Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що останнім часом дружина перестала цікавитися справами сім`ї, жодної участі у них не бере. Відповідач давно уже виїхала за кордон, протягом останнього часу подружжя не підтримує ніяких зв`язків, але проти розірвання шлюбу вона заперечувала. На час звернення з позовом до суду у кожного з них склалися різні погляди на сімейне життя, втрачено почуття поваги та любові, сімейних стосунків вони давно уже не підтримують, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб носить лише формальний характер, між ними відсутнє взаєморозуміння, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечить його особистим інтересам, тому він просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте через свого представника подала до суду заяву про визнання позову, в якій зазначає, що повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу у підготовчому судовому засіданні. Наслідки визнання позову їй роз`яснені та зрозумілі. Присутній в судовому засіданні представник відповідача, адвокат Колодовський О.В. підтримав позицію Гановської Н.В. щодо задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Додатково пояснив, що діти сторін на час розгляду справи є повнолітніми. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ознайомившись із письмовими заявами позивача, відповідача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як слідує із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03 серпня 1979 року Тернопільським міським відділом ЗАГС, сторони 03 серпня 1979 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 788. Неповнолітніх дітей у подружжя немає. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved