Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, посилаючись на те, що 01 квітня 2011 року його було прийнято на посаду експедитора Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» з окладом в розмірі 7300 грн. З 14 по 22 травня 2014 року він не виходив на роботу у зв'язку із хворобою, з 23 травня по 31 липня 2014 року працював на підприємстві у звичному режимі. Однак 01 серпня 2014 року позивача не було допущено до робочого місця, оскільки, як стало пізніше відомо позивачу, наказом № 156 від 20 травня 2014 року Харківську філію ТОВ «Аквафор-Центр» було скорочено та виключено зі штатного розкладу на поточний рік посаду експедитора філії товариства. Позивач вважає, що його звільнення було незаконним та таким, що порушує його права, оскільки жодних попереджень щодо ліквідації, реорганізації або скорочення штату йому не вручалось, переважне право на залишення на роботі відповідачем не розглядалось, будь-яка інша посада при звільненні позивачу не пропонувалась. Крім того, на час звільнення будь-якого нового штатного розкладу відповідачем затверджено не було, економічне обґрунтування скорочення посад чи штату працівників не надано, не погоджено звільнення з профспілковим комітетом. Тому позивач просив поновити його на роботі на посаді експедитора в Харківській філії ТОВ «Аквафор-Центр» та стягнути з Харківської філії на його користь середній заробіток на час вимушеного прогулу з 01 серпня 2014 року до дня поновлення на роботі. 12 листопада 2014 року позивач уточнив заявлені позовні вимоги : просив поновити його на роботі на посаді експедитора в Харківській філії ТОВ «Аквафор-Центр» та стягнути з Харківської філії середній заробіток на час вимушеного прогулу в розмірі 22 500 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з ТОВ «Аквафор-Центр», в іншій частині позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково представник позивача пояснила, що ні наказом № 156 про наступне вивільнення, ні з попередженням про це [PERSON] ознайомлено не було, вказані документи, повідомлення, телеграми від відповідача він не отримував. Лише 14 серпня 2014 року позивач отримав рекомендованим листом трудову книжку, копію наказу про звільнення від 31 липня 2014 року та довідку про середню заробітну плату, після чого звернувся до суду. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» Грищук Ю.Г. проти задоволення позову заперечував та пояснив судові, що 12 травня 2014 року генеральним директором товариства було видано наказ № 142 «Про проведення організаційних заходів», згідно якого було прийнято рішення про проведення інвентаризації на складі Харківської філії товариства, передання інвентаризаційного товару до товариства та проведення скорочення штату працівників та персональне повідомлення кожного працівників, які підлягають скороченню. 14 травня 2014 року під час перебування генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» [PERSON] у відрядженні в м. Харкові нею було особисто усно попереджено директора Харківської філії [PERSON] про наступне скорочення працівників, в тому числі і позивача, це повідомлення здійснювалось в присутності ще трьох працівників товариства. 20 травня 2014 року було видано наказ № 156 «Про скорочення штату працівників Харківської філії та внесення змін до штатного розкладу». Копію вказаного наказу та телеграму з письмовим попередженням про майбутнє вивільнення було направлено на домашню адресу [PERSON] 21 травня 2014 року рекомендованим листом, однак ці документи були повернуті без вручення адресату. Також 21 травня 2014 року копію наказу № 156 та письмове повідомлення про майбутнє вивільнення [PERSON] було направлено на адресу Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», які були отримані уповноваженою особою [PERSON]. Представник відповідача пояснив, що позивач свідомо ухилявся від отримання документів про його звільнення з метою подальшого оскарження дій відповідача та отримання коштів від підприємства. Вважає, що звільнення позивача було здійснено у відповідності до норм трудового законодавства. При звільненні [PERSON] питання щодо його переважного права на залишення на роботі не розглядалося, оскільки на Харківській філії була тільки одна посада експедитора. Будь-яких інших вакантних посад на підприємстві на той час не було, тому відповідач не міг запропонувати позивачу іншу роботу. Крім того, в ТОВ «Аквафор-Центр» відсутня профспілкова організація, однак питання щодо звільнення [PERSON] було погоджено з представником трудового колективу товариства. При звільненні позивачу було виплачено всі належні до виплати суми, заборгованості перед працівником товариство не має. Тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» в судове засідання не з»явився, належним чином був повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки до суду не сповістив. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні наказом № 1/1 від 03 січня 2012 року [PERSON] було прийнято на посаду експедитора Харківської філії товариства / а. с. 20-21/. Відповідно до наказу № 142 від 12 травня 2014 року «Про проведення організаційних заходів» було вирішено провести зміни в організації виробництва і праці Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», в тому числі провести скорочення штату працівників з дотриманням норм чинного законодавства, директору Харківської філії [PERSON] персонально під особистий підпис повідомити кожного з працівників, які підлягають звільненню у зв'язку із скороченням штату / а. с. 22/. Як вбачається з наказу № 156 від 20 травня 2014 року «Про скорочення штату працівників Харківської філії та внесення змін до штатного розкладу» у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зміною обсягів роботи було наказано 31 липня 2014 року скоротити та виключити зі штатного розкладу на поточний рік посади працівників Харківської філії, в тому числі посаду експедитора в кількості одна штатна одиниця / а. с. 56/. Відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, при цьому враховується переважне право на залишення на роботі. Одночасно з попередженням про вивільнення власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, при відсутності роботи чи відмови працівника від переведення на іншу роботу, останній за своїм розсудом звертається за допомогою до держаної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника. З метою попередження позивача про наступне вивільнення 20 травня 2014 року товариством за місцем проживання позивача : Харківська область, Харківський район, с. Подольох, пров. Боровий № 24 було направлено попередження про його майбутнє вивільнення 31 липня 2014 року та копію наказу № 156, які не було вручено позивачу у зв'язку з не проживанням за вказаною відповідачем адресою / а. с. 59-62, 64/. 22 травня 2014 року відповідачем за місцем проживання позивача було направлено телеграму з попередженням про майбутнє вивільнення, яку не було вручена позивачу та повернуто відповідачу у зв'язку із не проживанням [PERSON] за вищевказаною адресою / а. с. 70-72/. 26 травня 2014 року відповідачем знову [PERSON] за місцем його проживання було направлено копію наказу № 156 та попередження про звільнення, які не було вручено позивачу та повернуто товариству у зв'язку із закінченням строку зберігання / а. с. 74-77/. Одночасно 21 травня 2014 року Товариством «Аквафор-Центр» на адресу Харківської філії було також направлено копії Наказів № 156 № 142 та сім попереджень про майбутнє вивільнення працівників філії, в тому числі і [PERSON] / а. с. 67-69/. Вказані документи були отримані уповноваженою особою [PERSON] / а. с. 63/. Крім того, 26 травня 2014 року Товариством на адресу Харківської філії повторно було направлено копії наказів № 142 та 156 та попередження про майбутнє вивільнення працівників, які не було вручено представнику Харківської філії ТОВ / а. с. 78-81/. 27 травня 2014 року на адресу Харківської філії Товариством було направлено телеграму з наказом терміново прибути за адресою місцезнаходження ТОВ «Аквафор-Центр» в період з 28 по 30 травня 2014 року працівникам філії, які підлягають скороченню, для вирішення організаційних питань. Вказану телеграму не було вручено представнику Харківської філії товариства / а. с. 82/. Також 10 липня 2014 року відповідачем було направлено позивачу телеграму з повідомленням про його майбутнє вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників Харківської філії та пропонувалося прибути до м. Києва для отримання трудової книжки. Вказану телеграму [PERSON] вручено не було у зв»язку з його вибуттям з адреси, вказаної відповідачем / а. с. 105-106/. 31 липня 2014 року за місцем проживання позивача відповідачем було направлено трудову книжку, довідку про середню заробітну плату та копію наказу № 241 про звільнення, які були отримані позивачем 14 серпня 2014 року / а с 107-108/. Таким чином, відповідачем приймалися міри до вручення позивачу наказу № 156 про майбутнє вивільнення та попередження про це, однак вказані документи персонально позивачу у відповідності до вимог трудового законодавства вручені не були. Тому суд вважає, що прийняті відповідачем міри щодо вручення вищезазначених документів позивачу [PERSON] були недостатніми. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили судові, що 14 травня 2014 року під час перебування у відрядженні в м. Харкові в офісі Харківської філії попередили директора філії [PERSON] про наступне зупинення діяльності філії та скорочення чисельності штату працівників та просили довести до відома цих працівників інформацію про їх майбутнє вивільнення. При цьому вказані свідки пояснили, що документів, щодо майбутнього вивільнення працівників вони [PERSON] не передавали. Однак допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що представники товариства прибули до Харківської філії з метою проведення інвентаризації та вивезення товарів, які зберігалися в складських приміщеннях. Будь-яких документів, які пов'язані із зупиненням діяльності Харківської філії та скорочення чисельності штату працівників йому не вручалося. Ці показання свідка [PERSON] підтверджуються відомостями, які містяться в інвентаризаційному описі, акті прийому-передачі інвентаризаційного товару та товаро-транспортної накладної, з яких вбачається, що 14 травня 2014 року було здійснено інвентаризацію та вивезено із складу Харківської філії товарів по 148 позиціям / а. с. 23-46/. Доказів того, що 14 травня 2014 року представниками Товариства «Аквафор-Центр» директору Харківської філії [PERSON] було вручено документи щодо зупинення діяльності філії та попередження про майбутнє вивільнення працівників філії відповідачем судові не надано. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] послався на належне повідомлення директора Харківської філії про скорочення чисельності штату, оскільки копії наказів № 142, 156 та попередження про звільнення сімох працівників, в тому числі і [PERSON], отримала уповноважена особа [PERSON] / а. с. 63/. Однак зі штатних розкладів Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» вбачається, що [PERSON] не є ні працівником філії, ні працівником товариства / а. с. 87-91/. Відомостей про те, ким є ця особа та чи уповноважена вона отримувати кореспонденцію, адресовану Харківській філії, відповідачем судові не надано. Враховуючи, викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено порядок звільнення позивача [PERSON], оскільки його не було у встановленому законом порядку персонально попереджено про майбутнє вивільнення, чим було порушено вимоги ст. 49-2 КЗпП України. У зв'язку із чим [PERSON] підлягає поновленню на роботі на посаді експедитора Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», оскільки на теперішній час Харківську філію не ліквідовано, а тільки припинено її діяльність. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача та його представника на те, що відповідачем не було враховано його переважне право на залишення на роботі та те, що йому не було запропоновано іншу роботу. Так, з наданих відповідачем шатних розкладів вбачається, що на Харківській філії була тільки одна посада експедитора, яку займав позивач, тому при його звільненні питання щодо переважного права на залишення на роботі відповідачем не розглядалося. Також зі штатних розкладів вбачається, що станом на 01 травня, 01 червня, 31 липня 2014 року всі посади і на Харківській філії, і в ТОВ «Аквафор-Центр» були зайняті працівниками, будь-яких вакансій не було, тому відповідачем повідомлялося позивача про неможливість запропонувати іншу роботу. Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника позивача [PERSON] на відсутність згоди органу профспілкового органу на звільнення позивача. Так, в судовому засіданні встановлено, що в ТОВ «Аквафор-Центр» відсутня первинна профспілкова організація, однак наказ № 156 від 20 травня 2014 року про скорочення штату працівників Харківської філії було погоджено з представником трудового колективу товариства [PERSON], що узгоджується з вимогами колективного договору, укладеного між власником та трудовим колективом / а. с. 56, 100-102/. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше, як за один рік. Як вбачається з довідки про нарахування заробітної плати та штатного розкладу Харківської філії середній заробіток позивача [PERSON] складає 7500 грн. / а. с. 91,103/. Враховуючи, що позивача було звільнено з 01 серпня 2014 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за серпень- жовтень 2014 року, що складає 22500 грн. Оскільки позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за вказаний період часу саме в такій сумі, суд позбавленйи можливості вийти за межі заявлених позовних вимог . Відповідно до ч.1, 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої увалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при подачі позовної заяви про поновлення на роботі позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 225 грн. Статтею 367 ЦПК України передбачено негайне виконання судових рішень у справах, в тому числі про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Тому суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved