Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, просила суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з нерухомого майна та заборону на його відчуження, що накладений 10.04.2008 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою за №6990913 на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Крюківського району м. Кременчука Шлюєвої про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 361941 від 10.04.2008 року, а саме: 2/3 частини квартири за адресою: м. Кременчук, вулиця 50-річчя СРСР[ADDRESS], що належить [PERSON]; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна із забороною його відчуження, а саме: 2/3 частини вищевказаної квартири. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.11.2010 року за №2-о-139/2010 року призначена опікуном над недієздатною матірю [PERSON], якій належать 2/3 частини [ADDRESS]. При зверненні до Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ за витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно позивачем було встановлено, що на вищевказану частину квартири накладено арешт. Постанова про накладення арешту на нерухоме майно була винесена в рамках виконавчого провадження, всі борги по якому були сплачені позивачем у 2009 році. При зверненні до виконавчої служби з заявою про зняття арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження позивач отримала відмову, оскільки виконавче провадження знищене на підставі закінчення строку зберігання. Оскільки накладення арешту і заборони відчуження майна порушує права позивача щодо розпорядження власністю, остання була вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON], що діє в інтересах недієздатної [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] ВДВС по м. Кременчук Кременчуцького міськрайонного управління юстиції [PERSON] проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання, а саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відомості щодо сплати боржником заборгованості відсутні у звязку зі знищенням виконавчого провадження після закінчення строку зберігання. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом серії АВМ №444183 від 25.07.2000 року, зареєстрованого у реєстрі за №2-1504, 2/3 частини кв.№16 в буд. №29 по вул. 50 років СРСР у м. Кременчуці належать [PERSON] Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.11.2010 року [PERSON] призначено опікуном над недієздатною [PERSON], її майном та житлом, на підтвердження чого останньою було надано посвідчення №264 від 06.06.2011 року, виданого Виконавчим комітетом [PERSON] районною радою м. Кременчука Полтавської області. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 12.02.2016 року, на 2/3 частини [ADDRESS] постановою державного виконавця ДВС Крюківського району Шлюєвої А.О. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, аа 361941 від 10.04.2008 року. За результатами звернення до начальника [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ із заявою про зняття арешту з майна та заборони його відчуження, позивач отримала листа від 04.03.2016 року № Г-23/02-09, в якому зазначено про відсутність підстави для зняття арешту з майна боржника, так як виконавчий лист на підставі п. 2 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» повернуто стягувачу без виконання, а виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу на користь держави (державного мита) в розмірі 51 грн. було знищено згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 10.02.2012 року. У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою ПАТ КФ «Полтаваобленерго» за вих. №13-13-02/341 від 09.02.2016 року, позивач [PERSON] немає заборгованості за надані послуги з електропостачання. Разом, з тим, на підтвердження відсутності заборгованості за державне мито в розмірі 51 грн., позивачем була надана квитанція №15453351. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3(три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, де строк зберігання становить 1 (один) рік та відповідно до номенклатури справ відділу строк зберігання журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю становить 3 роки. За таких обставин доходить до висновку, що обтяження, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за номером 6990913, застосоване відповідачем щодо 2/3 частини кв. №16 в буд.29 по вул. 50-річчя СРСР у м. Кременчука Полтавської області, порушує права позивача, як його власника. Відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. За наведених обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved