Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Смиковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 72,2 кв. м., житловою площею 57,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що після смерті його батька відкрилась спадщина за законом на частину даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки було виявлено відсутність визначення часток. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника згідно чинного законодавства. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 15.11.1996 р. Смиковецькою сільською Радою народних депутатів, актовий запис № 15. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить, зокрема, частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 12.10.1988 р., видане на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 180 від 24.09.1988 р. «Про оформлення права власності на жилі будинки». У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 374/2018 року, після смерті [PERSON] , за заявою про видачу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, сина померлого гр. [PERSON] . Відповідачі по справі подали заяви про відмову від спадщини. 14.05.2018 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , замовником якого є позивач [PERSON] Загальна площа становить 72,2 кв. м., житлова - 57,0 кв. м. На звернення позивача [PERSON] до Тернопільської державної нотаріальної контори, постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайною І.В. від 22 серпня 2018 року за № 2356/02-31, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки було виявлено відсутність визначення часток. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформаційної довідки № 579 від 25.05.2018 р., виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 12.10.1988 р. на підставі рішення виконкому № 180 від 24.08.1988 р. та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 154. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в Дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності і це право збереглося за ними після припинення колгоспного двору. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, на момент смерті [PERSON] належала 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 72,2 кв. м., житловою площею 57,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно позивач як спадкоємець після смерті свого батька, який своєчасно прийняв спадщину, має право на прийняття спадщини за законом на 1/4 частини даного житлового будинку. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом він не може, у зв`язку із відсутністю визначення часток, про що свідчить постанова державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 серпня 2018 року за № 2356/02-31. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки було виявлено відсутність визначення часток, спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 72,2 кв. м., житловою площею 57,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved