Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що він 26 червня 1999 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, в сімї часто виникали неприязні стосунки, не могли дійти згоди щодо вирішення жодних питань внаслідок чого між ними погіршилися сімейні відносини. Понад 15 років проживають окремо. Позивач вважає, що збереження шлюбу є недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Позивач [PERSON] просить суд шлюб між ним та відповідачем [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав і пояснив, що примирення і відновлення сімейних стосунків неможливе. Просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання 23.03.2018 року та в судове засідання на розгляд справи 11.04., 03.05.2018 року не зявилася. Про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки, суду не повідомила. Тому суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26 червня 1999 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Юречко) [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконкомі Селичівської сільської ради Баришівського району Київської області (актовий запис № 4). Від спільного подружнього проживання сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо понад 15 років, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сімю позивач не має. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлені судом обставини підтверджуються: -ксерокопією паспорта [PERSON], серії СК № 627950 від 26 липня 1997 року; -ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК №351624 від 26 червня 1999 року; -ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серії І-БК №316070 від 13 серпня 1999 року; -довідкою № 166 від 27 лютого 2018 року, виданою виконавчим комітетом Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області про склад сімї; -іншими матеріалами справи.

Outcome: approved