Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. На обґрунтування вимог зазначив, що з 12 січня 1981 року до 12 грудня 2014 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 12 грудня 2014 року на підставі п.2 ст.40 КЗпП його було звільнено з роботи за станом здоровя з виплатою вихідної допомоги у звязку із виходом на пенсію за віком, однак остаточний розрахунок відповідач з ним не здійснив, що стало приводом для його звернення в подальшому до суду за захистом своїх інтересів. Рішенням Димитровського міського суду від 31.03.2015 року з відповідача на його користь було стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 30.12.2014 року по 16.03.2015 року. Вказуючи на те, що остаточний розрахунок з ним був фактично здійснений 02.06.2015року, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь на підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.03.2015року по 02.06.2015року в сумі 11190,42 грн., виходячи з його середньоденного заробітку 219,42 грн. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, надавши повноваження на участь у справі своєму представнику, який в судовому засіданні підтримав зазначені позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. Представник відповідача, не заперечуючи права позивача на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку, виходячи з погодженого сторонами розміру середньоденного заробітку в розмірі 219,42 грн., позовні вимоги визнав частково, зазначаючи на те, що нарахування позивачу середнього заробітку за несвоєчасний з ним розрахунок після постановлення судового рішення від 31.03.2015року мають нараховуватись з 01.04.2015року наступного дня після винесення судового рішення по 02.06.2015року, а не з 17.03.201року, як зазначають позивач і його представник, з врахуванням чого вважав, що до виплати позивачу підлягає сума в розмірі 8557,38грн. за 39 днів затримки розрахунку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 12.01.1981 року по 12.12.2014 року перебував в трудових відносинах з Державним підприємством «Красноармійськвугілля». 12.12.2014 року він був звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоровя з виплатою вихідної допомоги у звязку із виходом на пенсію за віком, що підтверджується його трудовою книжкою (арк.спр.4). Рішенням Димитровського міського суду від 31.03.2015 року з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] було стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 30.12.2014 року по 16.03.2015 року в сумі 9654,48 грн., а також моральну шкоду в розмірі 500 грн. Як вбачається з наданих суду відповідачем довідок, остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 02.06.2015року (арк.спр. 24,27,36). Представник відповідача з цього приводу суду пояснив, що останньою виплатою позивачу була компенсація за затримку заробітної плати в березні 2015року в сумі 175,63грн., яка була виплачена йому в три етапи: 21.04.2015року, 22.05.2015року та 02.06.2015року. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до п.1 ст.117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню. Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, при чому нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку). Згідно довідки відповідача, середньоденний заробіток позивача, розрахований за зазначеною в Порядку формулою, складає 219,42 грн., з чим сторони повністю погоджуються (арк.спр.5 зворот). Зважаючи на те, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» входить до структури заробітної плати, суд погоджується з доводами позивача і його представника, що остаточний розрахунок вважається здійсненим з ним 02.06.2015року. Виходячи з того, що рішенням суду від 31.03.2015року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні було нараховано позивачу в межах заявлених ним вимог, а саме з моменту його звільнення до 16.03.2015року - дня звернення до суду, а не до дня винесення судового рішення, дні затримки розрахунку мають визначатися з 17.03.2015року по 02.06.2015року і мають становити 51 день. Доводи представника відповідача щодо необхідності нарахування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня, наступного за днем винесення судового рішення від 31.03.2015року, суд вважає неспроможними, так як відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Та обставина, що рішенням суду від 31.03.2015року позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку були задоволені не по 31.03.2015року, а лише по 16.03.2015року, не позбавляє позивача права на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 17.03.2015року по 31.03.2015року, з врахуванням чого розрахунок середнього заробітку за затримку розрахунку має здійснюватись з 17.03.2015року по 02.06.2015року і повинен становити 11190,42грн. (219,42 грн. х 51 день). Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності з нормами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь УДК в м. Димитров судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved