Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 07 липня 2015 року виконавчим комітетом Вишняківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №1; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 07.07.2015 перебувають з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати взаємоповаги та порозуміння, можливості зберегти сім'ю немає, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини належним чином не надає, у зв'язку з цим позивач вирішила звернутися з вказаним позовом до суду. 03.01.2019 від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі. Уточнює позовні вимоги щодо розміру аліментів, а саме просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.15). 03.01.2019 від [PERSON] надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі. Позов визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення (а.с.16). Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, яке видане повторно 15.10.2015, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 липня 2015 року в виконавчому комітеті Вишняківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №1 (а.с. 7). В шлюбі в них народилась донька [PERSON], [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, яка міститься в матеріалах справи (а.с.8). Частина 1 ст.110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі встановленого, суд вважає, що сім'я сторін розпалася і відновлена бути не може, приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Правовідносини сторін, щодо утримання дитини, полягають в обов'язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та праві позивача при ухиленні відповідача від цього обов'язку на стягнення аліментів в судовому порядку. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів встановлено ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В ч.1 ст.141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд вважає, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за розірвання шлюбу, тобто 352,40 грн., а також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 352, 40 грн.. Крім того, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов в цій частині судом задоволений у повному обсязі, то підстав стягнення судового збору в сумі 704 грн. 80 к. з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду узгоджується також із нормами, передбаченими ст. ст.141,142 ЦПК України. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 114, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved