Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Українське державне підприємство поштового зв»язку «Укрпошта», в якому просив суд: визнати дії співробітників поштового відділення ДП «Укрпошта» №04071 протиправними та стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі - 3000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він 20.11.2014 року звернувся до поштового відділення ДП «Укрпошта» №04071 в м.Києві по вул..Хорива, 27 з метою відправлення заказного листа до м.Маріуполь Донецької області. Зазначає, що ним було заповнено усі необхідні реквізити поштового відправлення у відповідності до вимог п.42 постанови Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року «Про затвердження правил надання поштового зв»язку», але співробітник вказаного поштового відділення не прийняв у нього поштове відправлення у зв»язку з відсутністю номеру телефону одержувача, що вимогами вказаної постанови КМУ не передбачено. У зв»язку з цим, позивач виклик міліцію, але працівники Печерського РУ ГУМВС України в м.Києві приїхавши на місце, не посприяли захисту позивача. Вказаними діями уповноважених осіб відповідача позивачу були заподіяні моральні страждання, які він оцінює в 3000 грн. У зв»язку з необхідністю захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду із цим позовом. В судове засідання позивач [PERSON]. не з»явився, але направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та підтримання ним позовних вимог. Представник відповідача Олійник Ю.П. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на подані нею письмові заперечення проти позову, оскільки жодних доказів в порушенням вимог ст.10, 57, 60 ЦПК України в обґрунтованість протиправності дій працівників відділення «Укрпошти» позивачем не надано, а також не зазнане на докази заподіяння йому моральної шкоди. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] з поштового відділення зв»язку в м.Бориспіль відправив цінний лист в м.Маріуполь Донецької області, що підтверджується описом вкладення та копією конверта (а.с.3,4). Також, з пояснення сторони відповідача в судовому засіданні не було встановлено обставин звернення позивача до відділення зв»язку №04071 та даних про порушення його прав на прийняття поштової кореспонденції, вимагання зазначення будь-яких даних та виклики міліції на це поштове відділення. Як вбачається з позовних вимог позивача [PERSON]., то він просить суд визнати дії співробітників відповідача відділення Укрпошта №04071 протиправними та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду. Між тим, позивачем до позову не було долучено жодних доказів вчинення таких протиправних дій уповноваженими особами відповідача у викладений позивачем у позові та у будь-який інший спосіб. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 59-61 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З врахуванням досліджених обставин справи суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про визнання дій уповноважених осіб відповідача протиправними, оскільки позивач в судове засідання не з»явився, не скориствався своїм правом на надання доказів і доведення їх переконливості перед судом, а відтак в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. При вирішення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди судом враховано, що відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п. 3) ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не надав суду доказів, які підтверджують факт протиправності дій уповноважених осіб відповідача щодо нього та заподіяння йому у зв»язку з цим моральних страждань або втрат немайнового характеру. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність прийняття рішення про відмову в задоволенні усіх позовних вимог позивача за цим позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed