Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, мотивуючи його тим, що на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2010 по справі № 3131/10 позивачу на праві власності належить Ѕ частина домоволодіння [ADDRESS] , що складається із житлового будинку літ А-І, житлової прибудови літ. А?-І, прибудови літ. а, а?, гаража літ. Ж, сараїв літ. Г, В, погрібу літ. Д, вбиральні літ. Е, огорожі № 1,2, свердловини №3. Частину домоволодіння позивач успадкував після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач вказує, що у жовтні 2019 року при оформленні документів для відчуження належної йому частини домоволодіння, він дізнався, що згідно з інформацією у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 24.07.2017 Першою Черкаською державною нотаріальною конторою на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано обтяження на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.11.2002, винесеної під час розгляду цивільної справи за позовом прокурора Соснівського району в інтересах [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування домоволодіння за адресою [ADDRESS] № 4516 від 20.09.2000, договору дарування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] від 10.08.2000, договору дарування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] № 3818 від 02.08.2000, договору дарування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] № 3665 від 27.07.2000 недійсними. Згідно з листом Соснівського районного суду м. Черкаси № 1.19/150/2019 від 19.11.2019 вказана цивільна справа №2-4223/2002 знищена у зв`язку зі спливом строків її зберігання. Відповідно до відповіді КП «ЧООБТІ» №632 від 20.11.2019 за матеріалами інвентаризаційної справи первинна реєстрація права власності на домоволодіння була проведена за позивачем [PERSON] та [PERSON] , договір дарування відсутній. Позивач стверджує, що як він, так і спадкодавець - [PERSON] , не були учасниками розгляду цивільної справи у суді щодо оспорення їх права власності на домоволодіння [ADDRESS] . З наведених підстав, позивач вважає, що накладення арешту на домоволодіння [ADDRESS] було помилковим. Наявність накладеного арешту позбавляє позивача вільно розпорядитися належною йому власністю, що спонукає звернутись до суду із даним позовом. Просить суд скасувати арешт, накладений на довомолодіння [ADDRESS] , зареєстрований 24.07.2007 Першою Черкаською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження - 5353164, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.11.2002. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача - адвокат Шарая Л.О. в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі. Позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з`явилася, скерували до суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. У вирішенні справи покладалися на компетентність суду. У зв`язку із неявкою учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних засобів не проводилося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] , що складається із житлового будинку літ А-І, житлової прибудови літ. А?-І, прибудови літ. а, а?, гаража літ. Ж, сараїв літ. Г, В, погрібу літ. Д, вбиральні літ. Е, огорожі № 1,2, свердловини №3, на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2010 (справа № 2-3131/10). Як вбачається, частину домоволодіння позивач успадкував після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] В ході розгляду справи судом з`ясовано, що в процесі реалізації належної позивачу частини домоволодіння, йому стало відомо, що згідно з інформацією у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 24.07.2017 Першою Черкаською державною нотаріальною конторою на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано обтяження на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.11.2002, винесеної в рамках розгляду цивільної справи за позовом прокурора Соснівського району в інтересах [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування домоволодіння за адресою [ADDRESS] № 4516 від 20.09.2000, договору дарування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] від 10.08.2000, договору дарування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] № 3818 від 02.08.2000, договору дарування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] № 3665 від 27.07.2000 року недійсними. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.08.2003, залишеного без змін ухвалою апеляційного сулу Черкаської області від 12.12.2003, відмовлено в задоволенні позову прокурора Соснівського району в інтересах [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування домоволодіння по [ADDRESS] № 4516 від 20.09.2000, договору дарування домоволодіння по [ADDRESS] від 10.08.2000, договору дарування домоволодіння по [ADDRESS] № 3818 від 02.08.2000, договору дарування земельної ділянки по [ADDRESS] № 3665 від 27.07.2000 недійсними та позову [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди Згідно з листом Соснівського районного суду м. Черкаси № 1.19/150/2019 від 19.11.2019 вказана цивільна справа №2-4223/2002 знищена у зв`язку зі спливом строків її зберігання. Відповідно до відповіді КП «ЧООБТІ» №632 від 20.11.2019 за матеріалами інвентаризаційної справи первинна реєстрація права власності на домоволодіння була проведена за позивачем [PERSON] та [PERSON] , договір дарування відсутній. Як стверджує позивач у своєму позові, що ні він, ні спадкодавець [PERSON] , не були учасниками розгляду цивільної справи щодо оспорення їх права власності на довормолодіння [ADDRESS] . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього ж Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На думку суду, подальший арешт всього майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна. Отже, як встановлено судом, накладений арешт заважає позивачу скористатися своїм правом на розпорядження своїм майном, що є порушенням його конституційних прав. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки фактичні обставини справи свідчать про те, що відпадала обґрунтована потреба для відповідного арешту спадкового майна.

Outcome: approved