Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з цивільним позовом, котрий згодом уточнив, до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.02.2015 року становить 13 679 грн. (27 грн. 358 коп. за 1 долар США); 362 долари США, за протермінування повернення коштів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.02.2015 року становить 9 917 грн. 27 коп. (27 грн. 358 коп. за 1 долар США); 100 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.02.2015 року становить 2 735 грн. 80 коп. (27 грн. 358 коп. за 1 долар США) та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2014 року між сторонами у цій справі було укладено договір позики, згідно з яким він позичив відповідачу 500,00 доларів США, зі строком повернення через три дні, що стверджується відповідною розпискою. Відповідач зобов'язувався у випадку затримки повернення суми боргу сплачувати за кожен день протермінування 0, 5 %, також зобов'язувався компенсувати витрати понесені позивачем у зв'язку з телефонними розмовами у сумі 100 доларів США. Наголошує на тому, що всупереч своєму обов'язку повернути йому суму позики, відповідач свого зобов'язання не виконав належним чином, через що він змушений звернутися до суду із цим позовом. У судовому засіданні [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеному, просить позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. У судові засідання призначені на 20.02.2015 року та 17.03.2015 року відповідач [PERSON] не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а саме через публікацію газеті Львівська пошта № 21 (1632) від 26.02.2015 року оголошення про виклик відповідача в судове засідання. З згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2014 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 500,00 доларів США зі строком їх повернення через 3 (три) дні, в разі затримки повернення грошових коштів за кожен день протермінування зобов'язувався сплачувати 0, 5 % також зобов'язується компенсувати витрати понесені відповідачем на телефонні розмови у розмірі 100 доларів США, що підтверджено відповідною розпискою, оригінал якої оглянуто судом у судовому засіданні. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положеннями ст. 1047 ЦК України встановлено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З наведених положень випливає висновок про те, що договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON], був укладений належним чином, з дотриманням форми встановленої для цього договору. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положень ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.02.2015 року за 1 долар США - 27 грн. 858494 коп., яка становить 13 929, 247 грн. - сума основного боргу, 10 084, 77 грн. - проценти за користування кредитом. Не зважаючи на це позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, з розрахунком за 1 долар США - 27 грн. 358 коп., яка становить 13 679 грн. - сума основного боргу, 9 917 грн. 27 коп. - проценти за користування кредитом. Беручи до уваги, норми ст. 11 ч.1 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з розрахунком за 1 долар США 27 грн. 258 коп., є обгрунтовними та підлягають задоволенню. Таким чином заборгованість відповідача становить 862,00 дол. США, що становить 13 679 грн. сума основного боргу та 9 917 грн. 27 коп. проценти за користування кредитом, а загалом у розмірі 23 596,27 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає сума понесених позивач витрат на телефонні розмови, оскільки така не доведена позивачем у позовній заяві, доданих до неї доказах, а також не встановлена у судовому засіданні. Положеннями ст. 79 ЦПК України, встановлено, що до судових витрат відносяться витрати з оплати судового збору, витрати на правову допомогу та витрати пов'язанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 13.01.2015 року, вбачається що позивач сплатив представнику 300, 00 грн. за написання позовної заяви та згідно квитанції до прибуткового ордеру № 2 від 24.02.2015 року позивач оплатив 100, 00 грн. за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача. З огляду на вищенаведене, враховуючи, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 643, 60 грн., відповідно до частини позовних вимог, яка була позивачеві задоволена.

Outcome: partial