Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] у Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області після померлої [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірне майно належало його бабці на праві власності [PERSON] відповідно приватизації. Згідно до заповіту від 21.01.1995 року [PERSON] заповіла квартиру [ADDRESS] у Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької позивачу [PERSON]. 05.08.2015 року бабка померла і позивач 14.01.2016року прийняв спадщину, подавши заяву в нотаріальну контору у встановлений законом строк. Постановою державного нотаріуса від 028.02.2016 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно, у зв'язку з тим, що відсутні відомості про власника у державному реєстрі прав власності, що змусило його звернутись з позовом до суду. Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі представника Маріупольської міської ради, проти задоволення позову не заперечує.\~\~\~\~\~\~ Третя особа Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлена належним чином, просила розглядати справу у її відсутність, надіслала відповідну спадкову справу. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] у Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, загальною площею 37,39 кв.м. належала на праві власності [PERSON], відповідно свідоцтва про право власності на житло виданого 23.09.1993 року відповідно розпорядження №9067 Маріупольського державного виконавчого підприємства по ремонту і експлуатації Житлового фонду «Житловик». Відповідно до заповіту від 21.01.1995 р., посвідченого державним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за №І-512, [PERSON] заповіла квартиру [ADDRESS] у Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області позивачу [PERSON]. 05 серпня 2015 року [PERSON] померла. 14.01.2016 позивач подав заяву про прийняття спадщини і 14.01.2016 була заведена спадкова справа №2/2016 щодо майна померлої [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 23.09.1993 року [PERSON] зазначена власником квартири [ADDRESS] на підставі її приватизації та відповідно до технічного паспорту на квартиру квартира складає 37,4 кв.м. загальної площі та 19,6 кв.м. житлової. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу від 08.02.2016 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно, у зв'язку з тим, що відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо права власності на квартиру [ADDRESS] у Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст.1218 ЦК України. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при наявності умов для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У випадку відмови нотаріуса у оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.2 Закону Украааїни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» N 1952-IV від 01.07.2004 р., державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що за життя [PERSON] не зареєструвала своє право на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відсутність реєстрації на майно не позбавляє права власності. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законом строк прийняв спадщину, відповідач представник Маріупольської міської ради проти задоволення позову не заперечував, тому суд вважає доведеними та законними вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування на квартиру, яка належала спадкодавцю [PERSON]. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved