Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до територіальної громади в особі Жданівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку(пай) в порядку спадкування. В позові вказала, що 10 листопада 2001 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Жданівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 21.06.2016 року їй надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу [PERSON], з приводу оформлення спадщини на земельну частку(пай), але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки позивачем не було надано до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на спадкове майно. [PERSON] за свого життя не отримувала сертифікат на право на земельну частку(пай). У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно вона не має можливості оформити право на земельну частку(пай) у передбаченому законом порядку. Тому прохала суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), розміром 3,23 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Жданівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, яка належала на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН № 803546, виданого на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №357 від 04.09.2001 року, і залишилась після смерті [PERSON]. Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій прохала справу розглядати без її участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник Жданівської сільської ради у судове засідання не з'явився, в направленому на адресу суду листі проти задоволення позову не заперечував, прохаючи розглядати справу без їх участі. Треті особи по справі приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу [PERSON] та управління Держгеокадастру в Лубенському районі в судове засідання своїх представників не направили, звернулись до суду з заявами в яких прохали справу розглядати без їх участі, при вирішенні позову покладаються на думку суду. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 листопада 2001 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Жданівської сільської ради Лубенського району Полтавської області. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 21.06.2016 року позивачу [PERSON] надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14). Але постановою приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки [PERSON] не надала до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на спадкове майно. Як вбачається з листа управління Держгеокадастру у Лубенському районі Полтавської області, [PERSON] не отримувала сертифікат на право на земельну частку(пай) серії РН №803546 площею 3,23 умовних кадастрових гектари, виданий на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №357 від 04.09.2001 року, що розташований на території Жданівської сільської ради, про що свідчить відсутність її підпису у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Заповіт» Лубенського району Полтавської області (а.с.10). Відповідно до п.4.21 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2013 року) державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України. Так як у разі, якщо право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не можливо зареєструвати дане нерухоме майно, то встановити своє право власності можливо в судовому порядку. Крім того, відповідно по Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №10, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved