Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, мотивуючи їх тим, що в 2002 році відбулося паювання майна КСП «Шляхом Леніна», в ході якого нерухоме майно цього підприємства було передано його бувшим членам у їх спільну власність. 16.12.2003р. ним, за письмовим договором купівлі - продажу майна, у колективу співвласників з 27 осіб, від імені яких діяв відповідач [PERSON], було придбано нежитлові приміщення зерноскладу - сіносховища бригади №1 в с. Сирово. На виконання умов договору він, згідно протоколу погодження ціни, передав співвласникам майна грошові кошти, відповідно до їх частки у спільній власності, що була визначення при паюванні цього майна, а останні, згідно акту передачі, передали йому зазначений об'єкт нерухомості. Договір мав бути нотаріально посвідчений після отримання співвласниками майнових сертифікатів на це майно. Однак пізніше, останні ухилилися від їх отримання та нотаріального оформлення цього договору, пославшись на відсутність коштів. Станом на день звернення до суду, реєстраційною службою йому відмовлено у реєстрації права власності на майно, за ним, через відсутність нотаріально посвідченого договору. Захистити своє право власності, в іншому порядку, крім судового, він не може, оскільки частина співвласників цього майна вже померла, а іншим, Сирівським сільскою головою відмовлено у видачі свідоцтв на майнові паї, в зв'язку з втратою чинності деякими нормативними актами, що регулюють зазначені питання. Представник відповідача Сирівської сільської ради, - [PERSON] не заперечив проти задоволення позову, підтвердив факт розпаювання майна КСП «Шляхом Леніна» між його співвласниками у 2002р., та продаж у 2003р. групою співвласників з 27 осіб, в особі [PERSON], нежитлових будівель, що є предметом спору, позивачу [PERSON] Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явились, звернувшись з пиьмовими заяви (вх. №№ з 6428 по 6453 від 25.12.2014р.) про розгляд справи у їх відсутність, в яких не заперечують проти задоволення позовних вимог. Судом встановлені факти: Суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце правовідносини з приводу визнання договору дійсним та права власності об'єкти нерухомого майна та вважає, що дана справа підсудна районному суду загальної юрисдикції, постільки позивач придбав дане майно як фізична особа. При прийнятті рішення суд керується: Ст.. ст.. 5, 8, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» №2114-ХІІ від 20.02.2002р., згідно яких пай є власністю члена підприємства, кий набуває прво розпоряджатися ним за власним розсудом після припинення членства у цьому підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами. Пунктом 9 «Рекомендацій щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності» затверджених наказом Мінагрополітики України від 09.04.2001р. №97 ьа чинним на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого кожен із співвласників має право продати свою частку майна, яка знаходиться у спільній частковій власності, згідно з договором купівлі-продажу майнового паю; Розділами 2, 4 «Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств» затверджених наказом Мінагрополітики України 20.05.2008 N 315., що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками відповідно до договору. Договір про порядок володіння та користування майном укладається між співвласниками в письмовій формі. Для забезпечення ведення спільних справ співвласники можуть обрати уповноважену особу, якою може бути фізична або юридична особа. Ст. 113 ЦК України (в редакції 1963 року), що володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, що мало місце в даному випадку шляхом об'єднання громадян та спільного прийняття рішення щодо продажу майна. Ст.220 ч. 2 Цивільного кодексу України, чинною на час укладення договору купівлі - продажу, згідно якої. якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося, повне виконання його умов, суд може визнати такий договір дійсним. Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає доведеним, що сторонами повністю були виконані усі істотні умови договору купівлі - продажу об'єкта нерухомості, погоджені ними при його укладенні; продавці в подальшому ухилилися від виготовлення майнових сертифікатів на своє ім'я та нотаріального посвідчення договору, не можливість позивача захистити своє невизнане право, в іншому порядку крім судового, а тому з врахуванням відмови компетентних органів у реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачем, видачі майнових сертифікатів співвласникам майна, їх згоди на визнання за позивачем права власності на майно, що є предметом спору, смерті деяких з них, вважає позов підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved