Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] ,посилаючись на те, що 17 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2691. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що на протязі шести років сімейне життя між сторонами погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між ними виникають сварки, які негативно впливають на моральний стан, у тому числі їхньої неповнолітньої дитини. Вони перестали піклуватися про побудову сімейних відносин між собою. Сторони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. На основі викладеного просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позивач будучи допитаним в судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі. Вказав, що сторони перестали жити подружнім життям з 2015 року. Зазначив, що він остаточно втратив почуття любові та поваги до позивача. Вказав, що протягом тривалого часу проживає з іншою жінкою. Також 23.11.2021 року спрямував до суду заяву в якій просив позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем та не надавати сторонам терміну на примирення. Відповідач в судове засідання призначене на 23.11.2021 року повторно не з`явилась, будучи повідомленою про час та дату судового засідання. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що зі слів її довірительки, остання не втратила почуття любові до позивача. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 17 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2691, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.18). Від спільного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8). Відповідно до ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини, сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини з 2015 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями та заявою позивача. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи викладені обставини, а саме, тривалий період часу, протягом якого сторони не живуть разом, враховуючи позицію позивача по справі, який ствердив, що остаточно втратив почуття любові та поваги до відповідача, а також враховуючи той факт, що позов про розірвання шлюбу перебуває в Шевченківському районному суді м. Чернівці з липня 2021 року, та згідно заяви позивача від 23.11.2021 року жодних заходів щодо примирення подружжя за цей період відповідачем не вживалося, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved