Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про батьківство, посилаючись на те, що 12 січня 2016 року між сторонами було укладено шлюб. Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. [INFO] народилася [PERSON] , і батьком дитини записано позивача. Однак, позивач свого батьківства відносно [PERSON] , [INFO] народилася, не визнає, оскільки з відповідачем не підтримував ніяких відносин ще до моменту розірвання шлюбу, а саме з квітня 2018 року, оскільки виїхав в Ірак, тому він не може бути батьком дитини відповідачки. З цих підстав, просить виключити відомості про батьківство [PERSON] з актового запису №77 від 20 листопада 2020 року про народження дитини [PERSON] . Ухвалою судді від 20 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак представник попередньо надала суду заяву у якій просить розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Представник третьої особи Виконавчого комітету Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 Сімейного кодексу України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма ст. 7 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №01. [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 20 листопада 2020 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №77. В графі батьки [PERSON] значиться батьком, а [PERSON] - матір`ю. Таким чином, відповідно до вищезазначеного свідоцтва матір`ю дитини є [PERSON] (відповідач по справі), батьком - [PERSON] (позивач по справі). Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Судом з`ясовано, що дитина [PERSON] народилася після розірвання шлюбу, однак ще до розірвання шлюбу, а саме з квітня 2018 року сторони не перебували в шлюбних відносинах, що не заперечується сторонами. Відповідач визнала, що позивач не являється біологічним батьком дитини, а являється інший чоловік. Відповідно ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини згідно до ст. ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 СК України. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Як роз`яснено у пунктах 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. За таких обставин, враховуючи те, що дитина народилася після розірвання шлюбу, однак ще до розірвання шлюбу між сторонами по справі до народження дитини, позивач з відповідачем не підтримував ніяких відносин, а також, визнання позову матір`ю дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Окрім того, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У відповідності із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначені вимоги закону, беручи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути 454 гривні судового збору, а також позивачу [PERSON] з державного бюджету слід повернути 50% судового збору у розмірі 454 гривні, сплаченого ним при поданні до суду позовної заяви.

Outcome: approved