Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що Кілійським районним судом Одеської області 22.08.2017 року ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом 10.08.2017 року і до досягнення дитиною віку повноліття, а саме до [INFO] . Також позивач вказує, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 20.11.2014 року, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області 13.05.2012 року - було розірвано. Починаючи з серпня 2017 року, тільки після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, [PERSON] почав сплачувати аліменти, однак в додаткових витратах дитини, що викликані розвитком здібностей дитини, відповідно до ст. 185 СК України не приймає участі до теперішнього часу. Під час шлюбу, відповідач працював за контрактом на суднах іноземних судновласників. 28.07.2019 року представником позивача був направлений адвокатський запит до ТОВ «Англо-Істерн Україна», згідно якого встановлено, що [PERSON] працевлаштувався на роботу за кордоном під час шлюбу та під час розгляду судом справи про стягнення з нього аліментів, з проханням надати письмову інформацію про кількість укладених контрактів відповідача при посередництві зазначеної компанії за період з вересня 2017 року по липень 2019 року, з зазначенням строку кожного контракту, розміру щомісячної оплати праці за кожним контрактом, а також надати копії зазначених вище контрактів. Однак, ТОВ «Англо-Істерн Україна» надало відповідь, що не надавало послуги з посередництва у працевлаштуванні на роботі за кордоном [PERSON] . Також, 28.07.2019 року представником позивача було направлено адвокатський запит до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків з проханням надати письмову інформацію про наявність в Єдиному державному реєстрі документів моряків, запису про [PERSON] та повідомити з якого часу він працює моряком, на якій посаді при посередництві якої компанії та на якій категорії судів, однак до теперішнього часу відповіді так і не отримано. У зв`язку з скрутним матеріальним становищем, відсутністю стабільної роботи в м. Вилкове, позивач була змушена працевлаштуватися на роботу в м. Одеса, однак для можливості проживати, позивач вимушена винаймати квартиру, вартістю спочатку 4800 грн, а з вересня місяця вартістю 5800 грн, на місяць. Син [PERSON] , 2012 року народження, з кінця навчального року, в травні місяці 2019 року і аж до його початку, у вересні 2019 року проживав разом з позивачем в м. Одеса. Оскільки навчання в навчальних закладах м. Одеса потребує значних коштів, дитина поки що мешкає з батьками позивача в м. Вилкове, де навчається у 2 класі. Для підготовки сина до школи, позивач зверталася до відповідача, однак він відмовився приймати участь в додаткових витратах на утримання спільної дитини. Для подальшого переїзду дитини і проживання його разом із позивачем в м. Одеса, а також для можливості його фізичного та соціально-психологічного розвитку у позивача не вистачає коштів. Під час останнього електронного листування телефоном з відповідачем він повідомляв, що працює за контрактом на суднах іноземних судновласників, однак в додаткових витратах на утримання дитини, що викликані розвитком здібностей дитини участі не приймає. Виходячи зі ставок моряків, які повинні бути не нижче рекомендованих Міжнародною федерацією транспортників, 3 механік судна має отримувати заробітну плату в розмірі від 2 до 5 тисяч доларів США. Виходячи з цього заробіток відповідача є достатньо високим, його матеріальне становище дозволяє на гідному рівні утримувати свого сина, проте він цього не робить. На теперішній час, наскільки відомо позивачу, стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище добре, він працює за контрактом на суднах іноземних судновласників, інших дітей у нього немає, аліменти нікому не сплачує, непрацездатних дружини, батьків на утриманні не має. Для можливості подальшого розвитку дитини, зайняття в секції фітнесу, відвідування танцювального гуртка, вивченням англійської мови, з врахуванням фінансового становища позивача та фінансового становища відповідача, позивач вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на дитину у розмірі 6 000,00 (шість тисяч) грн., щомісячно до повноліття дитини [PERSON] , а саме до [INFO] . На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: - змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , за рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22 серпня 2016 року, та стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 6 000,00 (шість тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом і до досягнення дитиною віку повноліття, а саме до [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту. Після відкриття провадження у справі позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, за змістом якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі заяви позивача без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставин та зміст спірних правовідносин: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 26.07.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про народження № 56 від 28.08.2012 року /а. с. 5/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 20.11.2014 року по справі № 502/2294/14-ц, позов задоволено, шлюб зареєстрований 13.06.2012 року виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 18, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвано /а. с. 12/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22.08.2017 року по справі № 502/1440/17, позовну заяву задоволено в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом - 10.08.2017 року і до досягнення дитиною віку повноліття, а саме до [INFO] та стягнуто з відповідача суму судового збору /а. с. 13-14/. Згідно з договором оренди від 11.09.2019 року, встановлено, що [PERSON] - Орендодавець, з одного боку та [PERSON] - Орендатор, з іншого боку уклали зазначений договір за яким, Орендодавець надав Орендатору у тимчасове користування квартиру [ADDRESS] . Період оренди з 11.03.2019 року по 11.09.2019 року. Відповідно до п. 4-а Договору, плата за оренду складає - 4800 гривень на місяць /а. с. 10/. Відповідно до договору оренди від 11.09.2019 року, встановлено, що [PERSON] - Орендодавець, з одного боку та [PERSON] - Орендатор, з іншого боку уклали зазначений договір за яким, Орендодавець надав Орендатору у тимчасове користування квартиру [ADDRESS] . Період оренди з 11.09.2019 року по 11.09.2020 року. Відповідно до п. 4 Договору, плата за оренду складає - 5800 гривень на місяць /а. с. 11/. Згідно повідомлення Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків за вих. № 1/4-774/02-231пп/19 від 28.08.2019 року, наданого на запит адвоката Іваненко С. В., встановлено, що у Єдиному державному реєстрі документів моряків міститься така інформація стосовно документів, виданих [PERSON] , [INFO] , а саме: - диплом механіка третього розряду № 01982/2017/11 від 23.03.2017 року, виданий капітаном Херсонського морського порту та має статус «Дійсний»; - підтвердження до диплома механіка третього розряду № 01982/2017/11 від 23.03.2017 року, видане капітаном Херсонського морського порту та має статус «Дійсний». Також у вищезазначеному листі зазначено, що Інспекція не веде облік трудових договорів (контрактів) моряка для роботи на іноземному судні, тому інформація, зазначена в запиті адвоката, в Інспекції відсутня /а. с. 36/. При ухваленні рішення судом були застосовані наступні норми права. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Згідно зі ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. З досліджених судом доказів достовірно встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача. Разом з тим, позивач в якості збільшення розміру стягнення посилається на зайняття сина в секції фітнесу, танцювального гуртку та додатковим вивченням англійської мови, при цьому належних та допустимих доказів, що дитина відвідує зазначені секції позивачем не надано. Також позивач посилається на необхідність стягнення додаткових витрат, однак на вимогу ст. 185 Сімейного кодексу України, не надає підтвердження щодо понесення фактичних витрат, які є необхідною умовою для стягнення додаткових витрат. Також, позивач в обґрунтування позову посилається на те, що відповідач має диплом механіка третього розряду, при цьому в обґрунтування позову не надано доказів щодо отримання відповідачем відповідного заробітку, на розмір якого посилається позивач в позові, тобто відсутнє підтвердження зміни матеріального стану відповідача в сторону збільшення його заробітку. Посилання позивача на ту обставину, що навчання дитини в навчальних закладах м. Одеси потребує значних коштів, суд не вбачає достатньою підставою для обґрунтування збільшення розміру аліментів, оскільки згідно зі ст. 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Так само не може являтись підставою для збільшення розміру аліментів зміна позивачем за власним вибором свого місця проживання, у зв`язку з чим вона змушена винаймати житло в іншому населеному пункті. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, встановлені Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 р. N 155), згідно з яким компенсація у цивільних справах за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові у зв`язку з явкою до суду, обчислюється пропорційно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати його розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Іваненко Сергієм Валерійовичем, була укладена угода про надання правової допомоги № 3 від 26.07.2019 року. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу та витрат на пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту позивач посилається на те, що представнику позивача необхідно прибувати на судові засідання, у зв`язку з чим розмір компенсації складає 1669, 20 гривень. Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що позивач та її представник в судові засідання жодного разу не з`явились, до суду надходили заяви про розгляд справи за їх відсутності. Окрім того, відповідно до п. 5 вищезазначеного угоди про надання правової допомоги визначено, що гонорарні відносини, компенсація витрат, пов`язаних з виконанням цієї угоди та інші умови врегульовані додатковою угодою, разом з тим, представником позивача не надано відповідну копію додаткової угоди для визначення розміру витрат на правову допомогу. Враховуючи, що позивачем до суду не надано належні докази щодо участі представника позивача - адвоката Іваненко С.В., в судових засіданнях та не надано відповідний розмір витрат на правову допомогу, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову у повному обсязі. Відмова позивачеві в позові не позбавляє його права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом за умови виникнення та доведення перед судом обставин, визначених у ст. 192 СК України, які є підставою для зміни розміру раніше присуджених аліментів. Враховуючи, що в позові відмовлено у повному обсязі, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed