Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., про встановлення факту проживання однією сім`єю, як сина та мачухи, [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , з 02.03.1988 року (часу укладення шлюбу із [PERSON] , батьком [PERSON] ) до дня смерті [PERSON] , [INFO] , які проживали із спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини і на час відкриття спадщини; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги 2/3 частини квартири [ADDRESS] після померлої мачухи [PERSON] . В обґрунтування позову вказав, що з 1970 року він разом із батьком [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира була надана його батькові на підставі ордеру № 2208 від 10 серпня 1970 року, а він як син отримав право на заселення та реєстрацію як член сім`ї. 02 березня 1988 року його батько одружився із [PERSON] і вони почали проживати разом як одна сім`я. Вона прийняла його як сина, а він її як матір. 10 вересня 1993 року їхня квартира була приватизована на трьох осіб, про що видано свідоцтво про право власності на житло. [INFO] його батько помер. Він разом із мачухою залишилися проживати разом однією сім`єю у вказаній квартирі, вели спільне господарство, матеріально забезпечували сім`ю їжею, одягом, допомагали у побуті, разом утримували квартиру, турбувалися про стан здоров`я. Відповідно до заповіту 1/3 частина квартири, яка належала його батькові, перейшла у власність [PERSON] за заповітом. [INFO] [PERSON] померла, він організовував її поховання. Як єдиний спадкоємець за законом 14 вересня 2020 року звернувся до Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 17 травня 2021 року йому було відмовлено , у зв`язку із відсутністю підстав до закликання до спадкування за законом, а саме відсутності документів щодо факту родинних зв`язків із померлою. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 07 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 16 червня 2021 року відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника\~відповідача Територіальної\~громади м.Полтави\~в особі\~Полтавської міської\~ради до суду надійшов відзив на позов, в якому у задоволенні позову прохав відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження ведення спільного господарства з померлою, наявність взаємних прав та обов`язків, спільних витрат та надання взаємної допомоги один одному. Доказів того, що за життя спадкодавця позивач брав участь у витратах по утриманню квартири не надано (а.с.52-54). Ухвалою суду від 30 липня 2021 року постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим (а.с.79-80). Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що обставини, які відповідач вважає не доведеними, підтверджуються письмовими доказами, які є в матеріалах справи, та показами свідків, а тому заперечення відповідача є безпідставними (а.с.86-87). Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 30.07.2021 року позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Полтавської міської ради (а.с.100). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.50). Суд, заслухавши учасників справи, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . Згідно Ордеру Октябрської районної Ради депутатів м.Полтави № 2208 від 10 серпня 1970 року [PERSON] надається квартира із двох кімнат по [ADDRESS] з правом заселення та реєстрації сина [PERSON] (а.с.10). 02 березня 1988 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 березня 1988 року (а.с.11). Із свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації житла «Полтавстрой» 10 вересня 1993 року вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності (а.с.12). [INFO] [PERSON] померла, що слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 23 квітня 2020 року (а.с.22). Із довідки виданої КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради № 1237 від 01.02.2021 року слідує, що [PERSON] отримав право власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку із приватизацією житла разом із [PERSON] та [PERSON] з10 вересня 1993 року та по день смерті [PERSON] , [INFO] , проживав з нею однією сім`єю (а.с.24). Із Акту про проживання однією сім`єю, сина та матері [PERSON] та [PERSON] від 07 травня 2021 року, виданого КП «ЖЕО №2» ПМР, слідує, що у квартирі [ADDRESS] з 1970 року по 1988 рік проживала сім`я [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] . 10.08.1970 року [PERSON] виданий ордер на вказану квартиру із правом заселення [PERSON] . 02.03.1988 року [PERSON] одружився із [PERSON] та з того часу вони проживали однією сім`єю, як батько, син та мати. У 1993 році сім`я [PERSON] приватизували вищезазначену квартиру за спільною згодою членів сім`ї. У липні 1997 році [PERSON] помер і з цього часу [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати разом як сім`я, як син та матір. Вони вели спільне господарство, опікувалися один одним, разом як сім`я утримували один одного, матеріально забезпечували свою сім`ю, завжди піклувалися про здоров`я один одного, у разі необхідності забезпечували ліками згідно приписів лікарів, допомагали один одному у домашньому побуті та утримували квартиру, забезпечували один одного одягом та їжею. [PERSON] мала тривалий час хронічні захворювання, а тому часто хворіла. [PERSON] возив її до медичних закладів, оскільки вона стояла на обліку у лікаря-невропатолога з 2016 року, а тому [PERSON] забезпечував її лікуванням та доглядом. Не дивлячись на те, що [PERSON] та [PERSON] не були рідними матір`ю та сином, проте їх стосунки та відношення один до одного вказували на щирі та справжні відносини у сім`ї. [INFO] [PERSON] померла, а тому [PERSON] взяв організацію поховання матері на себе. До останнього дня життя [PERSON] , [PERSON] піклувався про свою матір, завжди відносився до батьків з повагою, вони завжди підтримували один одного та все робили разом. Сусіди свідки підтверджують та засвідчують, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, як син та матір у квартирі [ADDRESS] з 02.03.1988 року та до дня смерті [PERSON] (а.с.25). Із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. від 17 травня 2021 року слідує, що 14 вересня 2020 року надійшла заява від [PERSON] з питання видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України, інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини в установлений ст. 1270 ЦК України строк не подавали, інформація про них відсутня. Враховуючи, що заявником стверджується факт відсутності у спадкоємця на день винесення постанови доказів щодо родинних відносин з померлою, вчинити нотаріальну дію видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості. З цих підстав, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю підстав для закликання до спадкування за законом, а саме відсутність документів щодо факту родинних зв`язків з померлою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є сусідом [PERSON] , так як проживає у квартирі [ADDRESS] , з 1991 року, коли у квартирі проживав ще батько позивача [PERSON] та вони проживали втрьох. Коли у 1992 році помер батько, в квартирі залишилися проживати син та мачуха. Вони піклувалися один про одного, [PERSON] говорила йому, що [PERSON] їй допомагав. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою [PERSON] , так як проживає у квартирі [ADDRESS] . Проживає в квартирі з 1991 року. В квартирі Плескачових була та бачила відносини між [PERSON] та [PERSON] , що вони ставилися один до одного хорошо. Вона була його мачухою, але вони жили в цій квартирі разом, він називав її мама, а вона його [PERSON] . Конфліктних ситуацій між ними не було. Свідок [PERSON] показав, що є товаришом [PERSON] з дитинства, знав його батька [PERSON] та [PERSON] , як матір. Вони жили разом у двохкімнатній квартирі, допомагали один одному, купували їжу, їздили на лікування разом. Між ними були сімейні, теплі відносини, [PERSON] переживав за матір. Вони все робили разом: ходили в магазин, готували їсти. Після її смерті [PERSON] дуже хвилювався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є другом [PERSON] з 1974 року. Батько [PERSON] помер і вони жили з мачухою вдвох, стосунки у них були нормальні. [PERSON] їй допомагав, а також ховав [PERSON] . Із показів свідка [PERSON] слідує, що вона із [PERSON] були однокласниками з 1 по 9 клас, разом дружили, приходили в гості. Знає, що батько у нього був [PERSON] , а мати [PERSON] . [PERSON] говорив, що відносини у них з матір`ю були нормальні, він завжди хорошо відкликався про батьків. Свідок [PERSON] показав, що в дитинстві гуляли у дворі [PERSON] , знає, що він жив із мамою, стосунки у них були нормальні. Свідок [PERSON] показав, що з [PERSON] перебуває у дружніх стосунках з 1993 року, жили у сусідніх будинках. Батько [PERSON] помер у 1997 році, тьотя Фіра була його мачухою. Він неодноразово бував у них у квартирі, відносини у них були як матері і сина, жили однією сім`єю. Вони ходили по магазинах, разом скуплялися. Із показів свідка [PERSON] слідує, що [PERSON] є його другом протягом 15 років. Знає його сім`ю - маму [PERSON] . Батька його не застав. Неодноразово святкував у них день народження, спочатку навіть не знав, що вона йому не рідна мати. У них дуже близькі стосунки, вони разом ходили на базар, їздили на лікування в [PERSON] , [PERSON] супроводжував матір до лікарні, зокрема лікаря невролога. [PERSON] завжди запрошувала його до столу, коли він заходив в гості. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що слідує зі змісту ст. 1264 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, зо встановлено ч.1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд вважає, що позивач довів, що проживав разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали та були співвласниками квартири [ADDRESS] з 1993 року з часу приватизації квартири. Також у судовому засідання встановлено, що останні вели спільний побут, спільно вели господарство, разом харчувалися до дня смерті [PERSON] . Вказані факти підтвердили у судовому засіданні, зокрема, і свідки. Судом також встановлено, що [PERSON] супроводжував на лікування [PERSON] , здійснював разом із нею покупки, мали спільний бюджет. Також встановлено, що похованням [PERSON] займався [PERSON] , що підтверджується Актом КП «ЖЕО № 2» ПМР від 07 травня 2021 року. \~ \~ \~ \~В п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю, як сина та мачухи, [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , з 02.03.1988 року (часу укладення шлюбу із [PERSON] , батьком [PERSON] ) до дня смерті [PERSON] , [INFO] , тобто більше п`яти років до часу відкриття спадщини і на час відкриття спадщини, а також визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті мачухи [PERSON] , померлої [INFO] , а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги про визнання [PERSON] спадкоємцем конкретно визначеного спадкового майна, а саме 2/3 частини квартири [ADDRESS] після померлої мачухи [PERSON] , оскільки обсяг спадкового майна останньої у судовому засіданні не доведений, а тому в цій частині позовних вимог вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial