Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], 16.04.2009 р. н., у розмірі 2000 грн. щомісяця за минулі три роки з дня подачі заяви та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON], який рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 р. розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з позивачем. Відповідачка [PERSON] весь цей час не допомагає сину, не спілкується з ним, фактично відмовилась від дитини. Оскільки батьки повинні утримувати, дітей позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина [PERSON]. Також позивач вважає, що відповідачка повинна сплатити на його користь аліменти на дитину за три минулі роки. Оскільки взаєморозуміння з цього приводу вони не знайшли, позивач просить стягнути в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що судом визначено місце проживання сина з нею. Позивач [PERSON] рішення суду не виконав, забороняє спілкувати відповідачці з дитиною, в звязку з чим вона за захистом своїх прав вимушена була звернутись до суду. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.01.2018 р. вирішено відібрати сина [PERSON] у [PERSON] Проте, рішення не виконано, дитина перебуває у позивача. Оскільки згідно судових рішень дитина повинна проживати з матірю, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~14.11.2008 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. \~ \~ \~ \~Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] \~ \~ \~ \~Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.8). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. Місцем проживання дитини, [PERSON], 16.04.2009 р. н., визначено місце проживання його матері, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.43). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р. цивільну справу №640/12271/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну місця проживання дитини, стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишено буз розгляду у звязку з неявкою позивача. В ухвалі суду зазначено, що позивач [PERSON] двічі не зявився в судові засідання, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, протягом знаходження справи в суді рухом справи не цікавився (а.с.44). Таким чином, згідно рішення суду місцем проживання [PERSON], 16.04.2009 р. н, є місце проживання його матері [PERSON] Проте, рішення Київського районного суду м. Харкова від [INFO], яким визначено місцем проживання дитини, не виконано, оскільки [PERSON] ігнорує його виконання, що встановлено судом при розгляді цивільної справи №642/5853/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про відібрання дитини (а.с.47-49). Оскільки [PERSON] самочинно утримував сина [PERSON], рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р. не виконав, [PERSON] за захистом своїх прав звернулась до суду. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.01.2018 р. по цивільній справі №642/5853/17 задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про відібрання дитини. Вирішено негайно відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у особи, яка незаконно його утримує, [PERSON] та який проживає за адресою: [INFO]. Рішення в частині відібрання у [PERSON] дитини, [PERSON], [INFO], підлягає негайному виконанню (а.с.47-49). До теперішнього часу вищезазначене рішення суду не виконано. Згідно листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.05.2018 р. на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавчий лист №642/5853/17, виданий 05.03.2018 р. Ленінським районним судом м. Харкова, щодо негайного відібрання малолітнього [PERSON],[INFO], у особи, яка незаконно його утримує, [PERSON] та який проживає за адресою: [INFO]. 13.03.2018 р. винесена постанова про відкриття провадження. Рішення суду не виконано, проводяться виконавчі дії. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, право на стягнення аліментів на утримання дитини має той з батьків, разом з яким проживає дитина. Оскільки позивач [PERSON] ігнорує рішення Київського районного суду м. Харкова від [INFO], яким місцем проживання [PERSON], 16.04.2009 р. н., встановлено місце проживання його матері [PERSON], незаконно утримує сина, права на стягнення аліментів на свою користь він не має. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування\~позову [PERSON] посилається на те, що після розірвання шлюбу з [PERSON], їх син [PERSON], [INFO], проживає з позивачем, відповідачка [PERSON] весь цей час ніяк не допомагає сину, не спілкується з ним, фактично відмовилась від дитини. Проте, доказів, підтверджуючих вищезазначені факти, позивач суду не надав. Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісяця за минулі три роки з дня подачі заяви та до досягнення сином повноліття \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed