Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON]\~про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно за\~набувальною давністю на\~1/3\~частину житлового\~будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Чернишевського, 31 (далі: спірний будинок). Вимоги мотивував тим, що з 2000 року він проживає у спірному будинку, володіє та користуються ним, жодна особа протягом всього цього часу не заявила про свої претензії на частину будинку, яким він користується. У звязку з цим, позивач вважає, що має право на визнання права власності на вищевказаний спірний будинок за набувальною давністю як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років. В судовому засіданні позовні вимоги представник позивача підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання викликався належним чином, але не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із положеннями\~статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті, відповідно до ст.265 ЦПК України. Згідно із\~статтею 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що з 2000 року позивач [PERSON] проживає в спірному будинку (а.с.13) та проживає в ньому по теперішній час, постійно доглядає за будинком: здійснюють повний комплекс робіт, необхідній для підтримки зазначеного будинку в задовільному стані, проводять ремонти, постійно сплачують комунальні послуги тощо, що в судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України в заперечення позову відповідач суду не надав, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved