Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 21 серпня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 586. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ним та відповідачем 21 серпня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 586. У них є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Він та відповідач разом не проживають з грудня 2017 року, між ними припинено шлюбні відносини, вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, донька проживає з матір'ю, збереження сім'ї неможливе. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «[PERSON]», судові витрати стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Заїка В.К. участі не брали, надали заяви згідно яких просять розглянути справу без їх участі, на позовних вимогах наполягають (а.с. 3, 4). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала заяву згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згодна, просить залишити прізвище набуте у шлюбі (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що між сторонами 21 серпня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 586 та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8), яка проживає з матір'ю, про що вказано в позивачем в позові та в заяві відповідачем. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають примиритися. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - «[PERSON]». Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та залишити прізвище відповідачу - «[PERSON]». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, спільне господарство подружжям не ведеться, дитина проживаю з матір'ю, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved