Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить звільнити її від сплати аліментів на користь відповідача на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 25.03.2020 року, що стягуються на підставі судового наказу, виданого Деснянським районним судом м. Києва від 25.03.2020 року №754/3762/20. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є законним опікуном [PERSON] , постійно його супроводжує та піклується про нього. [PERSON] є інвалідом з дитинства та перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом - «атиповий аутизм (F84.1) та потребує постійного стороннього догляду, а також має відсталість в розумовому та мовленнєвому розвитку. Протягом останнього часу син перебуває на утриманні позивача, яка отримує соціальну допомогу на інваліда з дитинства в розмірі 3212,80 грн. Інших джерел доходу у позивача не має, оскільки позбавлена працевлаштуватися через постійну турботу за дитиною-інвалідом. 25.03.2020 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 25.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач має бути звільнена від сплати аліментів, оскільки під час звернення до суду про видачу судового наказу відповідач навмисно приховав від суду обставини, які є істотними та які б могли вплинути на прийняття остаточного рішення судом у справі №754/3762/20. Доказами, що підтверджують необґрунтованість вимог відповідача та правомірність звільнення позивача від сплати аліментів є те, що [PERSON] є законним представником (опікуном) інваліда з дитинства [PERSON] та отримує соціальну допомогу на інваліда з дитинства. Ухвалою суду від 25.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою від 13.11.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про можливість розгляду справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Мілетич О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у позові, підтримала поданий до суду відзив та заперечення на відповідь на відзив. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] виданого Деснянським УПСЗН вбачається, що [PERSON] , 2009 року народження є інвалідом з дитинства. Згідно довідки №7901 від 03.12.2019 року виданої Деснянським УПСЗН вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Деснянському УПСЗН та отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю група А [PERSON] , [INFO] , з надбавкою на догляд з 15.07.2013 року по 02.05.2027 року. Відповідно до довідки №7902 від 03.12.2019 року виданої Деснянським УПСЗН вбачається, що розмір соціальної допомоги на дитину з інвалідністю група А [PERSON] , [INFO] становить 3212,00 грн. щомісячно. Як вказував представник позивача у позовній заяві судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2020 року по справі №754/3762/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 25.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На підтвердження вказаного представником позивача надано роздруківку судового наказу від 25.03.2020 року, справа №754/3762/20, провадження №2-н/754/249/20 з Єдиного реєстру державних судових рішень, де заявником зазначена ОСОБА 1, малолітня дитина ОСОБА 2, а боржником ОСОБА 3. З поданої роздруківка судом не можливо встановити чи набрав судовий наказ законної сили. Крім того, відсутні відомості про те, що він пред`явлений до виконання. Крім того, представник позивача надав роздруківку ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 10.03.2020 року, справа №754/2840/20, провадження №2-н/754/186/20 з Єдиного реєстру державних судових рішень, відповідно до якої у видачі судового наказу за заявою ОСОБИ 1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБИ 2 відмовлено. Відповідно до довідки ЖБК «Кристал-16» від 10.03.2020 року за №10 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ЖБК «Кристал-16» від 25.02.2019 року за №5 [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, в квартирі зареєстровані: [PERSON] - власник особового рахунку, [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Олександрівського Відділу державної виконавчої служби Максименко С.В. вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах за період з 25.03.2020 року по 01.08.2020 року становить 8702,01 грн. Відповідно до листа директора Спеціальної школи-інтернату №26 від 16.03.2020 року вбачається, що [PERSON] навчається в спеціальній школі-інтернаті №26 з 01.09.2016 року та йому організовано індивідуальну форму здобуття освіти. Заклад освіти батько [PERSON] - [PERSON] не відвідує. Згідно листа Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 30.10.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] та її неповнолітній син-інвалід [PERSON] раніше мешкали за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, встановлено, що [PERSON] , [INFO] та її син-інвалід [PERSON] в квартирі [ADDRESS] у теперішній час фактично не проживають з червня 2020 року. Постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2020 року, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 03.07.2020 року щодо [PERSON] залишено без змін. При цьому, із вказаної постанови вбачається, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 03.07.2020 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшеннярозміру аліментів . У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Тобто, цивільним процесуальним законодавством не передбачено можливості звернення боржника до суду із позовом про звільнення від сплати аліментів, у разі видачі судового наказу. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених устаттях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. В межах даної справи позивачем належними та допустимими доказами не доведено підстави для звільнення її від сплати аліментів на утримання сина на користь позивача, у зв`язку із зміною матеріального або сімейного стану або за наявності інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Крім цього, не надано доказів того, що неповнолітня дитина-інвалід - [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed