Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, третя особа ВАТ «Павлівське» в особі ліквідатора Бугаєнка А.А., в якому просив: \~ \~ \~ \~- визнати за ним право на земельну частку (пай) Акціонерного товариства «Павлівське» на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області загальною \~ \~ \~ \~площею 1,65 умовних кадастрових гектарів вартістю 50143,50 грн., виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області; \~ \~ \~ \~- зобов`язати Скороходівську селищну раду Чутівського району Полтавської області виділити йому в натурі земельну частку (пай) Акціонерного товариства «Павлівське» на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області \~ \~ \~ \~загальною \~ \~ \~ \~площею 1,65 \~ \~ \~ \~умовних кадастрових гектарів вартістю 50143,50 грн., та видати правовстановлюючі документи на виділену земельну ділянку; \~ \~ \~ \~- вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с. 3-10). \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він у період з 09.01.1994 року по 19.10.1998 року працював сезонно в АТ «Павлівське» Чутівського району Полтавської області та був звільнений по закінченню сезону (п. 2 ст. 36 КЗпП України), що підтверджується відповідними записами трудової книжки від 08.09.1970 року та копіями наказів Акціонерного товариства «Павлівське». Позивач зазначає,\~що 06\~жовтня 1995\~року Акціонерному\~товариству «Павлівське»\~Чутівського району\~Полтавської області\~було видано\~Державний акт\~на право\~колективної власності\~на землю.\~У свою\~чергу рішенням\~Скороходівської (Артемівської)\~селищної ради\~Чутівського району Полтавської\~області тринадцятої\~сесії XXIII\~скликання від\~04.02.2000\~№ 118\~«Про передачу\~у приватну\~власність земельних\~часток (паю)\~громадянам» селищна\~рада вирішила\~передати у\~приватну власність\~згідно списку\~(список\~додається)\~земельні ділянки\~в розмірі\~земельної частки\~(паю),\~яка становить\~1,8\~га в\~умовних кадастрових\~одиницях,\~згідно Указу\~Президента України\~№ 1529\~від 03.12.1999\~року «Про\~невідкладні заходи\~щодо прискорення\~реформування аграрного\~сектора економіки»\~та ст.\~14\~Конституції України,\~а на\~підставі рішення\~Скороходівської (Артемівської)\~селищної ради\~Чутівського району\~Полтавської області\~двадцять сьомої\~сесії XXIII\~скликання від\~20.03.2002\~№ 325\~селищна рада\~вирішила уточнити\~вартість земельної\~частки (паю)\~в сумі\~16\~872,10\~грн.\~та її\~площу в\~розмірі 1,65 умовних кадастрових гектарів. Однак, як вказує позивач, з невідомих причин його, [PERSON] , помилково не було включено до наведеного списку громадян, членів Акціонерного товариства «Павлівське», що позбавляє його права на отримання у приватну власність земельної частки (паю). Позивач вважає, що відповідно до ст. 5, ч. 2 ст.23, ст. 25 ЗК України від 18.12.1990 року (в редакції від 22.06.1993 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), абз. 2 п. 8 та п. 21 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, положень п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, враховуючи , що на момент видачі АТ «Павлівське» державного акту на право колективної власності на землю він перебував у трудових правовідносинах та був членом даного товариства, тому він має право на земельну частку (пай), яку необхідно виділити в натурі із земель запасу Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області. Відповідач Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області надав відзив на позов в якому проти позову заперечував, просив залишити його без задоволення (а.с. 67-73). В обґрунтування заперечень на позов відповідач посилається на те, що у відповідності до ст. 5, ч. 2 ст.23, ст. 25 ЗК України від 18.12.1990 року (в редакції від 22.06.1993 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» №2200-ХІІ від 13.03.1992року, положень п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, ключовою обставиною, що дає право на земельну частку (пай) є перебування особи в членах відповідного товариства: або колективного сільськогосподарського або акціонерного сільськогосподарського товариства, а не перебування з товариством у трудових відносинах. Однак, як вказує відповідач, [PERSON] не був членом АТ «Павлівське», а тому і не був включений до списку членів акціонерного товариства які мають право на земельну частку (пай). Крім того, відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначив, що, на його думку, позивачем пропущений встановлений ст. 257 ЦК України строк на звернення до суду з позовом. Відповідач зазначає, що [PERSON] із 09.01.1994р. по 19.10.1998р. працював сезонним працівником в АТ «Павлівське». Рішення органу місцевого самоврядування щодо розпаювання земель АТ «Павлівське» приймались в період із 2000р. по 2002р. Таким чином в позивач [PERSON] , що постійно проживає на території Скороходівської селищної ради із 2000 р. мав можливість звернутись до Скороходівської селищної ради і до АТ «Павлвіське» з приводу оформлення права на земельну частку пай в межах строків позовної давності (а.с. 77-78). Позивач надав відповідь на відзив (а.с. 101-105), в якому зазначив, що згідно даних Державного реєстру випусків цінних паперів чинним свідоцтвом про реєстрацію випуску акцій АТ «Павлівське» є свідоцтво про реєстрацію випуску акцій № 83/16/1/99 від 03.08.1999 року на загальну суму 380\~693,25 грн., у кількості 362 565 штук простих іменних акцій, номінальною вартістю 1,05 грн., форма випуску документарна. Державний акт на право колективної власності на землю АТ «Павлівське» був виданий 06.10.1995 року. Тобто, позивач зазначає, що на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю АТ «Павлівське» ще не було проведено випуск акцій, а тому позивач просто фізично не мав можливості на момент розпаювання бути акціонером цього товариства, у зв`язку з чим, й не були надані підтверджуючі членство документи. Проте, [PERSON] брав безпосередню участь у діяльності АТ «Павлівське», перебуваючи з товариством у трудових відносинах, та в разі наявності тоді можливості придбати акції даного акціонерного товариства, обов`язково б скористався такою можливістю. Крім того, позивач у відповіді на відзив не погоджується з твердженням відповідача стосовно того, що у зв`язку з тим, що позивач не звертався до Скороходівеької селищної ради із поданням про визнання за ним права на земельну частку (пай), а тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виділення позивачу в натурі земельної ділянки (паю). Позивач вважає, що поновлення його порушених прав наразі може бути здійснене у спосіб визнання його права на земельну частку (пай), яке у свою чергу реалізується шляхом виділу в натурі даної земельної частки (паю) на місцевості за рахунок земель на території Скороходівеької селищної ради Чутівського району Полтавської області. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ВАТ «Павлівське» в особі ліквідатора Бугаєнка А.А. пояснення по справі в установлений судом строк не надав, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.110). У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Крім того, позивач та його представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки вважали, що строк звернення до суду ними не пропущено, так як про можливість отримання земельної ділянки (паю) позивачу стало відомо лише у 2017 році, а фінансова можливість звернутись до адвоката за правничою допомогою виникла лише на початку 2019 року. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив залишити його без задоволення з підстав, викладених у відзиві, а також, у разі відсутності інших підстав ля відмови у позові, просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з трудової книжки від 08.09.1970р., [PERSON] 01.09.1994р. був прийнятий на роботу в АТ «Павлівське» вантажником в цех залізничного транспорту сезонно та 18.11.1994р. звільнений по закінченню сезону; 15.09.1995р. прийнятий на роботу в АТ «Павлівське» вантажником в цех залізничного транспорту сезонно та 10.12.1995р. звільнений по закінченню сезону; 12.09.1996р. прийнятий на роботу в АТ «Павлівське» вантажником цеху залізничного транспорту сезонно та 08.01.1997р. звільнений по закінченню сезону; 01.10.1998р. прийнятий на роботу в АТ «Павлівське» вантажником цеху залізничного транспорту сезонно та 19.10.1998р. звільнений по закінченню сезону (а.с.17-19). На підставі рішення п`ятої сесії Чутівської районної ради народних депутатів Полтавської області XXII скликання від 06.10.1995 р. «Про затвердження матеріалів користування перерозподілу земель на території Артемівської селищної Ради, проекту роздержавлення і приватизації земель і видачу державних актів на право колективної власності на землю та на право постійного користування землею АТ «Павлівське» Чутівського району» було видано Державний акт на право колективної власності на землю Акціонерному товариству «Павлівське» Чутівського району Полтавської області, код ЄДРПОУ 13953115, юридична адреса: 38813. вул. Софіївська (Артема [ADDRESS] , 69, смт Скороходове (Артемівка) Чутівського району Полтавської області. Додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю був список громадян членів колективного сільськогосподарського товариства (а.с.41,44-45). Рішенням Скороходівської\~(Артемівської)\~селищної ради\~Чутівського району Полтавської області тринадцятої сесії XXIII скликання від 04.02.2000р. № 118 «Про передачу у приватну власність земельних часток (паю) громадянам» селищна рада вирішила передати у приватну власність згідно списку (список додається) земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), яка становить 1,8 га в умовних кадастрових одиницях згідно Указу Президента України № 1529 від 03.12.1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» та ст. 14 Конституції України (а.с. 37-38). Рішенням Скороходівської\~(Артемівської)\~селищної ради\~Чутівського району Полтавської області 21 сесії XXIII скликання від 29.05.2001р. № 256 було затверджено додатковий список громадян на одержання земельної частки (паю) АТ «Павлівське», які помилково були пропущені в кількості 141 чоловіка (а.с.39). На підставі рішення Скороходівської (Артемівської) селищної ради Чутівського району Полтавської області двадцять сьомої сесії XXIII скликання від 20.03.2002 № 325 «Про розгляд та погодження схеми організації території земельних часток (паїв) в межах створеного СВДП ЮМ «Агросервіс» «Артемівське» селищна рада вирішила уточнити вартість земельної частки (паю) в сумі 16 872,10 грн. (з урахуванням коефіцієнта індексації 2,465 на 01.01.2002 року) та її площу в розмірі 1,65 умовних кадастрових гектарів (а.с.40). Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ВАТ «Павлівське» наразі знаходиться в процедурі банкрутства на стадії ліквідації (а.с.21, 46-48). Суд зазначає, що гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Способи захисту прав на земельні ділянки визначено Земельним кодексом України, зокрема, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (ч. З ст. 152 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 4 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ЗК України 1990 року) землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність. Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про власність» (чинний на час виникнення спірних правовідносин) суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших, державних сільськогосподарських підприємств. Постановою Верховної Ради УРСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ, землі Української PCP оголошені об`єктом земельної реформи. Преамбулою до постанови визначено, що завданням цієї реформи є перерозподіл земель з одночасною передачею їх у приватну та колективну власність. Пунктом 5 зазначеної постанови, передбачена передача земель у приватну та колективну власність. Згідно Постанови\~Верховної Ради\~України «Про\~прискорення земельної\~реформи та\~приватизацію землі»\~№2200-ХІІ\~від 13.03.1992\~року роздержавлення\~та приватизація\~земельних ділянок\~недержавних сільськогосподарських\~підприємств в\~Україні розпочато\~з лютого\~1992\~року з\~врученням господарствам\~державних актів\~на право\~колективної власності\~на землю,\~до яких\~додавався список\~громадян-членів\~аграрних формувань, що надалі було підставою для складання уточнених списків на отримання цими громадянами земельних сертифікатів. Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994р. № 666/94 доручено прискорити приватизацію земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, та передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 (далі - Указ № 720/95) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Пунктом 2 зазначеного Указу № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року (у редакції Закону України від 13 березня 1992 року) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Із змісту вищевказаних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на момент отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Однак, невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не позбавляє її права на земельну частку (пай), оскільки таке право особи є безумовним. У ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-ІУ від 05.06.2003 року, вказується, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач [PERSON] не був включений ні у первісний список громадян, які мають право на одержання земельної частки (паю) АТ «Павлівське», ні в уточнений список таких громадян затверджений рішенням Скороходівської (Артемівської) селищної ради Чутівського району Полтавської області 21 сесії XXIII скликання від 29.05.2001р. № 256. Також, судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] не був та не являється акціонером АТ «Павлівське». За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] не був учасником (членом) Акціонерного товариства «Павлівське» станом момент отримання цим сільськогосподарським товариством державного акта на право колективної власності на землю, [PERSON] не має права на земельну частку (пай) АТ «Павлівське». Щодо посилань позивача та його представника на те, що позивач, перебуваючи з АТ «Павлівське» у трудових відносинах був членом цього товариства, а також на те, що емісія акцій АТ «Павлівське» була здійснена лише у 1999 році, що унеможливило придбання позивачем акцій АТ «Павлівське», суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, чинні й на момент виникнення спірних правовідносин, яким регулювався порядок створення та діяльності господарських товариства в тому числі акціонерних товариств, визначено, що акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов`язаннями тільки майном товариства. Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, чинні й на момент виникнення спірних правовідносин, відкрите акціонерне товариство, акції якого можуть розповсюджуватися шляхом відкритої підписки та купівлі-продажу на біржах. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, чинні й на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що для створення акціонерного товариства засновники повинні зробити повідомлення про намір створити акціонерне товариство, здійснити підписку на акції, провести установчі збори і державну реєстрацію акціонерного товариства. Статтею 28 зазначеного закону визначено, що акції купуються учасниками при створенні акціонерного товариства на підставі договору з його засновниками, а при додатковому випуску акцій у зв`язку із збільшенням статутного фонду - з товариством. Статтею 29 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що при створенні акціонерного товариства акції можуть бути розповсюджені шляхом відкритої підписки на них або розподілу всіх акцій між засновниками. З огляду на приписи Закону України «Про господарські товариства» в редакції, чинні й на момент виникнення спірних правовідносин, учасниками акціонерного товариства є його акціонери, тобто особи, які володіють акціями цього товариства. Крім того, вказаним Законом, а саме ст. 38, передбачена можливість додаткової емісії акцій емітентом акціонерним товариством у разі збільшення статутного фонду. Суд зазначає, що перебування позивача у трудових відносинах з АТ «Павлівське» не є підставою вважати [PERSON] учасником АТ «Павлівське». При цьому докази того, що [PERSON] був або є акціонером АТ «Павлівське» в матеріалах справи відсутні. Суд вважає безпідставними посилання позивача на лист НКЦПФР від 01.04.2019р., в якому зазначено, що чинним свідоцтвом про реєстрацію випуску акцій ВАТ «Павлівське» є свідоцтво про реєстрацію випуску акцій 83/16/1/99 від 03.08.1999 у кількості 362562 штук простих іменних акцій, оскільки зазначений лист лише підтверджує факт емісії акцій емітентом. Позивачем не надано суду будь-яких доказів того, він був акціонером та/або був включений до реєстру акціонерів ВАТ «Павліське» при попередніх емісіях акцій АТ «Павлівське», в тому числі при заснуванні товариства. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] не був учасником ВАТ «Павлівське», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за ним права на земельну частку (пай) АТ «Павлівське» та зобов`язання Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області виділити йому в натурі земельну частку (пай) АТ «Павлівське» є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо поданої представником відповідача заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ч. 1ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у позові у зв`язку з тим, що права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені, підстави для застосування наслідків спливу позовної давності - відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed