Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29.12.2016 року з нього на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. 22.05.2009 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з нього на користь відповідачки по справі стягнуто аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно на утримання [PERSON], [INFO]. Оскільки розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу з 01.01.2017 року дорівнює 1600 грн., а він неофіційно не працює, з нього за виконавчими листами стягуються аліменти у розмірі більш ніж 50% від усіх видів доходів щомісячно, просить зменшити розмір аліментів, стягнених за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.05.2009 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], з ? частини на 1/8 частину. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. В наданих суду запереченнях просила відмовити в задоволенні позову про зменшення стягнутих з позивача на її користь аліментів з ? частини на 1/8 частину доходів, не заперечувала проти зменшення стягнутих з позивача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], з ? частини на 1/6 частину доходів щомісячно. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти зменшення розміру аліментів , стягнути з позивача на користь відповідачки з ? частини від усіх видів доходів на 1/6 частину від усіх видів доходів. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, а відповідачка не повідомила про причини своєї неявки в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], за виконавчим листом № 2-114/2009 від 22.05.2009 року, виданим Димитровським міським судом стягнути аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно, що підтверджується довідкою Мирноградським міським ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ( а.с. 6, 8-9). Згідно довідки Мирноградським міським ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 22.02.2017 року № 14.26-18/92 за виконавчим листом № 2/226/853/2016, виданим 11.01.2017 року Димитровським міським судом [PERSON] сплачує на користь [PERSON], на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно ( а.с. 7, 10). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Як встановлено, в судовому засіданні, позивач по справі офіційно не працює, має аліментні зобов'язання, зокрема з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів доходів, а на користь третьої особи 1/3 на утримання двох неповнолітніх дітей, тобто більше 50% доходу позивача. Суд також приймає до уваги ту обставину, що відповідачка зареєстрована як безробітна в Мирноградському МЦЗ , а її неповнолітня донька [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-педіатра ( а. с. 20,21). Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606-Х1У « Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про зменшення розміру аліментів, стягнутих з[PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], з ? частини від усіх видів доходу щомісячно на 1/6 частину від усіх видів доходів щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed