Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частину домоволодіння за набувальною давністю, посилаючись на те, що він зареєстрований та постійно проживає в [INFO], право власності на вищезазначене домоволодіння зареєстроване в 55/100 частин з надвірними будівлями за [PERSON], [PERSON], [PERSON], право власності на 45/100 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.01.2003 року належить [PERSON], померлому 05.12.2003 року, але не зареєстровано в Комунальному підприємстві Харківське міське бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності залишилася на спадкодавці його матері [PERSON], яка померла 05.02.2002 року. Після смерті [PERSON] спадкоємці відсутні, позивач за життя [PERSON] допомагав останньому, здійснював за ним догляд, після смерті здійснив його поховання за власний рахунок, у звязку з чим з лютого 2003 року постійно проживав в цій частині домоволодіння, де займав одну кімнату та залишився проживати в ній після смерті [PERSON], весь час з моменту смерті останнього постійно відкрито добросовісно користувався спірною частиною домоволодіння, сплачував послуги за її користування, у зв'язку з чим просив визнати за ним право власності на 45/100 частки житлового будинку № 18 по пров. Мурмиловському в м. Харкові в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, надали пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Представник Харківської міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться розписки, причини неявки суду не повідомив, надав до суду заперечення на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову, оскільки відсутній ознаки добросовісності та безперервності користування чужою власністю, [PERSON] було добросовісно відомо про власника частини домоволодіння, право власності якого повинно було перейти до його спадкоємців, також не надано належних доказів на підтвердження доводів позовної заяви. Треті особи _ [PERSON], [PERSON], [PERSON], ________________________________________ Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2012 року, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлої 19.05.2007 року, є її чоловік [PERSON], спадщина складається з 29/36 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові по вул. Докучаєва, 42. Згідно витягу про державну реєстрацію з реєстру прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 30.10.2012 року [PERSON] належить 7/36 частин житлового будинку, розташованого на адресою: м. Харків, вул. Докучаєва, буд. 42; [PERSON] належить на праві приватної власності 14/36 та 15/36 частин житлового будинку розташованого на адресою: м. Харків, вул. Докучаєва, буд. 42. З технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок № 18 по пров. Мурмиловському в м. Харкова від 12. 12. 1987 року вбачається, що [PERSON] є користувачем житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, пров. Мурмиловський, буд. 18 (а. с. 3-7). З відповіді Другої Харківської державної нотаріальної контори від 26.02.2004 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 05.02.2002 року, яка мешкала за адресою: м. Харків, пров. Мурмиловський, 18, 01.03.2003 року за реєстром № 4-182, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 45/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель,що знаходиться в м. Харкові, пров. Мурмиловський, 18, та грошових вкладів з відсотками та усіма грошовими компенсаціями, на імя спадкоємця: сина померлої, [PERSON], що мешкав за адресою: м. Харків, пров. Мурмиловський, 18. Після смерті [PERSON], померлого 05.12.2003 року, заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини не надходило (а. с. 8). Як вбачається з договору про надання населенню послуг по централізованому питному водопостачанню від 10.03.2005 року між [PERSON] та Комунальним підприємством Виробничо-технологічне підприємство Вода укладено договір про надання послуг водопостачання за адресою: м. Харків, пров. Мурмиловський, 18, та відкрито особовий рахунок 51280100. (а. с. 9). Згідно посвідчення Державного спеціалізованого Комінального підприємства Ритуал № 254 від 06.02.2002 року, виданого [PERSON], його мати [PERSON], померла 05.02.2002 року, похована на міському кладовищі № 17. (а. с. 10). З паспорту громадянина України МН № 004863, виданого 12.07.1995 року Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, вбачається, що [PERSON], [INFO], з 18 липня 1995 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а. с. 11). Згідно рахунку замовленню цеху памятників КП Ритуал від 30.10.2004 року на виготовлення,продаж та встановлення надмогильного спорудження [PERSON] сплатила виготовлення памятнику з місцем встановлення на 17 кладовищі м. Харкова зі строком виготовлення на весну 2005 року в розмірі 688 грн. 46 коп. (а. с. 12). З відповіді Другої Харківської державної нотаріальної контори від 02.06.2014 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 05.02.2002 року, яка була зареєстрована за адресою: [INFO], було заведено спадкову справу № 254/2002. 07 травня 2002 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 409 було зареєстровано заяву від імені сина померлої [PERSON], [INFO], який на момент звернення до нотаріальної контори був зареєстрований за адресою: [INFO], про прийняття спадщини. 01.03.2003 року за реєстровим № 4-182 Другою Харківською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 45/100 частин житлового будинку № 18 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, пров. Мурмилівський та на грошові вклади з відсотками та усіма грошовими компенсаціями, що знаходяться у відділеннях ощадного банку № 3297/0260 м. Харкова, на імя сина померлої, [PERSON], інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Після смерті [PERSON], померлого 05.12.2003 року, заяв про прийняття, про видачу або про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а. с. 48-51). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна за адресою: м. Харків, пров. Мурмилівський, 18, виданої 16.06.2014 року Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні (а. с. 61-63). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-СИ № 315085 від 31 січня 1995 року, виданого Радянським відділом ЗАГС Воронежської області Росії, [PERSON] померла 31 січня 1995 року в м. Воронеж РФ, про що зроблено актовий запис № 229. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та постійно проживає в домоволодінні № 42 по вул. Докучаєва в м. Харкові з 10.03.1965 року, що вбачається зі штампу в паспорті, частка [PERSON] не є виділеною та знаходиться у відкритому безперервному користуванні [PERSON] з зазначеного періоду. В силу ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В силу ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь тіж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За змістом ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння річчю вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлене рішенням суду. На підставі викладеного, суд вважає, що зібрані докази та фактичні обставини дозволяють задовольнити позов в повному обсязі, оскільки [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Докучаєва, 42, не проживала, після її смерті в 1995 році її спадкоємці спадщину не прийняли, [PERSON] з цього часу відкрито, добросовісно та безперервно користувався спірною часткою домоволодіння. На підставі викладеного, ст. ст. 33, 41, 47, 55 Конституції України,

Outcome: approved