Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з первісним позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому просить виділити йому у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS], [PERSON] виділити у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS], та дачний будинок [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні квартири та дачний будинок придбані сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб між сторонами розірвано і позивач має бажання поділити це спільне майно, у зв'язку з чим вважає необхідним звернутися до суду, оскільки добровільно домовитися та поділити спільно набуте майно відповідач відмовляється. 29.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS]. Також просить суд здійснити реальний поділ квартири [ADDRESS], визнавши за [PERSON] право власності на ? частину квартири; здійснити реальний поділ квартири [ADDRESS], визнавши за [PERSON] право власності на ? частину квартири. Вимоги зустрічного позову обґрунтовувані тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами придбано спірні квартири, але дачний будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки є самовільним будівництвом. 18.04.2014 року позивач за зустрічним позовом звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 34,1 кв.м. та квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 57,2 кв.м. Також просить поділити майно наступним чином: виділити у власність [PERSON] квартиру, за адресою: [ADDRESS], загальною площею 34, 1 кв. м.; виділити у власність [PERSON] квартиру, за адресою [ADDRESS], загальною площею 57, 2 кв. м.; стягнути з [PERSON] на свою користь 178 642,00 грн. в рахунок перевищення частки при поділі спільного майна. 19.05.2014 року представник позивача за первісним позовом звернувся до суду із уточненням до позовних вимог, з урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи.Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], та будівельні матеріали і конструктивні елементи (будинок дерев'яний, прибудова дерев'яна, сарай дерев'яний, будинок цегляний, прибудова цегляна, навіс, тверде покриття, огорожа), що розташовані на земельній ділянці [ADDRESS]»; просить поділити спільне майно, виділивши [PERSON] квартиру [ADDRESS] вартістю 168 727,0 грн.; будівельні матеріали і конструктивні елементи (будинок дерев'яний, прибудова дерев'яна, сарай дерев'яний, будинок цегляний, прибудова цегляна, навіс, тверде покриття, огорожа), що розташовані на земельній ділянці [ADDRESS]» з урахуванням фізичного зносу загальною вартістю - 102 986,0 грн., всього на суму - 271 713,0 грн.; виділити у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], вартістю 526 011,0 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 127149,0 грн., в якості перевищення вартості виділеної йому частки майна; судові витрати розділити порівну між сторонами по справі. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) підтримав позовні вимоги первісного позову з урахуванням наданої заяви про уточнення позовних вимог. Просив первісний позов задовольнити, зустрічний позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) та її представник первісний позов з урахуванням уточнень не визнали, просили у задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічний позов з урахуванням заяви про зміну позовних вимог підтримали та просили його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, висновки проведеної судової будівельно-технічної експертизи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] та у задоволенні вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно актового запису № 212 свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.06.2000 року, виданого міським відділом РАГС м.Херсона, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.06.2000 року по 10.01.2012 року. В січні 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується актовим записом № 03 свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.01.2012р., виданого міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області. Під час шлюбу подружжям за взаємною згодою за спільні кошти була придбана однокімнатна квартира, яка розміщена за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 07.06.2001 р., посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр.н. № 1735. Право власності зареєстроване за [PERSON] в Херсонському ДБТІ від 12.07.2001 р., реєстр. № 13557 в книзі № 34. Також була придбана трьохкімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 2084. Договір зареєстрований в Херсонському ДБТІ 15.12.2010 р, реєстр.№ 73742 в книзі 190, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 15.12.2010 року, реєстраційний номер РПВН 17534206; покупцями за договором є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Також, в 2009 році [PERSON] набуто право власності на земельну ділянку площею 0,0849 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 6510100000:17:001:0140, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.04.2009 р., зареєстрованого за № ІАА001970-010971300361 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Державнй акт видано на підставі розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 05.12.2008 р. № 1632. Після проведення експертизи суду надано експертний висновок № 19 від 11.03.2014 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на березень 2014 р. становить 168 727,0 грн.; ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на березень 2014 р. складає 526 011,0 грн.; здійснити поділ в натурі квартири [ADDRESS] відповідно до вимог ДБН 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» технічно неможливо; здійснити поділ в натурі квартири [ADDRESS] відповідно до вимог ДБН 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» технічно неможливо; на земельній ділянці [ADDRESS]» розташовані самовільні будівлі та споруди; вартість витрат на спорудження об'єктів розташованих на земельній ділянці [ADDRESS]» складає 102 986,0 грн. З висновком експерта сторони ознайомлені, клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи заявлено не було. Квартира [ADDRESS] була придбана подружждям в 2001 р., тобто під час дії Кодексу про шлюб та сім'ю України. Відповідно до вимог ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно вимог ст. 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Частиною 1 ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому, як передбачено ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а обсяг та вартість цього майна визначається станом на час припинення ведення спільного господарства та виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи відповідно до вимог п.п. 22, 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року. Відповідно до вимог ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наявних обставин, враховуючи те, що здійснити реальний поділ квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] згідно висновку експерта неможливо, а сторонами заявлено спільні вимоги про виділ кожному з них окремого індивідуально визначеного майна (квартири), суд приходить до висновку про можливість реального поділу спільного майна подружжя. Під час розгляду справи сторони не оспорювали висновок експерта в частині визначення вартості обох квартир. У зв'язку з викладеними обставинами, суд вважає, що спірне майно підлягає поділу шляхом виділення [PERSON] у власність квартири [ADDRESS] вартістю 526011,0 грн, та виділення [PERSON] у власність квартири [ADDRESS] вартістю 168 727,0 грн, з присудженням стягнення з [PERSON] коменсації на користь [PERSON] в рахунок перевищення частки при поділі спільного майна в розмірі 178 642,0 грн, виходячи з наступного розрахунку - загальна вартість спільного майна подружжя, що складається з двох квартир, відповідно до експертного висновку складає 526 011,0 грн + 168 727,0 грн = 694 738 грн. Кожній із сторін має бути виділено майна на суму 347 369 грн. ( 694 738 грн. / 2 = 347 369 грн). Розмір компенсації вартості майна, що не відповідає рівності часток сторін складає 178 642,0 грн (347 369,0 грн - 168 727,0 грн= 178 642 грн.). У той же час з позиції Верховного Суду України, викладеній у п. 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справо про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про поділ спільного майна, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За таких умов, а також відповідно до висновку експерта № 19 від 11.03.2014 р., будівлі та споруди, які знаходяться на земельній ділянці [ADDRESS]» - є самочинним будівництвом з підстав, передбачених вище. Згідно положень ч. 2 ст. 376 ЦК встановлено, що право власності на самочинне будівництво не набувається. Відповідно до положень п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за особами, які будували цей будинок на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Протягом розгляду справи позивач за первісним позовом та його представник не надали суду належних та допустимих доказів того, що будівельні матеріали і конструктивні елементи будівель та споруд на земельній ділянці [ADDRESS]» були придбані подружжям під час шлюбу та за рахунок спільних коштів подружжя. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин позовні вимоги щодо поділу будівельних матеріалів і конструктивних елементів на земельній ділянці [ADDRESS]» є безпідставними та задоволенню не підлягають. Понесені сторонами судові витрати по справі на сплату судового збору та витрат на проведення експертизи суд залишає за кожною стороною, оскільки вважає, що спір доведено до суду з вини обох сторін. На підставі викладеного

Outcome: approved