Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем з 23.01.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], 08 червня 2010, який проживає та надалі буде проживати з нею. З відповідачем шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року через протилежні погляди на сімейне життя. Миритися та жити з відповідачем не бажає, у зв'язку з чим просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище, а також стягнути з відповідача на її користь всі понесені нею судові витрати. Позивач в судовому засіданні пояснила, що на своїх вимогах наполягає та просить суд шлюб розірвати. Також додала, що син після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна немає. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що згоден розірвати шлюб з позивачкою. Строк на примирення просив не давати. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна немає. Судові витрати по справі просив розділити в рівних частинах між ним та позивачем по справі. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.01.2010 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає та надалі буде проживати з позивачкою. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна немає. Сторони однією сім'єю не проживають з листопада 2014 року, миритися та жити разом не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON], оскільки згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 487,20грн. та витрат на правову допомогу в сумі 300грн., відповідно до вимог ст.84, ч.1 ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1, 7-9). Витрати на оплату правової допомоги є обґрунтованими, доведеними та їх розмір не перевищує встановлений граничний розмір, передбачений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р. №4191-VI. Заперечення відповідача щодо розподілу судових витрат в рівних частинах між сторонами не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Крім того відповідач не надав належних та допустимих доказів про наявність в нього пільг щодо звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved