Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суд із позовом до відповідача [PERSON]; третя особа: Відділ державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції Херсонської області про стягнення неустойки (пені) у зв'язку з несплатою аліментів, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 09.12.1995 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. 20.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано. 28.05.2010 року за рішенням Бериславського районного суду Херсонської області було видано виконавчий лист, яким на її користь із відповідача стягнуто на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 09.07.2014 року за рішенням Бериславського районного суду Херсонської області було видано виконавчий лист, яким на її користь із відповідача стягнуто на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 350 гривень щомісячно. Проте відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував, через що за ним утворилась заборгованість за вказаними виконавчими листами в розмірі 4119,93 гривень. Просила стягнути з відповідача пеню у зв'язку з несплатою аліментів в розмірі 4119,93 гривень. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача пеню у зв'язку з несплатою аліментів в розмірі 964,79 гривень з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що він дійсно аліменти сплачував не в повному, належному до сплати, обсязі, але зобов'язується заборгованість погасити, щодо задоволенню позовних вимог про стягнення пені у зв'язку з несплатою аліментів заперечував, в зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Представник третьої особу Відділу державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції Херсонської області Крилова Л.О. вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки має місце заборгованість відповідача по сплаті аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ст.10 ч. 2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та відповідно до ч. 4 зазначеної статті - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє у здійсненні їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Згідно ст. 10-11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та суд вирішує справу в межах заявлених вимог та підставі наданих йому доказів. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення повноліття. Відповідно до частини 1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своїх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 20.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. 28.05.2010 року за рішенням Бериславського районного суду Херсонської області було видано виконавчий лист, яким на користь позивачки із відповідача стягнуто на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки-розрахунку від 29.10.2014 року за вказаними аліментними зобов'язаннями державним виконавцем нарахована до сплати відповідачу аліменти в розмірі 633,00 гривень. 09.07.2014 року за рішенням Бериславського районного суду Херсонської області було видано виконавчий лист, яким на користь позивачки із відповідача стягнуто на утримання повнолітнього сина [PERSON]. аліменти в розмірі 350 гривень щомісячно. Згідно довідки-розрахунку від 29.10.2014 року станом на 01.11.2014 року за вказаними аліментними зобов'язаннями державним виконавцем нараховані до сплати відповідачу аліменти в розмірі 1818,00 гривень. Відповідно до ст. 196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Вирішуючи позов про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, слід мати на увазі, що відповідно до статей 7, 8 СК України до цих правовідносин підлягають застосуванню норми гл. 19 ЦК України щодо позовної давності, зокрема ст. 258 ЦК України, у якій встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки. Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, враховуючи звернення позивачки до суду в межах строку позовної давності та з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно про необхідність їх задоволенню. Відповідно постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.180, 196, 199 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved