Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПСП агрофірма «Білозірська», третя особа: Сектор з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Лановецької районної державної адміністрації про визнання недійсною додаткової угоди від 20 жовтня 2015 року до договору оренди землі №21 від 10 березня 2006 року, укладеного між ним та ПСП Агрофірма «Білозірська», зобовязання ПСП Агрофірма «Білозірська» повернути йому земельну ділянку кадастровий номер 6123880900:01:001:0205, скасування рішення [PERSON] служби Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та зобовязання Сектора з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Лановецької районної державної адміністрації внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, згідно додаткової угоди від 20 жовтня 2015 року до договору оренди землі №21 від 10 березня 2006 року, укладеного між [PERSON] та ПСП Агрофірма «Білозірська». В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 3.79 га, кадастровий номер 6123880900:01:001:0205, яка розташована на території Білозірської сільської ради Лановецького району Тернопільської області. 10 березня 2006 року між ним та ПСП Агрофірма «Білозірська» укладено договір оренди землі № 21, який 21 червня 2007 року зареєстрований у Лановецькому районному відділі ТРФ ДП «Центру ДЗК». В подальшому йому стало відомо про існування додаткової угоди від 20 жовтня 2015 року до Договору, зареєстрованої Лановецьким районним управлінням юстиції 10 березня 2016 року, якою збільшено строк дії договору до 17 років. Зазначену додаткову угоду він не підписував, підпис у ній, який значиться навпроти його прізвища, йому не належить. Крім того, угода укладена без його волевиявлення Відповідач незаконно використовує його земельну ділянку на підставі підробленого підпису на додатковій угоді до договору землі, що перешкоджає йому реалізувати свої права щодо вільного користування та розпоряджання своїм майном, а тому вважає, що є підстави для визнання додаткової угоди недійсною. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - ПСП агрофірма «Білозірська» в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіславши до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, проти позовних вимог заперечив. Представник третьої особи - Сектору з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак на адресу суду направила заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, з приводу заявленого позову покладається на думку суду. Дослідивши докази по справі суд зясував наступні обставини. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.79 гектара, яка розташована на території Білозірської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №243189, виданого 14 січня 2005 року Лановецькою райдержадміністрацією Тернопільської області. 10 березня 2006 року між [PERSON] та ПСП Агрофірма «Білозірська» укладено договір оренди землі №21, який зареєстрований у Лановецькому районному відділі ТРФ ДП «Центру ДЗК» 21 червня 2007 року за № 040765202692, згідно якого [PERSON] надав ПСП Агрофірма «Білозірська» в строкове платне користування терміном на 10 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Білозірської сільської ради Лановецького району. За користування об'єктом оренди встановлена орендна плата в розмірі 734.56 грн. в натуральній формі, з урахуванням індексів інфляції, яку орендар має сплачувати протягом серпня-грудня звітного місяця. З додаткової угоди від 20 жовтня 2015 року до договору оренди землі № 21 від 10 березня 2006 року, укладеної між [PERSON] та ПСП Агрофірма «Білозірська», вбачається, що сторони домовилися про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки терміном на 7 років, в звязку з чим загальний строк дії договору становитиме 17 років з моменту його укладення та державної реєстрації права оренди земельної ділянки за договором. Орендна плата на момент укладення цієї додаткової угоди становить 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (проіндексованої станом на 01 січня 2015 року), що в грошовому виразі складає 9428.89 гривень. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №84558463 від 07 квітня 2017 року, додаткова угода серія та номер 21 від 20.10.2015 року ПСП Агрофірма «Білозірська» до договору оренди землі № 21 від 10 березня 2006 року зареєстрована 10 березня 2016 року державним реєстратором Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.ч.2-5 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №1002/1003/17-22 від 31 січня 2018 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] у додатковій угоді від 20 жовтня 2015 року до договору оренди землі №21 від 10 березня 2006 року виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання механічних засобів відтворення. Підписи виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням якимось справжнім підписам [PERSON] Таким чином в судовому засіданні встановлено, що спірний договір, який укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Вказана додаткова угода укладена без волевиявлення [PERSON] та суперечить його волі, а тому наявні підстави для визнання її недійсною на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Будь-яких доказів, які б підтверджували факт надання [PERSON] в установленому законом порядку повноважень іншій особі на укладення та підписання оспорюваного правочину стороною відповідача не надано.\~\~ Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання недійсною додаткової угоди від 20 жовтня 2015 року до договору оренди землі №21 від 10 березня 2006 року, укладеного між [PERSON] та ПСП Агрофірма «Білозірська» та зобовязання ПСП Агрофірма «Білозірська» повернути позивачу земельну ділянку кадастровий номер 6123880900:01:001:0205 є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Разом із тим в задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення [PERSON] служби Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та зобовязання Сектора з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Лановецької районної державної адміністрації внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, згідно додаткової угоди від 20 жовтня 2015 року до договору оренди землі №21 від 10 березня 2006 року, укладеного між [PERSON] та ПСП Агрофірма «Білозірська» слід відмовити виходячи із наступного. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.ст.76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не залучено до участі в справі в якості відповідачів [PERSON] службу Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області та Сектор з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Лановецької районної державної адміністрації, а тому в межах розгляду даної справи в суду відсутні підстави для скасування рішень вказаних субєктів чи зобовязання їх вчиняти дії. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.13, 14, 16 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.203, 207, 215 ЦК України, ст.ст.12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved