Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на даний обєкт нерухомості було набуто на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.10.2007 року. Відповідач [PERSON] перебував у шлюбі з позивачем та в період шлюбу був зареєстрований в квартирі позивача. Вказаний шлюб розірвано. Відповідач у спірному обєкті нерухомості не проживає та не приймає участі в його утриманні, вивіз свої речі, однак не знявся з реєстраційного обліку, що створює перешкоди у реалізації права власності позивача. З огляду на викладене, позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною позивачу квартирою №45 у будинку №6 по вулиці Генерала Карпенка у місті Миколаєві, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. \~ \~ \~ \~ До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, обставини, викладені в позові, підтвердив, просила позов задовольнити, судові витрати розподілити на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмові заперечення, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог щодо визнання його таким, що він втратив право користування квартирою №45 у будинку №6 по вулиці Генерала Карпенка у місті Миколаєві, не заперечував, просив відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення з нього понесених позивачем витрат та просив слухання справи провести за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіти й користуватися майном. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користується ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. До членів сімї, згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України, належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.04.2007 року було розірвано на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 03.04.2007 року. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на даний обєкт нерухомості було набуто на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.10.2007 року. Позивач зазначає, що [PERSON] у спірному обєкті нерухомості не проживає та не приймає участі в його утриманні, вивіз свої речі, однак не знявся з реєстраційного обліку. Вказане житло покинув добровільно, будь-які перешкоди у користуванні спірним обєктом нерухомості [PERSON] ніхто не чинив. Відповідач проти задоволення вимоги щодо визнання його таким, що втратив право користування квартирою №45 у будинку №6 по вулиці Генерала Карпенка у місті Миколаєві, не заперечує. Таким чином судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у спірній квартирі, як член сімї та не мешкає в зазначеній квартирі без поважних причин понад рік. Враховуючи вищевикладене та беручі до уваги, що відповідач [PERSON] не мешкає у належній позивачу квартирі [ADDRESS], однак до теперішнього часу залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що створює перешкоди у реалізації позивачем права власності, суд, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування даним обєктом нерухомості. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В звязку з тим, що відповідач через скрутне матеріальне становище заперечував проти стягнення з нього судових витрат, а представник позивача просив вирішити дане питання на розсуд суду, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частинні стягнення з відповідача судових витрат, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial