Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він та [PERSON], який помер [INFO] в с. Гуляйполе, Катеринопільського району, Черкаської області проживали разом однією сім'єю, починаючи з березня 2009 року і до дня його смерті. [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 4,01 га, яка розташована в адмінмежах Гуляйпільської сільської ради, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Катеринопільському районі № 529 від 29.08.2014 року. Крім того, позивач зазначив, що він і [PERSON] проживали разом однією сім'єю і були пов'язаний спільним побутом, постійно надав померлому допомогу. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, оскільки позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшла заява від відповідача, у якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 19.06.2014 року вбачається, що [PERSON], помер [INFO] в с. Гуляйполе, Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 19.06.2014 року за № 5 (а. с. 5). З довідки від 15.07.2014 року № 237 виданої виконкомом Гуляйпільсько селищної ради вбачається, що [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] з 2009 року до дня смерті [INFO] в [ADDRESS] та вели спільне господарство (а. с. 6). З листа Катеринопільської державної нотаріальної контори від 26.02.2015 року № 289/01-16 вбачається, що Катеринопільською державною нотаріальною конторою спадкова справа на майно [PERSON], померлого [INFO] не заводилась (а. с. 22). З листа Катеринопільської державної нотаріальної контори від 25.12.2014 року № 1951/01-16 вбачається, що [PERSON] в отриманні свідоцтва про право на спадщину - відмовлено у зв'язку з відсутністю в останнього правовстановлюючого документа (а. с. 9). З витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданого 29.08.2014 року за № 529 відділом Держземагенства у Катеринопільському районі Черкаської області вбачається, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 014476, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, у межах Гуляйпільської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, площею 4,01 га, вартістю 58844,26 грн (а. с. 8). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що заявника [PERSON] та [PERSON] знає дуже давно, і їй відомо що заявник проживав спільно в одому помешканні з померлим [PERSON] в [ADDRESS]. Також зазначила, що вони вели спільне господарство, що заявник доглядав [PERSON], оскільки той був інвалідом, дбав про його утримання, у них був спільний бюджет. Разом з тим зазначила, що поховав [PERSON] саме [PERSON], так як інших родичів у померлого не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що заявника [PERSON] знає 42 роки. Крім того зазначив, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в одному помешканні близько 7 років, що заявник постійно обробляв город, який був у користуванні [PERSON], вони вели спільне господарство. Також зауважив, що заявник, доглядав померлого, купував ліки, викликав доктора. Поховав [PERSON] та встановив пам'ятник померлому саме [PERSON] Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитись на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст ч. 2 ст. 3 СК України з урахуванням роз'яснень викладених у п. 21. постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, суд приходить до висновку, що [PERSON], та [PERSON], проживали однією сім'єю, оскільки були пов'язані спільним побутом і мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України вказано, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. При цьому право власності на успадковане нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004р. № 20/5), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Враховуючи належне прийняття спадщини позивачем та добровільне визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, а також набуття позивачем права власності на успадковане майно спадкодавця з часу відкриття спадщини, з урахуванням встановленої неможливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, суд вважає за можливе визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавцеві [PERSON] згідно втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 014476. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved