Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. У позові вказала, що в 2007 році, проживаючи в [INFO], вона познайомилася з [PERSON] та фони фактично стали проживати як подружжя. В грудні 2008 році позивач дізналася, що завагітніла, про що повідомила [PERSON] Відповідач зрадів, здав аналізи при взятті на облік [PERSON] у звязку з вагітністю в залізничній поліклініці. Згодом стосунки позивач з відповідачем зіпсувалися та [PERSON] переїхала до своїх батьків в м.Лубни Полтавської області, спілкуватися з відповідачем стали рідко. 12.09.2009 року позивач народила доньку [PERSON], однак, через образу, відповідачу не повідомила про народження дитини. Під час реєстрації народження запис про батька дитини зроблено відповідно до ст.135 СК України, по батькові дитини зазначено Сергіївна. З 2013 року позивач поновила спілкування з відповідачем. [PERSON] став надавати грошову допомогу на утримання доньки, приїжджав на її день народження, регулярно телефонував, возив до київського зоопарку. На думку позивача таке ставлення свідчить про те, що відповідач визнає себе батьком дитини. Однак, відповідач не бажає надавати щомісячну матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча працює, має стабільний заробіток, і може таку допомогу надавати. Позивач прохає: визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO]; внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON], зазначивши батьком дитини [PERSON], видати нове свідоцтво про народження; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечив. Третя особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану по м.Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився. До суду надіслав клопотання про розгляд справи за їх відсутності Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивач [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. В графі з відомостями про батька дитини зазначено: «Синєбок Сергій Олексійович». /а.с.6-8, 9/ Запис про батька дитини проведено у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, згідно якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Водночас, позивач стверджує, що з 2007 року, до настання вагітності у 2009 році та деякий час після настання вагітності, підтримувала фактично подружні стосунки з [PERSON], [INFO], який і є батьком [PERSON] Згідно П.9 ППВСУ від 15.05.2006 року N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доводи позивача про батьківство [PERSON] підтверджуються наданими доказами. Зокрема, індивідуальною картою вагітної і породіллі №16, в якій чоловіком зазначений [PERSON] Орієнтовні строки настання вагітності припадають на період підтримання стосунків сторонами по справі. Так, згідно виписки з медичної карти станом на 16.03.2009 року строк вагітності [PERSON] складав 14-15 тижнів. /а.с.14-15/ На підтвердження обставин повідомлених позивачем щодо батьківства [PERSON] також вказують спільні фото останнього з дитиною. Так, з наданих фотознімків вбачається, що [PERSON] проводив дозвілля з малолітньою [PERSON] Крім того, на наданих фотознімках зображена мати відповідача спільно з малолітньою [PERSON] Подібна поведінка, на думку суду, не є характерною для сторонніх людей. Ухвалою суду від 23 червня 2017 року було призначено по справі судово-генетичну експертизу. Згідно висновку експерта №19/10-3/523-СЕ/17 від 01.09.2017 року [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] з ймовірністю 99,999999%. /а.с.58-70/ Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] батьком малолітньої [PERSON] Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, чого не виконує відповідач. У відповідності з ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], він зобовязаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що дитина проживає з матірю, яка є позивачем по справі, та перебуває на її утриманні. (а.с. 27). Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, інших осіб на своєму утриманні не має, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить позивачку та доньку в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на матеріальний та сімейний стан сторін, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved