Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилається на те, що 16.08.2016 р. біля 11 год. 50 хв. в адміністративних межах с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, на автодорозі мало місце ДТП з участю водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та водія [PERSON], що керував автомобілем [NUMBER].\~Обидва транспортні\~засоби були\~значно пошкоджені,\~а водій\~[PERSON]\~травмований.\~По даному\~факту слідчим\~відділенням Герцаївського\~ВП Сторожинецького\~ВП ГУНП\~в Чернівецькій\~області 16.08.2016\~р.\~було порушено\~кримінальне провадження\~за ознаками\~ч.\~1\~ст.\~286\~КК України,\~яке було\~внесено до\~ЄРДР за\~№ 12016260070000243,\~а після\~досудового розслідування\~провадження закрито\~30.03.2017\~року за\~відсутністю складу\~кримінального правопорушення, передбаченого ст.\~286\~КК України.\~Винним в\~даній ДТП\~визнаний водій\~[PERSON],\~який керував\~своїм автомобілем\~в технічно-несправному\~стані всупереч\~вимогам п.\~п.\~31.1\~та 32.4.1\~ПДР,\~не справився\~з його\~керуванням,\~на близькій\~відстані виїхав\~перед зустрічним\~автомобілем «КІА-Соренто»\~на зустрічну\~смугу,\~на якій\~допустив з ним зіткнення. Згідно страхового поліса № АЕ/7731916 строк дії якого з 25.03.2016 року до 24.03.2017 року [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність перед третіми особами в ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», розташоване по вул. Почайнинська-25/49, м. Київ, 04071, а її філія розташована по вул. Полєтаєва № 4А в м. Чернівці. З цього слідує, що наряду з винним в ДТП водієм [PERSON], спричинену шкоду за позовними вимогами повинна нести у даному випадку ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» в межах розміру грошового ліміту за страховим полісом, а відповідач [PERSON] відшкодувати різницю суми між страховою виплатою і страхового відшкодування та загальною сумою за позовними вимогами. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача «Страхова група «[PERSON]. АЙ» матеріальну шкоду в розмірі 100 000 грн. відповідно до страхового полісу № АЕ/7731916 від 24.03.2016 року, також стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 330115 грн.70 коп. та судові витрати в сумі 5517 грн., всього 335628 грн. 70 коп. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові та надав суду відповідь на відзив. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. 02 березня 2018 року відповідачем ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» був наданий суду відзив на позовну заяву та 15.03.2018 року подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги не визнає. Відповідач ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» в обґрунтуванні своїх заперечень на позовну заяву, вказує що потерпіла особа на доведення виникнення у неї права на відшкодування матеріальних збитків за рахунок страхового відшкодування за договором обовязкового страхування може бути визнано або вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, посилався на те, що жодного адміністративного протоколу, з цього приводу за наслідками вказаної ДТП не складалося, будь-якої постанови про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності судом не виносилося, в зв'язку з чим можна вважати відповідача винною особою за наслідками вказаної ДТП, вважають що спір між позивачем та відповідачем підлягає вирішенню в рамках договірних правовідносин за полісом із застосуванням мирної процедури з врегулювання страхової справи. Також заперечувала проти задоволення позову через пропуск однорічного строку до страхової компанії із заявою для страхового відшкодування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомим для суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивача та його представника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Так, судом встановлено, що 16.08.2016 біля 11 години 50 хвилин на автодорозі сполученням м.Чернівці - смт. Глибока, в адміністративних межах с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не впорався з керуванням та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «КІА Соренто», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження , про що 16.08.2016 року старшим слідчим Герцаївського відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області внесено відомості до ЄРДР за № 1201626007000243. В судовому засіданні було встановлено, та не заперечувалося сторонами, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21099», номерний знак СЕ 0170АМ [PERSON] була застрахована у ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», що підтверджується Полісом № АЕ/77311916 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.03.2016 року. Відповідно до умов страхового полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 100 000, 00 грн., франшиза 1 000, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ««КІА Соренто», державний номер № [NUMBER].- [PERSON] також була застрахована у ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», що підтверджується Полісом № АЕ/5183926 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.11.2015 року. 17.08.2016 року [PERSON]Г звернувся до АТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» з повідомленням від страхувальника про настання дорожньо-транспортної пригоди. З матеріалів справи, з оглянутого в судовому засіданні кримінального провадження № 1201620070000243 внесене до ЄРДР 16.08.2016 року, зокрема з постанови про закриття кримінального провадження від 30 березня 2017 року, вбачається, що підставною для закриття кримінального провадження є відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України в діях [PERSON] який недотримався правил ПДР України. Згідно висновку експерта № 715-а від 21.09.2016 року проведеної Чернівецьким науково дослідним експертнокриміналістичним центром МВС України робоча гальмова система, рульове керування автомобіля та ходова частина автомобіля «КІА Соренто», номерний знак [NUMBER] на момент огляду перебувала в працездатному стані, несправностей в гальмовій системі та в рульовому керуванні не виявлено. Згідно висновку Експерта № 716-а від 30.09.2016 року, проведеної Чернівецьким науково дослідним експертнокриміналістичним центром МВС України, робоча гальмова система автомобіля «ВАЗ 21099», номерний знак СЕ 0170АМ на момент огляду перебуває у стані часткової відмови, із-за відєднання трубопроводу від регулятора тиску контура задніх коліс, що не відповідає вимогам пункту 31.1 та 31.4(а) ПДР, було до ДТП та впливає на ефективність гальмування. Перебування виявлених в гальмовій системі автомобіля «ВАЗ 21099», номерний знак СЕ 0170АМ , невідповідностей вимогам пунктів 31.1 та 31.4 (а) ПДР, з настанням пригоди потребує вивчення всіх матеріалів справи та дослідження обставин і механізму розвитку даної пригоди, що виходить за межі компетенції експертизи технічного стану транспортного засобу. Рульове керування ВАЗ-21099 номерний знак СЕ 0170АМ на момент огляду, перебуває в стані часткової відмови. Несправностей в рульовому керуванні, які би могли спричинити ДТП не виявлено, ходова частина перебуває в працездатному стані, однак в ній виявлено невідповідність вимогам п. 31.1 та 31.4.5 (г) ПДР. Встановлення причинного звязку між виявленою в ходовій частині невідповідністю вимогам п. 31.1 та 31.4.5(г) ПДР з настанням пригоди потребує вивчення всіх матеріалів справи та дослідження обставин і механізму розвитку даної пригоди, що виходить за межі компетенції експертизи технічного стану транспортного засобу. З висновку експерта № 315-а від 25.06.2018 року Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, проведену на підставі ухвалу Герцаївського районного суду від 05.06.2018 року про судову автотехнічну-експертизу, величина гальмового шляху автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], до повної зупинки при умові його екстреного гальмування на швидкості руху 80 та 100 км/год., становить 40.1…64,9 м. Величина гальмового шляху автомобіля «KIA SORENTO» номерний знак СЕ 6202ВС під керуванням водія [PERSON] до повної зупинки при умові його екстреного гальмування на швидкості руху 60 км/год., становить 25.5(23.9)м. В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимогам пункту 31.1 та 31.4.1(а) ПДР, що перебувають в причинному звязку із настанням даної пригоди. Також в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимог пункту 12.6 (г) ПДР. В діях водія [PERSON] не вбачається невідповідність вимог пункту 12.3 ПДР, які з технічної точки зору, могли б перебувати в причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, із-за причин вказаних в дослідницькій частині. Відповідно до частини 1статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальним справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження за правилами\~ не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції яка діяла на момент дорожньо-транспортної пригоди, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Як вбачається з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Статтею 29 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно висновку № 050/2 автотоварознавчого дослідження за клопотанням адвоката [PERSON] від 02.09.2016 року проведеною СП «Західно-Український Експертно-консультативний центр» ринкова вартість автомобіля [NUMBER] на день ДТП 16.08.2016 з врахуванням його попередньої експлуатації становить 535125грн.(п'ятсот тридцять п'ять тисяч сто п'ятдесят дві грн 00коп.). Втрата товарної вартості автомобіля [NUMBER] у грошовому еквіваленті на день ДТП становить -32641,90грн. Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], на момент дослідження складає - 430115,70грн.(чотириста тридцять тисяч сто п'ятнадцять) грн.70коп. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування», у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. 17.08.2016 року до страхової компанії звернувся позивач [PERSON], з заявою про настання страхового випадку. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511\~ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636\~ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194\~ЦК України підстав. \~\~\~\~За змістом Закону № 1961-IV«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п.34.2.\~ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Пунктом 35.1.\~ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Таким чином, строк на прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату розпочинається з дня подання страховику належно оформленої заяви з відповідними документами. При цьому, як встановлено судом та підтверджується поясненнями позивача та його представника до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» із заявою про страхове відшкодування протягом одного року з дня настання страхового випадку позивач не звертався, суду не подав і в матеріалах справи відсутні докази про таке. Нормами\~ст. 991 ЦК України\~встановлено підстави відмови від здійснення страхової виплати. Так п.6 вказаної статті передбачено, що страховик може відмовитись від здійснення страхової виплати у разі наявності підстав, встановлених законом. Так, нормами, що містяться в п.п.37.1.4. п.37.1.\~ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним у даних правовідносинах, встановлено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Таким чином,\~\~суд не вбачає підстав для стягнення спричиненої позивачу шкоди - з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ». Разом з тим, Верховний суд України в у Постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану потерпілій особі своїми неправомірними діями. За загальним правилом, передбаченим в\~ст.1166 Цивільного кодексу України від 16.11.2003р. №435-IV\~(надалі\~ЦК України), майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п.1\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до п.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, із урахуванням вимог п.5.\~ст.1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до абз.2 п.1\~ст.1192 ЦК\~Україні розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, підсумовуючи викладені вище положення чинного законодавства України, наявними є достатні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення шкоди з відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1,2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, що підтверджується квитанціями , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON], судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial