Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 18.07.2016 року, від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька проживає з матір'ю, а старший син проживає з позивачем. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а тому він змушений звернутися до суду за захистом свого права та права дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, від нього до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.47). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Судом було зроблене оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про необхідність явки відповідача до суду для участі в судовому засіданні, але вона на виклик через засоби масової інформації до суду не з'явилася. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про усиновлення [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області 5.01.2009 року, [PERSON], [INFO], усиновлений на підставі рішення Іваничівським районним судом Волинської області від 19.05.2009 року № 2-о-17/09 з присвоєнням йому прізвища [PERSON], імені [PERSON], по батькові [PERSON], дати і місця народження після усиновлення 31.12.2000 року, Луганська область, Попаснянський район, село Молодіжне; усиновлювачі - [PERSON] (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого 5.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попаснянського району управління юстиції Луганської області, [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Згідно довідок, виданих [PERSON], [INFO], начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради [PERSON], останній дійсно зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS], з 2014 року по теперішній час; крім нього за вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON], [INFO], - батько; [PERSON], [INFO], - бабуся; [PERSON], [INFO], - сестра (а.с.5,6). [PERSON] дійсно навчається в 11 класі Бахмутської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що підтверджується довідкою виданою директором школи [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У цьому випадку аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання рухомого або нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, в зв'язку з чим суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до моменту досягнення дитиною повноліття

Outcome: approved