Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суд з даним позовом просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 11 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сімї явилось те, що під час перебування у шлюбі подружні відносини не склалися, між ними постійно виникають сварки, суперечки, непорозуміння, відсутні почуття взаємної любові, взаємодопомоги та підтримки. Примирення з відповідачем стало не можливим, а тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Окрім того позивачка просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, а тому може сплачувати аліменти. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов визнає. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області, який на даний час насить формальний характер, оскільки сторони припинили між собою сімейно-шлюбні відносини. Примирення між ними стало не можливим, про що позивач зазначила в своїй заяві. Зі змістом ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем предявленого позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за вказаних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, в звязку з чим відповідно до ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. В судовому засіданні також встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП № 167685 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 07 квітня 2014 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, так як являється працездатним, суд вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved