Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Донецьказалізниця», 3-тя особа: начальник вагонного депо «Донецьк» ДП «Донецьказалізниця» [PERSON], про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. З 13 березня 2007 року до останнього часу він постійно безперервно працював у відповідача на посаді «начальник пасажирського поїзда дільниці 1 групи» за контрактом. Згідно з переукладеним з ним письмовим контрактом за № 7154 від 07.09.2011 року (додатковою угодою №439 до контракту від 07.02.2012 року, додатковою угодою №508 до контракту від 126.03.2013 року) - був заново прийнятий на роботу до відповідача на строк дії контракту з 07 вересня 2011 року до 06 вересня 2016 року на посаду начальника пасажирського поїзда резерву провідників дільниці 1 групи у Вагонному депо Донецьк Державного підприємства «Донецька залізниця». 01 серпня 2013 року згідно з наказом начальника Вагонного депо Донецьк [PERSON] за № 1095/ОС від 29.07.2013 року він звільнений зі своєї роботи на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених п.18 «а» контракту, про що зроблений відповідний запис до трудової книжки. В обґрунтування його звільнення з роботи в цьому наказі вказано наступне - « 16.07.2013 року ревізорами ЦІК проведено перевірку пасажирського поїзда №47/48 Донецьк-Севастополь (нача льник поїзда(пасажирського) [PERSON]) на дільниці Красноармійськ-Запоріжжя. Перевіркою було виявлено 3-х безквіткових пасажирів, які проїжджали від станції Донецьк до станції Севастополь на містах 53,54 (провідник [PERSON].) Пасажирами сплачений тариф за проїзд по квитанції ГУ-57 НЕ №440373 на суму 348 гривень 81 копійку, від сплати штрафу вони відмовились за браком коштів. Вказане стало можливим внаслідок порушення начальником поїзда [PERSON] вимоги п.1.3, п.4.7 «Інструкції начальнику пасажирського поїзду» (затверджено наказом від 27.04.2012 року №158-Ц), п.18 «а» контракту №7154 від 07.09.2011 року, що виразилось у відсутності належного контролю за виконанням службових обов'язків працівниками закріпленої поїзної бригади на шляху прямування та під час обходу поїзда, и.10.4, згідно якого ЛНП несе дисциплінарну та адміністративну відповідальність за порушення трудової дисципліни, посадових обов'язків згідно з законодавством про працю та Положенням про дисципліну». З цим звільненням він не згодний, і вважає, що його звільнення з роботи зроблено необґрунтовано та незаконно, він підлягає поновленню на роботі з огляду на наступне. 13 січня 2013 року він дійсно виконував обов'язки начальника пасажирського поїзда № 47/48 сполученням «Донецьк - Севастополь» і на дільниці «Красноармійськ-Запоріжжя» була проведена перевірка поїзду безквиткових пасажирів робітниками Центральної інспекційної комісії (далі -ЦІК) Укрзалізниці. При цьому ревізія проведена з порушенням відповідного пункту 6.6.8 «Інструкції про прове дення контрольно-ревізійної роботи на залізничному транспорті України для контролерів-ревізорів, ревізорів-інструкторів та громадських ревізорів», оскільки розпочалась менш ніж за 30 хвилин після відправлення потягу зі станції Красноармійськ, де відбулась масова посадка пасажирів. Він до цього виконав обхід поїзду згідно графіку, ніяких безбілетних пасажирів у потязі не виявив. Провідник безбілетних осіб у вагон не пропускав, але можливо не встиг проконтролювати несанкціоноване заняття посадочного місця та виявити їхнє знаходження у в купе вагону, який він обслуговував. Незважаючи на його пояснення, які були підтверджені провідником вагону №10, даними бланку ЛУ-72/УЗ на вагон №10, поясненнями виявлених безбілетних пасажирів, ревізори склали акт серії Г №007024 від 16.07.2013 року, відповідно до якого нібито провідник вагону №10 [PERSON], провозив трьох безбілетних пасажирів у службовому купе провідника від ст. Донецьк до ст. Севастополь. Умислу на порушення посадових обов'язків у провідника [PERSON] не було, а проступок вчинено з необережності, про що він надав письмові пояснення, де пояснив, що виявлені безбілетні пасажири зайшли під час масової посадки по станції Красноармійськ як проводжаючи, а виявити їх одразу він не встиг з ряду об'єктивних причин: ревізія розпочалась відразу після відправки потягу зі станції Красноармійськ, погане освітлення у вагоні у зв'язку з темною порою доби. Він наполягав про невідкладне опитування ревізорами встановлених безбілетних пасажирів з метою встановлення обставин їхнього появлення у вагоні, про що вказане в інструкції про проведення контрольно-ревізійної роботи на залізничному транспорті. Він згідно своїх посадових обов'язків, перед початком рейсу провів інструктаж підлеглих провідників та націлив їх на дотримання своїх функціональних обов'язків та нормативних інструкцій, особисто попередив кожного про відповідальність за провіз безбілетних пасажирів і багажу. Після інструктажу кожний провідник особисто поставив свій підпис на заготовленому бланку. Він особисто, згідно графіку обходу вагонів поїзду Донецьк-Севастополь начальником поїзду, затвердженого начальником вагонного депо [PERSON], у період з 20-43 години до 21-47 години провів перевірку усіх 18 вагонів поїзду, про що свідчать записи у бланках ЛУ-73/УЗ на кож ний вагон «Порушень не виявлено, ЛНП [PERSON]=підпис=». Під час і після закінчення рейсу з боку пасажирів пасажирського поїзду ніяких зауважень по роботі провідників пасажирських вагонів не було. Таким чином, він може стверджувати, що належним чином виконав відповідно до параграфу №4 «Інструкції начальника пасажирського поїзду, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України» №158-Ц від 27.04.2012 року обов'язки начальника поїзда під час посадки пасажирів і на шляху прямування. З наведеного вбачається, що на час складання акту він не здійснював обхід вагонів за визначе ним графіком та був позбавлений можливості виявити безквіткових пасажирів. З урахуванням викладених обставин він вважає недоведеним факт порушення ним посадової інструкції та його винних дій в неналежному контролі за роботою провідників поїзду по неоформленню безквиткових пасажирів, що стало причиною звільнення з роботи. При вирішення питання про його звільнення з роботи йому не було запропоновано жодної іншої роботи у відповідача. Після звільнення з роботи він в даний час ніде не працює й не займається підприємницькою діяльністю, внаслідок чого бажає на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України стягнути з відповідача суму його середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу зі дня його звільнення по день постановлення судом рішення про поновлення на роботі. Вважає, що незаконними діями відповідача по його звільненню та приниженням його ділової репутації йому заподіяно суттєву моральну шкоду. Таким чином просить суд визнати наказ Державного підприємства «Донецька залізниця» Пасажирська служба Вагон не депо Донецьк №1095/ОС від 01.08.2013 року про звільнення начальника поїзду (пасажирського) резерву провідників дільниці 1 групи [PERSON] на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України, незаконним; поновити його на роботі на посаді начальника поїзда (пасажирського) резерву провідників дільниці 1 групи у Вагонному депо Донецьк Державного підприємства «Донецька залізниця»; стягнути з відповідача - Державного підприємства «Донецька залізниця» на його користь суму мого середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу зі дня його звільнення з роботи по день постановлення судом рішення по цьому позову, і заподіяну йому незаконним звільненням моральну шкоду в сумі 10 000 гривень. Позивач [PERSON], допитаний у судовому засідання у якості свідка за його згодою, позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, стверджував, що обходив вагони поїзду після посадки на станції Донецьк, безквиткових пасажирів виявлено не було. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Пархоменко Є.О. позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на позов. Зауважив, що 16.07.2013 ревізорами ЦІК проведено перевірку пасажирського поїзда №47/48 Донецьк - Севастополь на дільниці Красноармійськ - Запоріжжя. Перевіркою було виявлено провезення 3-х безквиткових пасажирів, які проїжджали від ст. Донецьк до ст. Севастополь на місцях 53, 54, та складено відповідний акт № 007024. Пасажирами був сплачений тариф за проїзд на суму 348 грн. 81 коп., від сплати штрафу вони відмовились за браком коштів. Тобто начальником пасажирського поїзда [PERSON] було порушено вимоги п. 1.3, п. 4.7. «Інструкції начальнику пасажирського поїзду», п. 18а контракту № 7154 від 07.09.2011., що виразилось у відсутності належного контролю за виконанням службових обов'язків працівниками закріпленої поїзної бригади на шляху прямування та під час обходу поїзда. Наказом № 1095/ ОС від 01.08.2013р. [PERSON] був звільнений з роботи на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, з підстав передбачених контрактом. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що при проведенні перевірки він розгубився та помилково пояснив ревізорам, що безквиткові пасажири прямували від станції Донецьк. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.36 КЗпПУкраїни, однією з підставприпинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Як встановлено у судовому засіданні, 07.09.2011р. відповідачем, в особі начальника вагонного депо Донецьк «Державне підприємство «Донецька залізниця» [PERSON], із позивачем [PERSON] був укладений контракт з працівником № 7154 на посаду начальника поїзда (пасажирського), а також Додаткову угоду № 439 від 07.02.2012 року та Додаток № 508 (Додаткова угода) від 26.03.2013 року, які є невід'ємними частинами контракту (а.с. 18-24). Додатковою угодою № 508 від 26.03.2013 року сторони погодили у якості підстави для дострокового припинення та розірвання контракту «встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів або надлишкової ручної поклажі особисто або членами поїзної бригади». Строк дії контракту з 07.09.2011 року до 06.09.2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому термін його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання договору, у тому числі достроково, можуть встановлюватись угодою сторін.Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність та додаткові підстави розірвання договору. Наказом № 1095/ОС від 01.08.2013 року, виданим в.о. начальника вагонного депо Донецьк «Державне підприємство «Донецька залізниця» [PERSON], [PERSON], начальника поїзда (пасажирського) резерву провідників дільниці 1 групи, було звільнено з 01.08.2013 року за п. 8 ст. 36 КЗпП України (з підстав, передбачених контрактом) (а.с.16). Як вбачається з наказу, 16.07.2013 року ревізорами ЦІК проведено перевірку пасажирського поїзда № 47/48 Донецьк - Севастополь на дільниці Красноармійськ - Запоріжжя. Перевіркою виявлено провезення 3-х безквиткових пасажирів, які проїжджали від ст. Донецьк до ст. Севастополь на місцях 53, 54 (провідник [PERSON].). Пасажирами сплачений тариф за проїзд по кв. ГУ - 57 НЕ № 440373 на суму 348 грн. 81 коп., від сплати штрафу вони відмовились за браком коштів. Таким чином, [PERSON] були порушені вимоги п. 1.3, п. 4.7 «Інструкції начальнику пасажирського поїзду» (затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України №158-Цвід 27.04.2012р.), п. 18а контракту № 7154 від 07.09.2011 року, що виразилось в відсутності належного контролю за виконанням службових обов'язків працівниками закріпленої поїзної бригади на шляху прямування та під час обходу поїзда. Згідно затвердженого 26.06.2013 року графіку обходу вагонів поїзду № 47-48 Донецьк - Севастополь начальником поїзду, останній зобов'язаний здійснювати обхід вагонів на дільниці Донецьк - Красноармійськ (а.с. 34). Як вбачається з наданого акту № 007024 від 16.07.2013 року, 16.07.2013 року ревізорами ЦІК Укрзалізниці при ревізії поїзду №47 сполученням Донецьк - Севастополь на дільниці Красноармійськ - Чапліне в вагоні № 10 (27580) виявлено перевезення 3-х безквиткових пасажирів, які проїжджали від ст. Донецьк до ст. Севастополь на місцях 53, 54. Пасажирами сплачений тариф за проїзд по кв. ГУ - 57 НЕ № 440373 на суму 348 грн. 81 коп. Від сплати штрафу вони відмовились за браком коштів. Акт ревізії від 16.07.2013 року підписано начальником поїзду [PERSON] та провідником вагону [PERSON] без зауважень (а.с. 35). Згідно витягу з акту перевірки, який також підписаний позивачем без зауважень, під час перевірки претензій від поїзної бригади та начальника поїзду до перевіряючих не було (а.с. 25-27). Відповідно до протоколу оперативної наради по розбору результатів перевірки пасажирського поїзда № 47 Донецьк - Севастополь (ЛНП [PERSON]), проведеної ревізорами ЦІК Укрзалізниці 16.07.2013р., було постановлено розірвати контракт з начальником поїзда [PERSON] на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України. Також було постановлено розірвати контракт з провідником пасажирського вагону [PERSON], проте за згодою сторін, оскільки він подав відповідну заяву (а.с. 37-38). Тобто провідник [PERSON] наданням заяви про звільнення за згодою сторін фактично визнав обставини звільнення та був з ними згоден. Пояснення свідка [PERSON] стосовно того, що безквіткові пасажири увійшли до вагону на станції Красноармійськ, суд не може прийняти до уваги, оскільки вони повністю спростовуються письмовими доказами, в тому числі особистими поясненнями [PERSON], які були надані ним ревізорам. Щодо посилань позивача на ту обставину, що бланк обліку населеності і витрат постільної білизни № ДЗ 387108 не відповідає номеру бланку, отриманого [PERSON] 16.07.2013р., суд зазначає, що вказана обставина жодним чином не спростовує факту перевезення безквіткових пасажирів, за який і було звільнено позивача. Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, умови контракту, з врахуванням пояснень сторін, свідків, та наданих письмових доказів, судом достовірно встановлено факт перевезення безквиткового пасажира , що є підставою для звільнення [PERSON] за п. 8 ст. 36 КЗпП України. Оскільки судом встановлено, що дії відповідача щодо звільнення позивача [PERSON] були правомірними, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень - не має.

Outcome: dismissed