Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому зазначив, що з 11 липня 2016 року по 09 червня 2017 року перебував у трудових відносинах із відповідачем по справі. З березня 2017 року відповідач припинив виплачувати заробітну плату. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з 01 березня 2017 року по 09 червня 2017 року в розмірі 12 491 гривня 57 копійок. Позивач просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь заборгованість по заробітній платі за період часу з 01 березня 2017 року по 09 червня 2017 року з урахуванням всіх належних утримань в сумі 9933 гривні 08 копійок. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, позов підтримує у повному обсязі. Представник АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився,про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями про одержання судових повісток, відзив на позовну заяву не подав, зважаючи на що та беручи до уваги відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, в період часу з 11 липня 2016 року працював у виробничому підрозділі «Дебальцевська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 09 червня 2017 року [PERSON] звільнений із займаної посади згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією наявної в матеріалах справи трудової книжки, копією наказу про припинення трудового договору (а.с. 8-10, 12). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип та найменування відповідача по справі на акціонерне товариство «Українська залізниця». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем [PERSON] надано довідку про розмір заборгованості (а.с. 11), а також розрахункові листи за березень - червень 2017 року, з яких вбачається, що за березень 2017 року йому нараховано 5100 грн 65 коп (до виплати 4055 грн 96 коп), за квітень 2017 року нараховано 1706 грн 24 коп (до виплати 1356 грн 77 коп), за травень 2017 року нараховано 620 грн 45 коп (до виплати 493 грн 37 коп), за червень 2017 року нараховано 5064 грн 23 коп (до виплати 4026 грн 98 коп) (а.с. 13-16). Загальний розмір нарахованої заробітної плати за період з березня 2017 року по червень 2017 року складає 12 491 грн 57 коп, до виплати 9933 грн. 08 коп. Суд вважає належними та допустимими доказами надані позивачем на підтвердження позовних вимог розрахункові листи (табуляграми), оскільки їх видача працівнику передбачена ст. 110 КЗпП України та ч.1 ст.30 Закону України «Про оплату праці». Вказані в розрахункових листах відомості відповідачем не спростовані. З індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] . Реєстру застрахованих осіб, сформованих станом на 31 березня 2020 року (а.с. 34-35), вбачається, що страхувальником - регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» (код 40150216) було нараховано [PERSON] заробітну плату в березні 2017 року в розмірі 5100 грн 65 коп, що узгоджується із відомостями наданих позивачем розрахункових листів про розмір нарахованої заробітної плати за березень 2017 року; з квітня по червень 2017 року відсутні відомості про нарахування заробітної плати. Ухвала Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2020 року щодо витребування доказів відповідачем не виконана, зважаючи на що суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Будь-яких відомостей про виплату на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період з березня по червень 2017 року відповідачем не надано. Оскільки відомості, викладені в наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог розрахункових листах відповідачем не спростовані, а також з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд дійшов висновку про те, що позивач довів заявлені позовні вимоги. Наведений позивачем розрахунок є вірним (а.с. 4). Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня по 09 червня 2017 року в розмірі 12 491 грн 57 коп. Суд вважає за необхідне зауважити, що заборгованість по заробітній платі за період часу з березня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 12 491 грн 57 коп визначена без урахування обов`язкових платежів та податків і не є виходом за межі заявлених позовних вимог. Заборгованість по заробітній платі за період часу з березня по червень 2017 року у розмірі 12 491 грн 57 коп підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач. При цьому, суд не приймає до уваги надану позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог довідку про розмір заборгованості, видану, як в ній зазначено головним інженером [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] , із змісту якої вбачається, що сума нарахованої позивачу заробітної плати з березня 2017 року по червень 2017 року становить 12 491 гривня 57 копійок (за березень 2017 року - 5100 грн 65 коп, за квітень 2017 року - 1706 грн 24 коп, за травень 2017 року - 620 грн 45 коп, за червень 2017 року - 5064 грн 23 коп). Сума до виплати складає 9933 гривні 08 копійок, відсутнє документальне підтвердження про виплату заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року із структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 11),; так як дана довідка виготовлена на аркуші паперу, а не на бланку структурного/виробничого підрозділу, не містить дати її видачі, реєстраційного номеру, не скріплена печаткою, тож не є належним, достовірним та достатнім доказом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Зважаючи на те, що [PERSON] до 09 червня 2017 року перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», майнові вимоги позивача щодо оплати праці відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved