Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення часток у спільному майні, в якому просить визначити частки земельних ділянок площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,0835 га для ведення особистого сільського господарства по ? між співвласниками [PERSON], померлим 31.01.2010 року та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.01.2010 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 7321582200:02:004:0024, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по вул. Комарова, 10 в с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області, а також земельна ділянка площею 0,0835 га, кадастровий номер 7321582200:02:004:0025, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована по вул. Комарова, 10 в с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області. Він є спадкоємцем майна померлого за законом та спадщину після смерті батька прийняв. З метою отримання свідоцтва про право власності на вказане майно він звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], однак отримати свідоцтво про право власності не зміг, оскільки правом власності на вищезгадані земельні ділянки, крім його батька [PERSON], володіє також відповідач [PERSON] Також, позивач звертає увагу суду на те, що оскільки один із співвласників земельної ділянки, а саме [PERSON] помер, то інший співвласник, а саме відповідач [PERSON] не може вирішити дане питання у добровільному порядку шляхом звернення до нотаріуса. Позивач зазначає, що в іншому порядку визначити частки у спільній сумісній власності неможливо, а без їх визначення він не може оформити спадщину на належну йому земельну ділянку після смерті батька, а тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. В звязку із вказаним просить визначити частки земельних ділянок площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,0835 га для ведення особистого сільського господарства по ? між співвласниками [PERSON], померлим 31.01.2010 року та [PERSON] в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання останнім позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.01.2010 року помер [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ 075746 (а.с.7). По факту смерті [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] 26.05.2010 року було заведено спадкову справу, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №23766389 (а.с.8). На час смерті спадкодавця [PERSON] останній був співвласником земельних ділянок площею 0,25 га, кадастровий номер 7321582200:02:004:0024, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та площею 0,0835 га, кадастровий номер 7321582200:02:004:0025, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих по вул. Комарова, 10 в с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області. Іншим співвласником вказаних земельних ділянок є [PERSON] Наведене вбачається із копій державних актів на земельну ділянку серії ЯД №124980 від 19.11.2009 року та серії ЯД №124981 від 19.11.2009 року (а.с. 9, 10) Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] від 18.09.2018 року (а.с.11-13) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві на праві спільної часткової власності. Як встановлено нотаріусом, між [PERSON] та [PERSON] договір про визначення часток у спільному майні за життя [PERSON] не укладався. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~\~Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.\~\~ Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.\~\~Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно вимог ст.89 ЗК України Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом . Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. У відповідності до частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи ту обставину, що право власності на спірні земельні ділянки належало двом співвласникам, а саме [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно Державних актів, суд вважає, що в даному випадку виділення часток, а саме по 1/2 частці цих земельних ділянок за [PERSON] та [PERSON], про що просить позивач, відповідатиме вимогам Закону. На підставі наведеного та

Outcome: approved