Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділення частки в окремий об`єкт нерухомого майна. Вимоги позову мотивує тим, що йому на підставі договору дарування від 23.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Базилицькою О.Р., належить 21/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаного нерухомого майна є відповідачі [PERSON] (належить 20/100 частки), [PERSON] (належить 20/100 частки), [PERSON] (належить 39/100 частки). Між співвласниками не досягнуто згоди щодо добровільного поділу належного їм на праві спільної часткової власності майна. Його частка майна є фактично окремим об`єктом і згідно висновку КП «Волинське ОБТІ» за технічними характеристиками об`єкт може бути поділено на три квартири і житловий будинок (без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують дозволу на їх проведення). З метою захисту свого права як власника майна, звернувшись з даним позовом, просить: виділити йому 21/100 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як окремий об`єкт нерухомого майна; припинити право спільної часткової власності на 21/100 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі в письмових заявах просять розгляд справи проводити без їхньої участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Базилицькою О.Р., позивачу [PERSON] належить 21/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10-14). Також, на підставі договору дарування від 30.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Базилицькою О.Р., він є власником земельної ділянки з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0301 га, що розташована в [ADDRESS] (а.с.15). Іншими співвласниками вказаного нерухомого майна є відповідачі [PERSON] (належить 20/100 частки), [PERSON] (належить 20/100 частки), [PERSON] (належить 39/100 частки). Право спільної часткової власності на вищевказане майно зареєстроване у встановленому законом порядку, що стверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16-18). Відповідно до статей 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що на вирішення справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення. Згідно висновку КП «Волинське ОБТІ» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (а.с.93-96) за технічними характеристиками об`єкт може бути поділено на три квартири і житловий будинок (без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують дозволу на їх проведення). Заперечень щодо виділу позивачу 21/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як окремого об`єкту нерухомого майна, від відповідачів не надходило. Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про підставність позовних вимог та виділення [PERSON] 21/100 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як окремий об`єкт нерухомого майна; припинення права спільної часткової власності на 21/100 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належить [PERSON] .

Outcome: approved