Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Попередній договір купівлі-продажу. Предметом договору були 40/100 частин двокімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 Договору сторони зобов`язались у строк до 05 січня 2018 року укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) 40/100 частин квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на умовах встановлених цим попереднім договором. Пунктом 2 Договору передбачено, що сторони домовилися, що істотними умовами основного договору купівлі-продажу будуть такі: продаж квартири буде вчинено за ціною 266500, 00 грн., що еквівалентно 10500 дол. США за курсом НБУ станом на день укладення цього договору; з яких суму у розмірі 253175. 00 грн., що еквівалентно 9500 дол. США за курсом НБУ станом на день укладення цього договору, передано покупцем продавцю 03 жовтня 2017 року в якості задатку. В період з 05.01.2018 року по 02.11.2019 року на прохання [PERSON] в попередній договір купівлі-продажу №10329 від 03.10.2017 року тричі вносились зміни щодо продовження кінцевого терміну укладання Основного Договору купівлі-продажу. Станом на 02.05.2019 року з вини відповідачки основний договір не був укладений, а гарантійний внесок у розмірі 253175, 00 грн. позивачу не повернутий. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки грошову суму в розмірі 253175, 00 грн., сплачених в якості авансу та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року передано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за попереднім договором купівлі-продажу на розгляд Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 01.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Попередній договір купівлі-продажу. Предметом договору були 40/100 частин двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до п. 1 Договору сторони зобов`язались у строк до 05 січня 2018 року укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) 40/100 частин квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на умовах встановлених цим попереднім договором. Пунктом 2 Договору передбачено, що сторони домовилися, що істотними умовами основного договору купівлі-продажу будуть такі: продаж квартири буде вчинено за ціною 266500, 00 грн., що еквівалентно 10500 дол. США за курсом НБУ станом на день укладення цього договору; з яких суму у розмірі 253175. 00 грн., що еквівалентно 9500 дол. США за курсом НБУ станом на день укладення цього договору, передано покупцем продавцю 03 жовтня 2017 року в якості задатку; продавець зніме з реєстрації всіх зареєстрованих осіб з займаної площі до укладання Основного договору та повністю звільнить відчужуване ним житло для безперешкодного володіння, користування та розпорядження ним з боку покупця в день укладання цього договору; підписання та укладення Основного договору відбудеться в приміщенні Ковальчука С.П., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 119, оф. 12; витрати, пов`язані з оформленням Основного договору купівлі-продажу сторони сплачують в рівних частках. 05.01.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу 40/100 частин квартири, відповідно до якого сторони зобов`язуються у строк до 04 травня 2018 року укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) 40/100 частин квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на умовах встановлених цим попереднім договором (а.с. 7). 05.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу 40/100 частин квартири, відповідно до якого сторони зобов`язуються у строк до 05 листопада 2018 року укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) 40/100 частин квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на умовах встановлених цим попереднім договором (а.с. 8). 02.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу 40/100 частин квартири, відповідно до якого сторони зобов`язуються у строк до 02 травня 2019 року укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) 40/100 частин квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на умовах встановлених цим попереднім договором (а.с. 9). Як вбачається зі Свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. від 02.05.2019 року, [PERSON] 02.05.2019 року о 12 год. 45 хв. знаходився у приміщенні Приватної нотаріальної контори, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 119, оф. 12 (а.с. 10). 24.05.2019 року [PERSON] направив на адресу відповідачки письмову пропозицію щодо виконання своїх зобов`язань по укладенню Основного договору купівлі-продажу 40/100 частин квартири (а.с. 12). Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно із ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2013 року за наслідками розгляду справи № 6-176цс12. Враховуючи, що договір купівлі-продажу 40/100 частин квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 253175,00 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Отже, виходячи з аналізу вищевикладеного та враховуючи доведення в судовому засіданні належними, допустимим та достовірними доказами в розумінні статей 77-79 ЦПК України обставин передання позивачем коштів авансу за вказаним договором від 03.10.2017 року, суд вважає, що вимоги позивача з їх повернення в розмірі 253175,00 грн. підлягають задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2531, 75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved