Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову зазначено: Запорізьку районну державну нотаріальну контору Запорізької області. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] при житті, а саме 08.04.2003 спадкодавець склав заповіт, в якому все належне йому на час смерті майно він заповів позивачу. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, звернувшись до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа. Після звернення до нотаріуса з`ясувалось, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, тому 26.06.2019 нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий будинок в нотаріальному порядку [PERSON] не має змоги, позивач був вимушений звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання сторони не з`явились, надали заяви в яких представник позивача позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за їх відсутності, а представник відповідача позов визнав, також просив розглянути справу за їх відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи без їх участі, заперечення до позовної заяви відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] 16.04.2005 підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 18.04.2005 Лисогірською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 16. Спадкова справа № 552/2005 до майна померлого [INFO] [PERSON] була почата 13.10.2005 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2019, державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори відмовлено Міхно О.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на жилий будинок. Так дійсно, [PERSON] склав заповіт, посвідчений 08.04.2003 секретарем виконкому Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 30, відповідно до якого все належне йому майно на день своєї смерті заповів своєму онуку [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку/частини його (наданого дублікату, який має силу оригіналу), зареєстрованого в Книзі для запису нотаріальних дій під № 77 секретарем виконкому Біленьківської сільської Ради депутатів трудящих 05.06.1976, [PERSON] купив жилий будинок [ADDRESS] . 23.05.2019 уповноваженою особою з вчинення нотаріальних дій виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області цей дублікат договору виданий [PERSON] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг запорізької міської ради Запорізької області № 47147116 від 31.05.2019 відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] за суб`єктом [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду. Як вбачається з копії Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] станом на 13.06.2019, замовником технічної інвентаризації зазначено [PERSON] . Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. На час укладення договору купівлі-продажу спадкодавцем, а саме 05.06.1976, діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР 1963 року передбачала реєстрацію жилого будинку у виконавчому комітеті місцевої ради, але не визначала, що власник набуває право власності виключно після реєстрації договору в виконавчому комітеті сільської ради. У відповідності до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуте згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved