Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги вмотивовані наступним. Позивач проживає у житловому приміщенні - квартирі за адресою: [ADDRESS] та є власником особового рахунку на дане житлове приміщення. Житлову квартиру було отримано на матір позивача [PERSON], на його батька [PERSON] та на позивача [PERSON] на підставі ордеру [NUMBER] від 04.01.1984 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва на підставі рішення виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів від 28.11.1983 року №799/1. Як зазначає позивач, на даний час у вищевказаній квартирі зареєстровано три особи: позивач [PERSON], його малолітній син [PERSON] та сестра позивача [PERSON] Фактично в даній квартирі проживає позивач зі своєю сім'єю. Всі витрати по утриманню житлового приміщення несе позивач. Відповідач у 2013 році переїхала жити до свого батька, відтоді вищезазначеною квартирою вона не користується та нею не цікавиться, у витратах щодо утримання квартири участі не приймає, особистих речей відповідача у квартирі немає. З огляду на викладене, позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS]. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача [PERSON] до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками та копією позовної заяви з додатками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії ордеру [NUMBER], виданого [PERSON] (матері позивача) виконавчим комітетом Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва на підставі рішення виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів від 28.11.1983 року №799/1, на сім'ю з трьох осіб: [PERSON] (матір позивача), [PERSON] (батька позивача), [PERSON] (позивача) (а.с. 4). Як вбачається з копії довідки №02/03/03-871 від 24.02.2017 року, наявної в матеріалах справи, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання позивача [PERSON] (власника особового рахунку), його сина [PERSON] та сестри позивача [PERSON] (а.с. 5). З копій рахунків на сплату житлово-комунальних послуг вбачається, що витрати по утриманню вищезазначеної квартири несе позивач (а.с. 9-27). Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартири з 2013 року, крім того, даний факт підтверджується відповідними актами від 10.07.2017 року, 15.09.2017 року, 15.11.2017 року (а.с. 6, 7, 8). Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не є членом сім'ї позивача, не проживає у вищезазначеному житлому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, а саме більше одного року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved