Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про звільнення майна з під арешту, в якому зазначив, що рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 15.07.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.10.2013, по справі №642/1176/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування судового збору 2 721,83 грн. На виконання цього рішення Ленінським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист від 12.12.2013. Постановою від 16.12.2013 було відкрито виконавче провадження № 41231930 про стягнення з [PERSON] 2 721 грн. судового збору. Також постановою від 16.12.2013 накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. У постанові йдеться про все майно боржника [PERSON] в межах суми боргу, виконавчого збору і можливих витрат виконавчого провадження. Вказує, що арешт був накладений через те, що представник стягувача передчасно про це попросив у заяві про відкриття виконавчого провадження. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.07.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.10.2013 було визнано за позивачем право власності на 19/40 часток житлових будинків: літ. «А-1», загальною площею 77.2 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., літ. «И-1» загальною площею 162.3 кв.м., житловою площею 76.1 кв.м., гаражу літ. «Кк'»з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Також визнано за [PERSON] - третьою особою у справі право власності на 19/40 часток житлових будинків: літ. «А-1», загальною площею 77.2 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., літ. «И-1» загальною площею 162.3 кв.м., житловою площею 76.1 кв.м., гаражу літ. «Кк'»з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір 2 721 грн. 83 коп. Зазначає, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вже вирішено судом, та постанова від 16.12.2013 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у зв'язку з цим порушує права позивача в частині арешту всього майна та зокрема 19/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] та в ній треба було вказати, що арешт накладається на 19/40 часток у спільному майні - житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. Також позивач вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2013 по справі №642/9636/2013ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за розпискою в розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 1 000,00 грн. На виконання рішення Ленінським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист від 03.12.2013. Постановою від 05.12.2013 було відкрите виконавче провадження №41060913 з примусового виконання виконавчого листа №642/9636/2013ц, виданого 03.12.2013. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.02.2014 був накладений арешт на все майно в межах суми боргу, виконавчого збору та можливих витрат виконавчого провадження, що належить боржнику.15.07.2014 позивач уточнив позовні вимоги. На підставі наданих відповідачем заперечень повідомив про існування постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна від 15.10.2012 у виконавчому провадженні №33227878 та просив внести зміни до відповідних Реєстрів прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У судовому засіданні позивач в особі його представника позовні вимоги в уточненій редакції підтримав, просив їх задовольнити та дав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві з уточненнями. Відповідач надав відзив на позов та в судовому засіданні представник відповідача повідомила суду, що при винесенні постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління законодавства не порушував, але за наявності рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.07.2013 сам по собі факт арешту майна [PERSON], яке є спільною сумісною власністю - порушує права [PERSON], оскільки на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15.07.2013, майно, яке належало колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності, трансформувалося у спільну часткову власність та чітко визначилася частка позивача в розмірі 19/40. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не заявилися, відзивів на позов не надали, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд заслухавши думку позивача в особі представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 15.07.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.10.2013, по справі №642/1176/13-ц визнано за [PERSON] право власності на 19/40 часток житлових будинків: літ. «А-1», загальною площею 77.2 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., літ. «И-1» загальною площею 162.3 кв.м., житловою площею 76.1 кв.м., гаражу літ. «Кк'»з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Також визнано за [PERSON] - третьою особою у справі право власності на 19/40 часток житлових будинків: літ. «А-1», загальною площею 77.2 кв.м., житловою площею 42.5 кв.м., літ. «И-1» загальною площею 162.3 кв.м., житловою площею 76.1 кв.м., гаражу літ. «Кк'»з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір 2 721 грн. 83 коп. На виконання цього рішення Ленінським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист від 12.12.2013. Постановою від 16.12.2013 було відкрито виконавче провадження № 41231930 про стягнення з [PERSON] 2 721 грн. судового збору. Постановою від 16.12.2013 накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19.11.2013 по справі №642/9636/2013ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за розпискою в розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 1 000,00 грн. На виконання рішення Ленінським районним судом м. Харкова був виданий виконавчий лист від 03.12.2013. Постановою від 05.12.2013 було відкрите виконавче провадження №41060913 з примусового виконання виконавчого листа №642/9636/2013ц, виданого 03.12.2013. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.02.2014 був накладений арешт на все майно в межах суми боргу, виконавчого збору та можливих витрат виконавчого провадження, що належить боржнику. Також судом встановлено, що постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 15.10.2012 у виконавчому провадженні №33227878 був накладений арешт на майно [PERSON] Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. На підставі абзацу 2 ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Ця стаття також передбачає право державного виконавця накласти арешт виключно на майно боржника, а не інших осіб. Частиною 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Таким чином суд визнає факт порушення прав позивача існуючими арештами та обтяженнями та приходить до висновку про можливість задоволення позову та звільнення з-під арешту майна, право власності на яке має позивач та про необхідність внести зміни до Реєстру прав власності на нерухомо майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved