Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] в якому просила здійснити поділ спільного сумісного майна її та [PERSON] , яке набуте ними за час спільного шлюбу, а саме: визнати за нею 32/200 частин житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 70.2 кв.м., житловою площею 36.4 кв.м. в порядку поділу спільного майна. Свій позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2017. Від шлюбу сторони мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу, за спільні кошти ними придбано майно, зокрема 32/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , який зареєстрований за відповідачем. Позивач вважає, що 32/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, однак оскільки в на прохання позивача поділити спільне майно відповідач не реагує, вона звертається до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, довірила представляти свої інтереси адвокату Сілко Н.Г. Представник позивача [PERSON] - адвокат Сілко Н.Г. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, надав до суду заяву з проханням перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з запровадженим карантином на території України, а також врахувати те, що в нього підвищена температура вже четвертий день 38,9 оС. Також зазначив, що прийняти участі в режимі відеоконференції не має можливості, у зв`язку з відсутністю технічної можливості. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про можливість продовження розгляду справи за відсутністю відповідача, оскільки останній про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, вже неодноразово надав до суду заяви про відкладення розгляду справи, а саме в судове засідання на 26.05.2020, 10.06.2020, 23.06.2020, 14.08.2020, 29.10.2020, 19.11.2020, 17.12.2020, при цьому у всіх випадках посилався на карантин впроваджений на всій території України, на можливу підозру, що він захворів, а бо на підвищену температуру та хворобу, при цьому жодного разу, документів, які б підтверджували обставини звернення його до лікаря, чи його хвороби, чи перебування на лікарняному, або проходження огляду у лікаря, ним не надано, також відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, що суд сприймає, як зловживання процесуальними правами відповідача, а тому розглядає справу за його відсутністю, на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 07.11.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбу, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкові від 20.03.2017. (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що у період шлюбу за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу № 2369 від 19.11.2019 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Варніковою К.В. зареєстровано право приватної часткової власності на 32/100 частину житлового будинку [ADDRESS] . підстава внесення запису рішення про державну реєстрації прав та обтяжень , індексний номер 893182 від 14.03.2013, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Варнікової К.В. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 61 СК України об`єктом права суспільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. Таким чином, суд вважає встановленим, що частину спірного домоволодіння було придбано сторонами по справі 14.03.2013, які на час придбання частки будинку перебували у зареєстрованому шлюбі, що також підтверджується заявою [PERSON] про надання дозволу її чоловіку [PERSON] на укладання договору купівлі-продажу 32/100 частко житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] . Заява посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Варніоковю К.В. (а.с. 55). На підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2017 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10). Рішення набуло чинності 31.03.2017. 10.08.2018 позивач уклала шлюб з громадянином Норвегії, [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище « [PERSON] ». (а.с. 17-19). На підставі ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Положеннями ч.1 ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ч.1 ст.70 СК України. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею право власності по 32/200 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 36,4 кв.м., підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 1750 грн. 00 коп. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1750 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved