Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення одноразової допомоги при звільнені з виходом на пенсію, середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог вказав, що у період з 24.05.1955 р. по 06.03.2005 р. він працював на шахті «Центральна» в/о «Красноармійськвугілля», правонаступником якого є Державне підприємство «Красноармійськвугілля». 06.03.2005 р. відповідно наказу Шахти «Центарльна» №37/к від 19.03.2005 р. його було звільнено по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення ст.116 КЗпП України його не було письмово повідомлено про виплату нарахованих йому сум при звільнені, тому він не міг знати нарахована чи не нарахована йому одноразова допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 року. З метою з'ясування сум належних йому при звільнені з Відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» він 16.10.2013 року звернувся до відповідача. Відповідачем 01.11.2013 р. надано довідку №01-878 від 01.11.2013 р., яка підтверджує, що при звільнені його з шахти 06.03.2005 року за власним бажанням у зв'язку із переходом на пенсію вихідна допомога не нараховувалася та не сплачувалася. В зв'язку з тим, що відповідачем в порушення ст.116 КЗпП України не було його письмово повідомлено про виплату нарахованих сум при звільнені, про те що одноразова допомога при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію відповідачем не була нарахована він дізнався після вручення йому відповіді шахти за №01-878 від 01.11.2013 р. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 234 КЗпП України передбачено, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 року працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності, при першому його звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше 10 років середньомісячного заробітку, 15 років - двохмісячного заробітку, 20 і більше -трьохмісячного. При звільненні з шахти 06.03.2005 року вказана допомога йому не була виплачена. Оскільки його стаж роботи на підприємстві на час звільнення складав понад 20 років, він мав право на виплату одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, що складає відповідно довідки ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» 2 473,89 грн. Так, як він був звільнений з 06.03.2005 року, а повний розрахунок підприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звільнені на час подання позовної заяви становить з 07.03.2005 р. по 31.12.2013 р. - становить 2 233 дні. Отже, 2 233 дні затримки розрахунку х 36,65 грн. = 81 839,45 грн. На думку позивача, загалом за затримку належних звільненому працівникові сум при звільнені відповідач за період з 16.06.2003 р. по 31.12.2013 р. повинен виплатити середній заробіток у розмірі 81 839,45 грн. До судового засіданні позивач не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи без його участи. Представник відповідача направив суду заяву про розгляд справи без його участи, заперечував проти задоволення позовних вимог. Cуд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у період з 24.05.1955 р. по 06.03.2005 р. [PERSON] працював на шахті «Центральна» в/о «Красноармійськвугілля», правонаступником якого є Державне підприємство «Красноармійськвугілля». 06.03.2005 р. відповідно наказу Шахти «Центарльна» №37/к від 19.03.2005 р. його було звільнено по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію. (а. с. 2-4). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення ст.116 КЗпП України його не було письмово повідомлено про виплату нарахованих йому сум при звільнені, тому він не міг знати нарахована чи не нарахована йому одноразова допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбачена п.12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 року. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.2 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Моя середньомісячна заробітна плата передуюча звільненню становить 824,63 грн., а середньоденна заробітна плата становить 36,65 грн., що підтверджується довідкою відповідача №01-878 від 01.11.2013 р. (а. с. 8-9). Відповідно до п. 12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 року працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності, при першому його звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше 10 років середньомісячного заробітку, 15 років - двохмісячного заробітку, 20 і більше -трьохмісячного. При звільненні з шахти 06.03.2005 року вказана допомога йому не була виплачена. Оскільки його стаж роботи на підприємстві на час звільнення складав понад 20 років, він мав право на виплату одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, що складає відповідно довідки ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» 2 473,89 грн. Так, як [PERSON] був звільнений з 06.03.2005 року, а повний розрахунок підприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звільнені на час подання позовної заяви становить з 07.03.2005 р. по 31.12.2013 р. - становить 2 233 дні. Отже, 2 233 дні затримки розрахунку х 36,65 грн. = 81 839,45 грн. На думку суду, загалом за затримку належних звільненому працівникові сум при звільнені відповідач за період з 16.06.2003 р. по 31.12.2013 р. повинен виплатити середній заробіток у розмірі 81 839,45 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved