Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсяв суд з позовом до відповідача[PERSON] про стягнення 3'000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 31 грудня 2011 року відповідачпозичиву нього вказані коштиі зобовязався повернути до 01 квітня 2012 року, про що склав розписку. Однак своїх обовязків в частині повернення коштів [PERSON] не виконав до цього часу. 27 січня 2015 року [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив також стягнути з відповідача 3% річних від суми боргу, котрі складають 220,93 грн. та 756 грн. інфляційних збитків. Позивач у судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника адвокат [PERSON], котрий збільшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився та не надіслав на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. 31 грудня 2011 року відповідач склав розписку про те, що він позичив у [PERSON] 3'000 грн. і зобовязався повернути їх до 01 квітня 2012 року. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника. (ч. 1 ст. 1047 ЦК України) Таким чином суд прийшов до переконання, що, відповідно до ст. 1046 ЦК України, сторони спору уклали договір позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак як встановлено у судовому засіданні, відповідач у встановлений строк боргу не погасив, а тому має перед позивачем прострочене зобовязання, котре складає 3'000 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що 3% річних від суми боргу за період прострочення виконання грошового зобовязання становить 220,93 грн., а інфляційні збитки складають 756 грн. Таким чином судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача і вони підлягаютьзахисту шляхом стягнення з [PERSON] зазначеної суми боргу, 3% річних від неї та інфляційних нарахувань. Окрім цього, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачав користь позивачаслід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved