overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Позивач, [PERSON], уклав фактичний договір купівлі-продаж з відповідачкою, чим підтверджується фактичним договором купівлі-продаж. Згідно якого позивач 01 червня 2017 року фактично купив у [PERSON] трикімнатну житлову квартиру № 18 в будинку № 7 в м-ні Южний міста Курахове Марїнського району Донецької області. Згідно до умов угоди позивач передав [PERSON] гроші у розмірі 100 000 грн (сто тисяч гривень), оскільки саме за таку ціну відповідачка погодилася продати свою трикімнатну квартиру. На момент фактичної купівлі-продажу трикімнатної квартири гроші відповідачка отримала від позивача в повному обсязі. У нотаріуса посвідчити договір купівлі-продажу квартири позивач не має можливості, оскільки відповідачка ухиляється від переоформлення. Відповідачка зобовязалася у строк до 01 жовтня 2017 року оформити на позивача право власності житлової квартири (посвідчити його у нотаріуса). До теперішнього часу відповідачка право власності на житлову квартиру належним чином не оформила, у звязку з чим [PERSON] не має можливості оформити з відповідачкою договір купівлі-продажу, хоча гроші за продаж трикімнатної житлової квартири відповідачка отримала від позивача в повному обсязі. Позивач неодноразово прохав [PERSON] укласти з ним договір купівлі-продаж квартири у нотаріуса, на що відповіді не отримував. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1\~ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб 11 квітня 1981 року. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За час спільного життя постійно виникали сварки із-за несумісності характерів. На теперішній час сім'ю зберегти неможливо. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги і просив шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за доцільне винести заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши усі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 11 квітня 1981 року у Елькінській селищній раді, Алданського району, ЯАССР зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 2. Судом з'ясовані фактичні взаємини подружжя, в результаті чого суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України, яка надає право одному з подружжя звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позов підлягає задоволенню, так як на цьому наполягає позивачка. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], зазначаючи, що під час спільного життя між ними часто відбувалися сварки та скандали, що призвело до втрати почуття любові та поваги однин до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на позові наполягає (а.с.15). У судове засідання відповідачка не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі (а.с.18). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 10 жовтня 2009 року Новобогданівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис №11 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5). За взаємною згодою [PERSON] та [PERSON] їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю. Сторони проживають окремо протягом двох років. Збереження шлюбу та подальше сумісне життя неможливе, так як між сторонами постійно відбувалися сварки та скандали, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Шлюб між сторонами розривається вперше. Майнового спору між позивачем і відповідачкою немає. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Від позивачки надійшла заява, в якій вона просить її прізвище залишити без змін. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку - [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований тим, що відповідачка є мамою [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що з грудня 2008 року по листопад 2014 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою - [PERSON] В листопаді 2014 року сторони розлучились через те, що у них були різні погляди на життя та виховання дитини. До розірвання шлюбу дитина проживала та проживає на теперішній час з батьком. Відповідач не бере будь-якої участі в утриманні та вихованні дитини. Крім того, з 2014 року відповідачка жодного разу не відвідала доньку, не виявляє бажання спілкуватися з нею. Відповідачка не турбується про фізичний, а також духовний розвиток дитини, матеріальну допомогу не надає. Позивач зазначає, що,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 23 серпня 1999року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до його повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 1990р. по 11 січня 2002р. і вона, будучи працездатною, не допомагає утримувати матеріально неповнолітнього сина, який проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідачка відповідно до наданої адресної довідки про місце її реєстрації, та фактичного місця проживання згідно ст. 74, 76 ЦПК України належно повідомлена шляхом направлення смс повідомлення про день і час розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з урахуванням інтересів та захищеності неповнолітньої дитини з ухваленням судом заочного рішення відповідно до вимог ст. 224-228 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі народився син [PERSON], [INFO], матірю якого записана у свідоцтві про народження відповідачка [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON] (а.с.3). Дитина знаходиться на утриманні батька (а.с.5), а відповідачка, будучи працездатною добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина. Суд вважає, що відповідачка працездатна, не інвалід, може і зобовязана за Законом надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2015 року - моменту звернення позивача до суду і до повноліття дитини. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до Хомутецької сільської ради, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,12 га, яка розташована на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області та належала його бабусі [PERSON], що померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області розташована земельна ділянка площею 2.12 га для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 091701, яка належала його бабусі [PERSON], що померла [INFO]. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2013 року [PERSON] було продовжено строк прийняття спадщини. Він звертався до нотаріуса з приводу прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, так як пропустив 6 місячний строк звернення для отримання спадщини. Йому знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач вважає, що право власності на цю земельну ділянку повинно належати йому. Заповіту бабуся не залишала. Представник відповідача Хомутецької сільської ради, просив розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, в судове засідання не з'явився. [PERSON], як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, заперечив позов [PERSON]. Суду пояснив, що він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але теж претендує на земельну ділянку так як проживав із спадкодавицею з дня його народження та до її смерті, хоронив її за власні кошти. Його дід [PERSON], чоловік померлої, [PERSON], відмовився від спадщини на його користь, шляхом написання відповідної заяви до нотаріальної контори. Представник [PERSON] який діє на підставі доручення, [PERSON], просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав того, що [PERSON] являється спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], а [PERSON] спадкоємцем четвертої черги, так як проживав разом із спадкодавцем більше п'яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Враховуючи, що [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом із нею та не заявив про відмову від спадщини відповідно ст. 1270 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину, як спадкоємець четвертої черги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Міловського районного суду Луганської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, який уклали 02 серпня 2016 року у Міловському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганської області, за актовим записом № 37. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя не складається. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб існує лише формально, сімя розпалась остаточно. Враховуючи те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутностю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась надав суду заяву про розгляд справи за її відсутностю. Позов визнає у повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21 липня 2020 року, зареєстрованого в Мілововському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 02 серпня 2016 року за актовим записом № 37, сторони зареєстрували шлюб. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї не можливе. Спір про майно відсутній. За змістом ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Міловського районного суду Луганської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, який уклали 07.11.2011 року у Міловському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Луганської області, за актовим записом № 06. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя не складається. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб існує лише формально, сімя розпалась остаточно. Враховуючи те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутностю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась надав суду заяву про розгляд справи за її відсутностю. Позов визнає у повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 07 травня 2011 року, зареєстрованого в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Міловського районного управління юстиції у Луганської області за актовим записом № 06, сторони зареєстрували шлюб. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї не можливе. Спір про майно відсутній. За змістом ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи це тим, що відповідно до розписки, написаної власноручно, [PERSON], отримав від нього 22.04.2016 року в борг 2500,00 гривень, які зобовязувався повернути до 01 травня 2016 року. Однак, до теперішнього часу відповідач борг не повернув. Оскільки відповідач порушив умови договору і в добровільному порядку не повернув суму боргу у встановлений строк, позивач просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] борг згідно розписки в сумі 2500,00 грн. та витрати повязані з оплатою судового збору в розмірі 551 гривень 21 копійка. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Оскільки від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, це дає підстави суду, за згодою представника позивача, відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] 22 квітня 2016 року позику в сумі 2500,00 гривень, з терміном повернення до 01 травня 2016 року, відповідно до розписки (а.с.4). Однак, [PERSON] не виконав вчасно свої договірні зобовязання, борг у сумі 2500,00 гривень не повернув. Відповідно до вимог\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Враховуючи, що на підтвердження укладення договору позики між позивачем та відповідачем суду надані розписки, суд вважає додержаною вимогу закону щодо зазначеного виду угод. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тому договір позики між сторонами слід вважати укладеними: 22.04.2016 року. В звязку з викладеним, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, оскільки вони обґрунтовані і відповідають чинному законодавству та стягнути з відповідача на користь позивача 25000 гривень. По справі позивачем понесені судові витрати, що підтверджується відповідною квитанцією в сумі 551,20 грн., які згідно зі\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved