Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить визначити для нього додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке вона заповіла йому. 03.04.2019 позивач звернувся до державного нотаріуса Рубіжанської нотаріальної контори Луганської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивач вказує хворобу своєї доньки, яку він повіз на лікування до м. Москви та потім тривалий час займався її реабілітацією. Після реабілітації м. Хрустальний (Красний Луч) вже знаходилось на тимчасово окупованій території України. Позивач зазначає, що у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, постійних обстрілів, у зв`язку з моральними стражданнями та нестачею коштів він не міг вчасно оформити належним чином спадщину матері. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Ухвалою суду від 26.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.05.2019. 24.05.2019 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з відрядженням судді. Підготовче засідання призначено на 07.06.2019. 07.06.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.07.2019. 04.07.2019 судове засідання не відбулося у зв`язку з відпусткою судді. Судове засідання призначено на 12.08.2019. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у віці 74 років в м. Петровське Луганської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.12.2008 виконкомом Петровської міської ради Краснолуцької міськради Луганської області, актовий запис № 244. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 05.01.1989. Матеріалами справи встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Петровської міської ради Краснолуцької міської ради 13.08.1996, зареєстрований в реєстрі за № 617, зі змісту якого вбачається, що все своє майно, яке буде належати їй на момент смерті з чого б воно не складалося та де б не знаходилося, в тому числі приватизована квартира [ADDRESS] , вона заповіла позивачу [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , отже, граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст.1270 ЦК України сплинув 04.06.2009. Звернувшись 03.04.2019 до державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Коваленко Г.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , позивач отримав відмову, мотивовану пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що у визначений законом шестимісячний строк позивач не подав заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у зв`язку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, висловленої при розгляді справи № 6-1486цс15, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця. В якості поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначив, що одразу після смерті матері він повіз свою доньку на лікування до м. Москви Російської Федерації та потім тривалий час займався її реабілітацією. Після реабілітації доньки м. Хрустальний (Красний Луч) вже знаходилося на тимчасово окупованій території України. Так, з виписки з історії хвороби №10974/3, вбачається, що [PERSON] знаходилася на лікуванні в дитячій міській клінічній лікарні № 13 ім. Н.Ф. Філатова в м. Москва в період часу з 01.12.2008 по 15.12.2008 з приводу оперативного лікування. Крім того, з виписки з історії хвороби № 9011/3 вбачається, що [PERSON] перебувала в дитячій міській клінічній лікарні № 13 ім. Н.Ф. Філатова в м. Москва в період часу з 02.06.2009 по 04.06.2009 з приводу контрольного обстеження. Таким чином, з наданих позивачем доказів вбачається, що протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини, донька позивача знаходилась на стаціонарному лікуванні двічі, а саме: з 01.12.2008 по 15.12.2008 та з 02.06.2009 по 04.06.2009. Інших даних про знаходження доньки позивача тривалий час на реабілітації саме протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що могло б перешкоджати позивачу подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса у визначений законом строк, матеріали справи не містять. Суд також не приймає до уваги посилання позивача на проведення антитерористичної операції на території м. Петровське, у зв`язку з чим він не мав змоги вчасно оформити належним чином спадщину після смерті матері, оскільки спадщина після смерті матері відкрилась [INFO] . Згідно Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014, а також Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, початком проведення антитерористичної операції є 14.04.2014, а шестимісячний строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , сплинув ще 04.06.2009, тобто майже за п`ять років рік до початку проведення АТО. Інших доказів причини пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері позивачем суду не надано. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що становить понад десять років, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів існування об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для прийняття спадщини, які б підтвердили поважність причини пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed