Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спадкового майна та визнання права власності на майно. Представник позивача обґрунтовує вимоги тим, що 08 березня 2013 року померла [PERSON], яка доводилась позивачу та відповідачу матір'ю. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй майно: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с.Топила, вул. Правобережна (колишня Кірова) № 213, Томаківського району Дніпропетровської області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,9437 гектарів, та майно, яке вона прийняла в спадщину і володіла ним після смерті сина [PERSON], який помер 13 липня 2011 року: земельна ділянка для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку площею 0,250 га; автомобіль ЗАЗ, модель 110307, тип легковий-комбі-В, номер шасі (кузова рами) VIN - Y6D11030760094794, реєстраційний номер [NUMBER]. Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 11.02.2015 року по справі № 6-2цс15, аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Так як по причині передчасної смерті, [PERSON] не встигла оформити частку присадибної земельної ділянки її сина [PERSON], але відповідно до зазначених положень чинного законодавства отримала на неї право, то її права перейшли позивачу та відповідачу по справі. Утримувачем житлового будинку, після смерті спадкодавця, фактично являється один позивач по справі. Про порядок поділу майна з відповідачем домовитися не може, також останній відмовляється брати участь в утриманні будинку та оформленні своїх спадкових прав на нього, тому спільне володіння зазначеними об'єктами окремо в частках (у спільній частковій власності) є недоцільним. На сьогоднішній день він не може дійти згоди з відповідачем щодо порядку поділу всього спадкового майна в натурі, тому спір може бути вирішений судом. Позивач, вважає, що розподіл спільного спадкового майна частками неможливий, то його можливо розділити неподільно визнавши право власності на окремі об'єкти за позивачем та відповідачем. \~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач подала до суду також письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що проти позовних вимог не заперечує та визнає позов в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~Суд, розглянувши матеріали справи,\~ дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню,\~ виходячи з наступного. 08 березня 2013 року померла [PERSON], яка доводилась сторонам у справі матір'ю, що підтверджується: свідоцтвом про смерть серії I-КИ № 495219, свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ЯР № 895624, свідоцтвом про народження відповідача серії ЯШ № 217313 та її свідоцтвом про одруження серії І-СР № 082995, де вона змінила прізвище з «Хоменко» на «Рубіс». Відповідач [PERSON] є пенсіонером та інвалідом третьої групи, що підтверджується її пенсійним посвідченням № [NUMBER] та довідкою серії МСЕ-ДНА-01 № 474730. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй майно: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с.Топила, вул. Правобережна (колишня Кірова) № 213, Томаківського району Дніпропетровської області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,9437 гектарів, та майно, яке вона прийняла в спадщину і володіла ним після смерті сина [PERSON], який помер 13 липня 2011 року: земельна ділянка для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку площею 0,250 га; автомобіль ЗАЗ, модель 110307, тип легковий-комбі-В, номер шасі (кузова рами) VIN - Y6D11030760094794, реєстраційний номер [NUMBER]. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Аналогічне положення закріплене статтею 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (з 01 січня 2010 року). Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Так як по причині передчасної смерті, [PERSON] не встигла оформити частку присадибної земельної ділянки її сина [PERSON], але відповідно до зазначених положень чинного законодавства отримала на неї право, то її права перейшли позивачу та відповідачу по справі. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.03.2012 року зареєстрованим в реєстрі за № 350 та Витягом про державну реєстрацію прав за № 33484495 від 15.03.2012 року реєстраційний номер 36062315 на домоволодіння; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 765144; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-КИ № 412399; Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 090640 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2017 року за № НВ-1204822502017; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 495880. Відповідно до довідки наданої Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області за № 1175 від 29.11.2017 року, вул. Кірова перейменовано на вул. Правобережна. [PERSON] паспорту на будинок виготовленого КП «Томаківське БТІ»ДОР» станом на 06.02.2012 року вбачається, що [PERSON] фактично являлася власником житлового будинку загальною площею 46,20 кв. м., житловою площею 22,60 кв. м. Будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Володіння спадкодавцем, а потім і позивачем зазначеним житловим будинком не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Судом встановлено, що утримувачем житлового будинку, після смерті спадкодавця, фактично являється один позивач по справі, який не може дійти згоди з відповідачем щодо порядку поділу всього спадкового майна в натурі. З огляду на вищевикладене суд вважає, що спадкове майно можливо розділити неподільно визнавши право власності на окремі об'єкти за позивачем та відповідачем. Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» за станом на 01.12.2017 року дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями складає 35 103,00 гривень, земельної ділянки загальною площею 0,25 га складає 12 105,00 гривень, легкового автомобіля марки ЗАЗ складає 32 617,00 гривень, земельної ділянки загальною площею 5,944 га складає 60 284,00 гривень. З повідомлення завідувача Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, виконуючої обовязки завідувача Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області № 349/01-16 від 01.02.2018 р. вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 60/2013, копію якої направлено на запит суду та додано до матеріалів справи, з якої суд вбачає, що окрім позивача та відповідача інші спадкоємці відсутні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.\~\~ Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст. 365 ЦК України право на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду, якщо спільне володіння і користування майном неможливе. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо\~\~ не випливає із закону\~ або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із наведених вище обставин вбачається, що в наявності є належні та достатні правові підстави для задоволення позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved