Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те що з 28 квітня 2011 року по 09 листопада 2017 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], який розірвано 30 жовтня 2017 року рішенням Зборівського районного суду. Від шлюбу народився син [PERSON] Сергійович-18 травня [INFO]. Позивач [PERSON] стверджував, що з відповідачем вони не можуть погодитися з місцем проживання сина, на основі цього виникають постійні сварки. Крім того, позивач вказав, що [PERSON] ,не бере участь у вихованні сина, постійно знаходиться на роботі. Натомість [PERSON] зазначив, що він забезпечений житлом, у якому створені всі умови для проживання, виховання та утримання сина, він працевлаштований, має стабільний дохід. З цих підстав позивач просив\~\~суд визначити місце проживання дитини [PERSON] Сергійовича-18 травня 2012року, з його батьком [PERSON]. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що дитина мешкає разом з нею у будинку за її місцем реєстрації. Дитина має окрему кімнату, обладнану всім необхідним для проживання та розвитку. [PERSON] зазначила, що вона матеріально забезпечує сина. Відповідачка вказала, що проживання сина з нею відповідатиме інтересам малолітнього [PERSON] Сергійовича-18 травня [INFO], так як він часто хворіє, а вона має медичну освіту та працює за спеціальністю. Представник залученої судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - служба у справах дітей Зборівської районної державної адміністрації надала висновок про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] - 18 травня 2012 року, з його батьком [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Рішенням Зборівського районного суду від 30 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 18 травня 2012року від шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ИД №156482. У судовому засіданні з'ясовано, що малолітній [PERSON] постійно мешкає з матір'ю [PERSON] за адресою: с.Беримівці вул.Загородня,2, Зборівського району, Тернопільської області. Натомість батько дитини проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст.161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. [PERSON] Сергійович-18 травня [INFO] не досяг десяти років, його батьки мешкають окремо, вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітній син. Вирішуючи спір\~\~щодо визначення місця\~\~проживання малолітнього [PERSON], суд виходить з таких обставин. Статтею 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Нормами ч 1, ч. 2 ст.161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей (ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON], мешкає з матір'ю в с.Беримівці, Зборівського району. Дитині у цьому житлі створені усі умови, що необхідні для проживання та повноцінного розвитку, мати дитини приділяє їй багато уваги. [PERSON] працевлаштована, отримує стабільний дохід, матеріально забезпечує сина. Дитина задоволена умовами для проживання та розвитку, створеними йому матір'ю Батько [PERSON] теж створив для сина належні умови для проживання та розвитку, однак, неповнолітній часто хворіє, що визнається сторонами, тому в інтересах дитини доцільніше визначити місце проживання [PERSON] - 18 травня 2012 року із матірю, яка працює медсестрою в Зборівській центральній районній лікарні. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позову про визначення місця проживання його сина з ним. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.141,161 СК України, ст..11 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: dismissed