Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 03.12.2012 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області , про що зроблено актовий запис №30. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також зазначила, що тривалий час сторони не проживають спільно однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові один до одного, сімейно-шлюбні стосунки розпались і поновлені бути не можуть. Тому позивач просила шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON], зареєстрований 03 березня 2012 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис за №30 розірвати. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та розпочато підготовче провадження. 26 вересня 2018 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача [PERSON] по суті позовних вимог, в яких зазначив, що близько півроку не проживають однією сімєю, шлюб існує лише формально. Примирення є неможливим. Тому не заперечував проти розірвання шлюбу. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному порядку. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Просила суд розірвати шлюб. У судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Підтримав доводи, що надані ним в письмових поясненнях. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 березня 2012 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №30, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ОК №125808 виданим виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОК №253508 виданим виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2\~статті 104 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 352,40 грн. Відповідно до ст.ст.133,\~141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved