Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «АВАНТІ» про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 13.09.2013 р. між ним та приватним підприємством «АВАНТІ» укладено Договори купівлі продажу № 211/13. За умовами вказаного Договору, відповідач (Продавець за Договором) зобов'язується передати у власність Позивача, а Позивач (Покупець за Договором) прийняти і оплатити товар, указаний у специфікації. 13.09.2013 р. на виконання умов Договору він передав відповідачу готівкою суму, еквівалентну 3 200,00 євро. Таким чином, він свої обов'язки за Договором, щодо перерахування визначеної сторонами суми передплати, виконав в повному обсязі. Між тим, відповідач грубо порушив вимоги Договору щодо строків поставки товару. Відповідно до п.2.2.Договору товар мав бути поставлений не пізніше 12.11.2013 р., втім до цього часу поставка не відбулась. Виходячи з викладеного, просив суд стягнути з приватного підприємства «АВАНТІ» на свою користь суму заборгованості еквівалентну 3 200 євро, три проценти річних в розмірі, еквівалентному 24,46 євро, пеню в розмірі, еквівалентному 8928,00 євро, всі судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, після роз'яснення йому його права щодо уточнення способу захисту прав позивача, спосіб захисту не уточнив та наполягав на обраному способі захисту. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи. Заперечень проти вимог позивача не надав. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 13.09.2013 року між ПП «Аванті» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №211/13, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити товар, вказаний у специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.1.1 договору). П. 1.2. договору, визначено, що ціна товару по даному Договору складає грошову суму в національній валюті України, еквівалентну 4 543,95 євро. Відповідно до п.2.1 договору, оплата товару здійснюється в національній валюті в готівковій або безготівковій формі в наступному порядку: в порядку передплати покупець оплачує 70.42% ціни, вказаної в п.1.2 даного договору… Згідно п. 2.2. Договору товар передається покупцю протягом 50 робочих днів з моменту внесення останнім передплати. Доставка товару в межах міста Донецьк здійснюється за рахунок продавця, а підтвердженням доставки товару є підписаний двома сторонами акт приймання-передачі товару (відповідно п. 2.3. та п. 3.1. Договору). Позивач зазначає, що на теперішній час договір з боку відповідача не виконаний, товар не поставлений, хоча позивач оплатив передплату в розмірі 3200 євро, про що свідчить специфікація. Відповідно до замовлення специфікації: 211/13 від 13.09.2013 р. (клієнт - [PERSON].), загальна сума до сплати з урахуванням знижки складає 4543,95 (валюта не вказана). Сплачено 13.09.2013 р. грошова сума в розмірі 3200, однак валюта також не вказана. Виходячи з умов договору, а саме п.2.1 (оплата товару здійснюється в національній валюті в готівковій або безготівковій формі), сума, що була сплачена позивачем вказана в національній валюті - гривні України. Позивач вважає, що його права як споживача є порушеними, а тому просив стягнути з відповідача на свою користь суму передплати, яку він визначив у розмірі 3200 євро, 3% річних в розмірі 24,46 євро, пеню за прострочку виконання в розмірі, еквівалентному 8928,00 євро відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до змісту ст. 11, ст. 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений в ст. 16 ЦК України. Тобто власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права, який визначається законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. (ч.1). Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Як вбачається з позовної заяви, позивач не просить розірвати договір купівлі-продажу №211/13 від 13.09.2013 р., однак при цьому вимагає від відповідача повернення сплаченої передплати, тобто того, що було виконано позивачем за умовою договору (ч.4 ст.653 ЦК України - правові наслідки зміни або розірвання договору), 3% річних та пені відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Виходячи з обставин справи, а також з врахуванням наведених вище норм, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, який не дозволяє суду захистити порушені відповідачем права позивача. Крім того, не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума пені, оскільки виконання за договором не було прострочене, воно взагалі не відбулось, тому в даному випадку вказаний спосіб захисту не підлягає застосуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed