Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики у розмірі 12800,0 доларів США, що на день НБУ складає 304384,0 грн., матеріальної шкоди (реальні збитки) у розмірі 22186,74 грн., а також судові витрати, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 16 травня 2013 рокупозивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 5000,0 доларів США. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 16 травня 2014 року, а також позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати 50% річних з щомісячною відсотковою ставкою погашення. У вказаний у розписці термін відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. 22 грудня 2014 року відповідач надав позивачу розписку, в якій зазначено, що станом на 22 грудня 2014 року сума не виконаних ним зобовязань по договору позики від 16 травня 2013 року складає 8900,0 доларів США та із зобовязанням повернути вказану суму 25 грудня 2014 року зі сплатою 50% річних з щомісячною відсотковою ставкою погашення боргу. Станом на 25 грудня 2015 року сума боргу складає 12800,0 доларів США, що становить згідно НБУ станом на 06 січня 2016 року 304384,0 грн. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розписками від 16 травня 2013 року та розпискою від 22 грудня 2014 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 06 січня 2016 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою. Також, за цей час ці грошові кошти позивач міг би використати для збільшення свого майнового стану шляхом відкриття депозитного рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк». Грошова сума, яку позивач отримав би з суми боргу за рік складає 933,0 доларів США, що становить у гривневому еквіваленті станом на 06 січня 2016 року складає 22186,74 гривень. Тому що річний процент депозитного рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» складає 12,5% річних. Але у зв'язку з тим що відповідач не мав наміру повертати весь цей час суму боргу позивачу було завдано матеріальної шкоди (реальні збитки). У звязку з відмовою відповідача повернути суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не надав. Суд у звязку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 16 травня 2013 рокупозивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 5000,0 доларів США. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики до 16 травня 2014 року, а також позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати 50% річних з щомісячною відсотковою ставкою погашення. У вказаний у розписці термін відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. 22 грудня 2014 року відповідач надав позивачу розписку, в якій зазначено, що станом на 22 грудня 2014 року сума не виконаних ним зобовязань по договору позики від 16 травня 2013 року складає 8900,0 доларів США та із зобовязанням повернути вказану суму 25 грудня 2014 року зі сплатою 50% річних з щомісячною відсотковою ставкою погашення боргу. Станом на 25 грудня 2015 року сума боргу складає 12800,0 доларів США, що становить згідно НБУ станом на 06 січня 2016 року 304384,0 грн. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розписками від 16 травня 2013 року та розпискою від 22 грудня 2014 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 06 січня 2016 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення залишку позики відповідач відповідав йому відмовою. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 22 ЦК Україн и, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є: 1 втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі . Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди (реальні збитки) у розмірі 22186,74 грн., то суд вважає за необхідно відмовити в цій частині, оскільки позивачем не надано належних доказів цих збитків. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі 12800,00 доларів США, що становить за курсом НБ України 304384 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3043,84 грн. В частині позовних вимог [PERSON] про стягнення майнової шкоди відмовити. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial