Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю«Транс-сервіс-1» про стягнення моральної шкоди, в якому зазначив, що 19.06.2017 в м. Кобеляки Полтавської області відбулося ДТП за участю автомобіля марки DAF XF 95.430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом Bodex Kis 3 W, д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] який є його батьком. Від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] помер. Загибель батька повністю та назавжди змінила звичний уклад життя позивача, а саме відбулося порушення душевного спокою, наступив загальний пригнічений стан, страх, відчай. Він залишився сиротою, оскільки мати померла [INFO] . Загибель батька спричинило йому моральні страждання, розмір яких він оцінює у 200 000 грн. Прохає суд стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в розмірі 200 000 грн та судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , його представник, адвокат Стефківський В.І., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися. Від адвоката надійшла заява про розгляд справи за його відсутностіта відсутності позивача. П редставник відповідача, адвокат Думич А.М. позов не визнав та прохав відмовити у його задоволенні. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що на момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа воєнна іншуранс груп» згідно полісу № АІ /9754792. Даним полісом був забезпечений транспортний засіб автомобіль DAF XF 95.430, д.н.з. [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (на одного потерпілого)- 200 000 грн. Позивач не надав жодного доказу в обґрунтування наявності та розміру моральної шкоди. Вважають, що [PERSON] допущена груба необережність, оскільки він не впорався з керуванням та допустив падіння на підкрилок автомобіля DAF XF 95.430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом. У задоволенні позов прохав відмовити. Також представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо прийняття судом уточнення позовних вимог, наданих позивачем, оскільки положеннями цивільно-процесуального законодавства передбачено право на зміну предмета позову при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання. Представником позивача дане уточнення було надано вже під час судового розгляду. Суд вважає, що надана представником позивача заява про уточнення позовних вимог є усуненням описки, допущеної в прохальній частині позову, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявляється та обґрунтовується лише одна вимога - про стягнення моральної шкоди. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи,доходить до наступного. Судом встановлено, що 19.06.2017 близько 19 години в м. Кобеляки Полтавської області по вул. Покровська, в напрямку до перехрестя вул. Покровська та вул. Шевченка, у світлий час доби, в ясну погоду, по узбіччю дороги, на велосипеді «Україна» чорного кольору, рухався [PERSON] , який, при спробі виїзду на проїжджу частину, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив падіння на підкрилок правого заднього колеса автомобіля марки DAF XF 95.430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною ПП Bodex Kis 3 W, сірого кольору, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який їхав по автомобільній дорозі в попутному напрямку. Смерть [PERSON] настала в результаті крововиливів під оболонку та в роговицю головного мозку, черепно-мозгової травми, велосипедист, травмований при зіткненні з вантажним транспортним засобом. Водій автомобіля марки DAF XF 95.430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною ПП Bodex Kis 3 W, сірого кольору, д.н.з [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості не тільки уникнути наїзду, а й зреагувати на виниклу небезпеку та привести гальмівну систему автомобіля у дію. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля DAF XF 95.430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною ПП Bodex Kis 3 W, сірого кольору, д.н.з [NUMBER] [PERSON] будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається. Постановою слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області від 28.12.2017 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017170190000402 від 19.06.2017 закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України та складу будь-якого іншого кримінального правопорушення (а.с.5). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Відповідно до довідки про причину смерті, причина смерті [PERSON] є черепно-мозкова травма при ДТП (а.с.7). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). На момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа воєнна іншуранс груп» згідно полісу № АІ /9754792. Даним полісом був забезпечений транспортний засіб автомобіль DAF XF 95.430, д.н.з. [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (на одного потерпілого)- 200 000 грн (а.с.52). Водієм даного автомобіля на момент вчинення ДТП був [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з відповідачем, що було визнано представником відповідача в судовому засіданні. ПрАТ «УСК «Княжа воєнна іншуранс груп» було виплачено позивачу страхове відшкодування (моральна шкода) в сумі 19200 грн, що зазначається позивачем та не спростовується відповідачем. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб , а згідно частини 2 цієї ж норми шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною 2 статті 1187 та частиною 2 статті 1168 Цивільного кодексу України, особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, угода підряду, оренди і т. п.) володіє транспортним засобом чи механізмом, який створює підвищену небезпеку при зберіганні, використанні або утриманні, незалежно від вини такої особи, відшкодовує моральні збитки через смерть фізичної особи її найближчим родичам - чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також тим, хто проживав з нею однією родиною. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що дана дорожньо - транспотна пригода сталася внаслідок необрежних дій велосипедиста [PERSON] , який при спробі виїзду на проїжджу частину, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив падіння на підкрилок правого заднього колеса автомобіля марки DAF XF 95.430, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною ПП Bodex Kis 3 W, д.н.з [NUMBER] , який їхав по автомобільній дорозі в попутному напрямку. Отже заподіяна позивачу моральна шкода внаслідок загибелі [PERSON] підлягає відшкодуванню відповідачем, як власником джерела підвищеної небезпеки, оскільки останній у судовому засіданні не довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Будь яких інших належних і допустимих доказів на підтвердження умислу потерпілого на настання його смерті чи непереборної сили, що спричинила її, що звільняло б його від відповідальності за заподіяння моральної шкоди, відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, в п. 9 вказаної вище постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач обґрунтував заподіяння йому моральної шкоди внаслідок смерті батька. Суд приходить до переконання, що смертю близької людини, яким був для нього батько позивачу заподіяні моральні страждання. Тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення. Щодо розміру відшкодування, то суд враховує крім глибини моральних страждань потерпілого, відсутність умислу чи вини відповідача на спричинення шкоди та той факт, що у настанні смерті була і необережна вина самого потерпілого. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та зменшення суми відшкодування. В силу норми ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне, пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Склад та розміри витрат, пов`язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. до суду надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 0008-ц від 06.09.2019 року, детальний розрахунок робіт (наданих послуг) від 09.10.2019, рахунок-фактура № 11-10-2019-1, платіжне доручення від 11.10.2019 про сплату 10000 грн, акт виконаних робіт від 11.10.2019 (а.с.17-22). В силу норми ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне, пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 1000грн.

Outcome: partial