Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що він був прийнятий в члени колгоспу «ім.Чубаря», що розташований був у с.Чубарівка Пологівського району Запорізької області. Не вибуваючи з членів колгоспу та не звільняючись з посади, 04 червня 1991 року він був призваний у збройні сили для проходження строкової служби в армії колишнього СРСР. В подальшому колгосп «ім.Чубаря» було реорганізованого у ВАТ «КСП ім.Чубаря». 02 червня 1993 року [PERSON] був звільнений у запас, а з 01 липня 1993 року він продовжив роботу у колгоспі (КСП) аж до 01 січня 1996 року. Таким чином, з 15 вересня 1990 року по 01 січня 1996 року [PERSON] був членом колгоспу (в подальшому КСП) і, відповідно, являвся співвласником колективної власності на землю колишнього ВАТ «к-п ім.Чубаря» Федорівської (Чубарівської) сільської ради Пологівського району Запорізької області. Відповідно до інформації відділу у Пологівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14 травня 2019 року №953/01-04 Державний акт на право колективної власності на землю ВАТ «КСП ім.Чубаря» серії [NUMBER] зареєстровано у Пологівській районній раді 18 січня 1993 року. Кожному члену ВАТ «КСП ім.Чубаря» встановлено розмір земельного паю 8,4 в умовних кадастрових гектара без виділення в натурі (на місцевості). Сертифікати виготовлялись у 1996 році. [PERSON] у списках як співвласників колишнього «КСП ім.Чубаря» не має і, відповідно, сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся. Як вбачається з вказаної інформації, списки до Державного акту готувалися та сам Державний акт видавався та реєструвався 18 січня 1993 року, тобто у той час, коли [PERSON] перебував на строковій службі у лавах збройних сил (з 04 червня 1991 року по 02 червня 1993 року). Таким чином, через те, що [PERSON] перебував на службі у лавах збройних сил, посадові особи КСП помилково не включили його до списку співвласників КСП. Однак, [PERSON] не вибував з членів колгоспу та КСП і, відповідно, на час розпаювання залишався співвласником земель ВАТ «КСП ім.Чубаря», тому має право на земельну частку (пай). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Пологівському районі, вартість земельної частки (паю) складає 254740,57 грн., з чого й визначається ціна позову. Земельна частка (пай), право на яку [PERSON] просить визнати за собою, знаходиться поза межами населеного пункту, є не витребуваною і не розподіленою. З огляду на викладене [PERSON] просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 8,4 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП ім.Чубаря Федорівської (до перейменування Чубарівської) сільської ради Пологівського району Запорізької області. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Богдан В.М. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. Від відповідача Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області за підписом сільського голови Черноус В.І. надійшла заява, в якій не заперечується проти позовних вимог [PERSON] , справу просили розглянути без участі їх представника. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає постійно в с.Федорівка Пологівського району Запорізької області, наразі не працює. Вона знає позивача у справі [PERSON] дуже добре, вони з ним працювали в колгоспі ім.Чубаря. Свідку відомо, що [PERSON] прийшов працювати до колгоспу ім.Чубаря молодим парубком, у 1990 році він був направлений колгоспом на навчання до Чубарівського ПТУ, де здобув професію водія. З 1991 року [PERSON] працював у колгоспі ім.Чубаря водієм, звідки був призваний на службу до лав збройних сил на строкову службу. У 1993 році після завершення служби в армії [PERSON] повернувся додому і продовжив працювати водієм в колгоспі ім.Чубаря. Вона, свідок, в той час працювала в колгоспі ім.Чубаря бухгалтером по оплаті праці, у 1993 році вона складала списки колгоспників у зв`язку з розпаюванням земель колгоспу і виготовленням документації на видачу Державного акту на землі колишнього колгоспу ім.Чубаря. На момент розпаювання земель [PERSON] працював у колгоспі, але з-за того, що у 1993 році він проходив строкову службу в армії, він не був включений до списку колгоспників, які мають право на земельні частки (паї). Звільнився [PERSON] з колгоспу лише у 1996 році. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача і його представника, свідка, враховуючи думку відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що у 1990 році позивач [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу «ім.Чубаря» у с.Чубарівка Пологівського району Запорізької області. Не вибуваючи з членів колгоспу та не звільняючись з посади, з червня 1991 року по червень 1993 року він був призваний у збройні сили для проходження строкової служби, а з 01 липня 1993 року продовжив працювати у колгоспі «ім.Чубаря» до 01 січня 1996 року, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] на а.с.8. З копій архівних довідок, наданих [PERSON] 20 лютого 2018 року Федорівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, а.с.9,10, встановлено, що позивач як працівник колгоспу «ім.Чубаря» в с.Чубарівка Пологівського району Запорізької області на протязі 1990-1995 років відпрацював певну кількість людино-днів за рік та отримував заробітну плату. 08 лютого 1996 року колгосп «ім.Чубаря» було реорганізованого у ВАТ «Колгосп ім.Чубаря», що підтверджується копією довідки №5 за підписом керівника ліквідаційної комісії [PERSON] на а.с.16. 18 січня 1993 року КСП ім.Чубаря було видано Державний акт на право колективної власності на землю(а.с.17). Згідно копії довідки №953/01-04, виданої 14 травня 2019 року відділом у Пологівському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, [PERSON] в списку, що додається до Державного акта колишнього ВАТ «КСП ім. Чубаря» Федорівської (до перейменування Чубарівської) сільської ради Пологівського району Запорізької області, відсутній. Сертифікати виготовлялись у 1996 році. [PERSON] як співвласнику колишнього ВАТ «КСП ім. Чубаря» сертифікат не виготовлявся. Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] ВАТ «КСП ім. Чубаря» зареєстровано в Пологівській районній раді 18 січня 1993 року. Розмір земельної частки (паю) по КСП ім. Чубаря становить 8,4 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі (на місцевості). Станом на 01 січня 2019 року вартість земельної частки (паю) складає 254740,57 грн. (а.с.13). Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції від 13 березня 1992 року), який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Оскільки [PERSON] на час одержання КСП ім. Чубаря Державного акта на право колективної власності на землю станом на 18 січня 1993 року був членом даного КСП, то він мав право на земельний пай і на його ім`я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай), розмір земельної частки (паю) на одну особу КСП ім. Чубаря складає 8,4 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ст.2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. «а» ч.3 ст.152 ЗК України). Оскільки, право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Чубаря було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. «б» ч.1 ст.5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в землях колишнього ВАТ «КСП ім.Чубаря» Федорівської (до перейменування Чубарівської) сільської ради Пологівського району Запорізької області в розмірі 8,4 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі (на місцевості). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved