірвано, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, домовитись про добровільну сплату аліментів не вдається, а тому вона вирішила звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та реєстрації і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі фіксування засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 червня 1997 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 34. В шлюбі в них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, яке міститься в матеріалах справи (а.с.7). 18 грудня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області ( а.с. 8). З копій довідок виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківської області №02-19/4192 від 18.06.2019 про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та постійно проживає з нею (а.с.6). Правовідносини сторін, що виникли, полягають в обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та праві позивача при ухиленні відповідача від цього обов`язку на стягнення аліментів в судовому порядку. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, встановлено ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Частини 2, 4 ст.84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів встановлено ст. 182 СК України. Відповідно до частин 1-3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи зазначене, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.06.2019 до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Як випливає з п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду немає, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду узгоджується також із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі ст.ст. 84, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved