Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про стягнення заробітної плати та просить суд стягнути з відповідача - ПП «ПАРАЛЕЛЬ» на його користь невиплачену заробітну плату за листопад 2013 року у розмірі 1147,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач з 03 вересня 2013 року працює на підприємстві відповідача на посаді юрисконсульта, про що було видано наказ за № 3ВК від 03.09.2013 року та укладено трудовий контракт з підприємством від 03.09.2013 року. Позивач зазначає, що йому не була виплачена заробітна плата за фактично відпрацьований ним час на займаній посаді у листопаді 2013 року в розмірі 1147,00 гривень, що підтверджується довідкою підприємства про заборгованість по заробітній платі за №122 від 02.12.2013 року. На теперішній час позивач продовжує працювати у відповідача на вказаній посаді, тобто трудові відносини між ними не припинялись. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх повністю задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначені позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, заяви, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами визнається той факт, що позивач з 03 вересня 2013 року працює на підприємстві відповідача на посаді юрисконсульта, про що було видано наказ за № 3ВК від 03.09.2013 року та укладено трудовий контракт з підприємством від 03.09.2013 року (а.с.3,4-5,7). Також, не заперечується наявна заборгованість по невиплаченій заробітній платі за листопад 2013 року у розмірі 1147,00 гривень (а.с.6). Статтями 21 та 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір (контракт) є формою трудових відносини між працівником та власником підприємства, його укладання оформлюється наказом про зарахування на працівника роботу та є фактичним допуском до роботи. Виходячи зі змісту статей 94, 95, 97 КЗпП України, то заробітна плата є винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, в тому числі мінімальна, розмір якої встановлений законодавчо та нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці. Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Організація оплати праці здійснюється на підставі трудових договорів. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці. Оскільки в матеріалах справи містяться належні докази про прийняття на роботу на зазначену вище посаду, про заборгованість відповідача перед позивачем заробітної плати за листопад 2013 року в сумі 1147,00 гривень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (1% від ціни позову), що становить 229,40 гривень.

Outcome: approved