Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказав, що 07.02.2014 р. у м. Луганськ померла його дружина [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить: 1/3 частки квартири № 6 у будинку № 6, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Польського (вулиця Лінія 10) та квартира № 5 у будинку № 36, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вулиця Лінія 16. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є донька померлої [PERSON], мати померлої [PERSON] та позивач [PERSON]- чоловік померлої [PERSON] Донька померлої [PERSON] та мати померлої [PERSON] відмовились від прийняття спадщини нотаріально завіреними заявами на користь позивача. Позивач на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, у звязку з чим вважається таким, що прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України. Приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] 24.03.2014 р. було відкрито спадкову справу. 25.06.2015 р. нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю технічної можливості здійснити усі необхідні перевірки за даними державних реєстрів та здійснити державну реєстрацію права власності спадкоємця на успадковане майно. Згідно листа-розяснення Головного територіального управління юстиції у Луганській області, приватна діяльність приватного нотаріуса [PERSON] була припинена з 06.01.2016 р., архів та незакінчені спадкові справи нікуди не передавались і залишаються за попереднім місцем розташування робочого місця приватного нотаріуса на території, непідконтрольній українській владі. Посилаючись на вказані обставини, просить визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 07.02.2014 р. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с. 128). Представник відповідача [PERSON] комітету Ленінської районної у місті Луганську ради в судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. (а.с. 131). У зв'язку з цим суд, зі згоди представника позивача та відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 07 лютого 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЕД № 394035, виданого 10 лютого 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: 1/3 частки квартири № 6 у будинку № 6, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Польського (вулиця Лінія 10) та квартира № 5 у будинку № 36, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вулиця Лінія 16, що підтверджується копією договору дарування квартири від 14.12.2010 р., копією свідоцтва про право власності на житло від 12.08.1997 р. (а.с. 55, 93). В судовому засіданні судом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом є донька померлої [PERSON], мати померлої [PERSON] та позивач [PERSON]- чоловік померлої [PERSON] Донька померлої [PERSON] та мати померлої [PERSON] відмовились від прийняття спадщини нотаріально завіреними заявами на користь позивача. (а.с. 12). Позивач на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою, у звязку з чим вважається таким, що прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України. (а.с. 13). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Заведення спадкової справи після смерті [PERSON], померлої 07.02.2014 р., підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №36965707 від 24.03.2014 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 8). Інших спадкоємців, передбачених законодавством України не має, про що зазначив позивач у своєму позові, заповіт померла [PERSON] не залишала (а.с. 15). Як вбачається з постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 25.06.2015 р., приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю технічної можливості здійснити усі необхідні перевірки за даними державних реєстрів та здійснити державну реєстрацію права власності спадкоємця на успадковане майно (а.с. 16-17). Згідно листа-розяснення Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 01.03.2017 р., приватна діяльність приватного нотаріуса [PERSON] була припинена з 06.01.2016 р., архів та незакінчені спадкові справи нікуди не передавались і залишаються за попереднім місцем розташування робочого місця приватного нотаріуса на території, непідконтрольній українській владі. (а.с. 18). Відповідно до розяснення державного нотаріуса Девятої Київської державної нотаріальної контори від 13.06.2017 р., після смерті дружини позивача [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу, але у звязку з проведенням на території м. Луганська АТО, своєчасно отримати свідоцтво про право на спадщину він не мав можливості. (а.с. 124). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкова справа заведена нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в теперішній час тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тобто, матеріалами справи доведено, що позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Луганської області не прийнято. За таких обставин суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] і визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved