Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд: визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]; усунути перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. На теперішній час у вказаній квартирі зареєстровані: позивач, сини -[PERSON], [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] На протязі останніх років відповідач [PERSON] в квартирі майже не проживав, навідувався лише інколи, частинами забирав свої особисті речі, після чого зник на тривалий проміжок часу, фактичне місце проживання відповідача позивачу не відоме, він знімає житло у м. Харкові. Між позивачем та відповідачем за останні роки стосунки погіршилися, позивач поліпшувала свої житлові умови за власні кошти та обслуговує свою квартиру з іншими мешканцями, сплачує квартплату та комунальні послуги, які відповідач за себе особисто не відшкодовує. Наявність реєстрації відповідача в належній позивачу квартирі порушує права останньої як власника щодо користування та вільного розпорядження майном та оскільки відповідач самостійно не виписується з спірної квартири, позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, оскільки дійсно протягом 8 років проживає за іншою адресою. Представник третьої особи - Московського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України у Харківській області в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі - продажу квартири від 15.08.2003 року (а.с.10). Вищевказане також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1405094 від 04.09.2003 року. (а.с.12). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. (а.с. 11, 14). Відповідно вимогам ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власності, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з вище викладеним, враховуючи визнання позову відповідачем, оцінюючи всі докази зібрані по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині усунення перешкод в користуванні та розпорядженні належною [PERSON] на праві приватної власності квартири, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Водночас, не підлягають задоволенню вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», таке, що набрало законної сили судове рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстрації судовим рішенням є передчасним, тому у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial