Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу та відсотків за користування грошовими коштами за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 25 січня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики-поруки за яким позивач надав відповідачу на умовах позики грошові кошти у розмірі 170 500 грн. , зі сплатою щомісячно , не пізніше 25 числа кожного місця, відсотків у розмірі 10% від суми позики,за кожен місяць користування грошми. При несплаті відсотків в вставновлений договором строк- відсотки за прострочений місяць підлягають сплаті у розмірі 15 відсотків від суми позики. При несвоєчасному поверненні позики або сплаті відсотків строна зобовязана сплатити займодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожден день прострочення платежу, та повернути борг з урахуванням інфляції та ста відсотків річних. Строк повернення займу 25.01.2020 р. На теперішній час борг не повернуто,тому позивач вимушений звернутися до суду і просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором займу-поруки від 25.01.2019 року. 07.07.2020 року позивач надав до суду уточнення до позовної заяви, в якому зазначив загальний розмір не виконаних відповідачем зобов`язань станом на 25.06.2020 рік , який складається з передбачених договором та законодавством суми займу та відсотків. Розмір заборгованості складається з основної суми боргу - 170 500 грн. та відсотків у розмірі 434 775,00 грн., а усього 605 275,00 грн. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. Відповідач належним чином повідомлений про час і дату судового засідання до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не скористався своїм правом на подачу відзиву на позов, а тому суд з урахуванням позиції позивача, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України ухвалив по справі заочне рішення. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору займу-поруки від 25.01.2019 рокупозивач надав відповідачу на умовах позики грошові кошти у розмірі 170 500 грн. , зі сплатою щомісячно , не пізніше 25 числа кожного місця, відсотків у розмірі 10% від суми позики,за кожен місяць користування грошми. При несплаті відсотків в вставновлений договором строк- відсотки за прострочений місяць підлягають сплаті у розмірі 15 відсотків від суми позики. При несвоєчасному поверненні позики або сплаті відсотків строна зобовязана сплатити займодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожден день прострочення платежу, та повернути борг з урахуванням інфляції та ста відсотків річних. Строк повернення займу 25.01.2020 р. (а.с. 5). Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти чи інші речі, які визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За умовами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно ст.526, 527 ЦК України зобов`язання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу. Боржник повинен виконати свої обов`язки, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. З наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, вбачається, що сума, яка підлягає стягненню складає: сума боргу - 170 500 грн., відсотки у розмірі 434 775 грн., а усього на загальну суму 605 275 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідач порушує виконання грошового зобов`язання за вказаним договором позики , а позивач вимагає сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та також три проценти річних від простроченої суми, проценти за користування грошовими коштами,що не протиречит умовам укладеного договору - суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з задоволенням позову, з урахуванням пільг позивача по сплаті судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 6 052 грн. 75 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved