Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтовує їх доводами викладеними у позовній заяві та просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач не дає йому дитини, ні на св'ята, ні на день народження, взагалі не дає йому бачитись з дитиною, а тому він незгідний сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки не може бути впевнений, що ті гроші позивачка використає на дитину, а не на свої потреби. Вважає, що 450 грн. на місяць є недостатньо щоб утримати дитину, проте грошових коштів позивачці на утримання дитини давати не буде. Він буде одягати і утримувати дитину, якщо позивачка буде давати її йому. До суду з позовом про визначення місця проживання дитини, чи про встановлення днів та годин побачень з нею, він не звертався. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. У відповідності із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від шлюбу сторін народилась одна дитина, а саме: - дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 лютого 2015 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підгаєцького районного управління юстиції у Тернопільській області, яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що не заперечено в судовому засіданні самим відповідачем, а також це вбачається із довідки виданої виконкомом Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області від 01 березня 2016 року за №24. Встановлено, що відповідач немає постійного заробітку, що підтверджено в судовому засіданні позивачкою та визнано самим відповідачем. Відповідач ніде офіційно не працює, немає регулярного заробітку, але разом з тим, ним, суду не подано жодних доказів про неможливість працевлаштуватись чи про його непрацездатність за станом здоров'я. Відсутність у відповідача постійної роботи, а також той факт, що позивач не дає йому бачитись з дитиною, при тому, що сам відповідач не звертався з цього приводу до суду за захистом свого порушеного права, не є підставою для часткового задоволення позову чи відмови у задоволенні позову. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що [PERSON] має об'єктивні перешкоди для працевлаштування на постійній основі, а також не встановлено обставин, які б перешкоджали зверненню відповідача до суду з питанням усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Суд, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача в користь позивача на утримання дитини, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, прийшов до переконання, що позов [PERSON], слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved