Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Донецької міської ради, Виконавчого комітету Донецької міської ради, третя особа [PERSON] про визнання рішення незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини. На підставі рішень виконавчого комітету Донецької міської ради за № 383 від 25.07.2001 року за № 484/5 від 02.10.2001 року [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0,0837 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Право власності підтверджується державним актом на право власності на землю від 31.10.2001 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7-6766. Під час розробки технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] у 2001 році «Донецьким міським центром державного земельного кадастру» було складено акт встановлення меж земельної ділянки в натурі та кадастровий план земельної ділянки було погоджено з сумісними землекористувачами. Межа ділянки закріплена в натурі існуючим парканом і передана для зберігання [PERSON] Починаючи з серпня 2011 року його сусід [PERSON], якій мешкає за адресою [ADDRESS], та межі земельної ділянки якого розташовані з тильної частини його земельної ділянки, самочинно зніс частину його паркана, тобто межового знака встановленого у 2001 році, та став будувати на його земельній ділянці сарай. Свої вчинки він обґрунтовував тим, що в нього є державний акт про право власності на цю частину земельної ділянки, однак ніякий документ при цьому не показував. З метою встановлення дійсних меж спірних земельних ділянок він звернувся до геодезистів та зробив технічний звіт, згідно до якого: при виконанні робіт було виявлено, що межі земельної ділянки [PERSON], не були зведені з межами ділянки, яка знаходиться у власності [PERSON] з 2001 року. На сумісному плані можна бачити, що межа земельної ділянки [PERSON] находить на земельну ділянку [PERSON] уширшки на 3,5 м. і на 12 м. вздовж, та виходить на дорогу, практично перекриваючи її з двох сторін. Також [PERSON] будує сарай, який заходить на 1 м. на земельну ділянку [PERSON] Тобто при виконанні технічної документації [PERSON] було допущено ряд помилок: - межі земельної ділянки не було зведено з межами раніше приватизованою ділянкою [PERSON]; - не було враховано існуючи межові знаки та огорожу, якою обмежена раніше приватизована земельна ділянка [PERSON]; - уширшки та вздовж земельної ділянки які вказані у державному акті [PERSON] не відповідають розмірам, які є у наявності. Вважає, що, технічна документація при складанні державного акту про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS], була розроблена з порушенням вимого діючого законодавства, що в свою чергу потягло за собою прийняття завідомо незаконного рішення № 45/437 від 18.06.2010 року, та видачу невідповідаючого дійсності державного акту про право власності на земельну ділянку. Тому виконавчий комітет Донецької міської ради приймаючи рішення № 45/437 від 18.06.2010 року про передачу [PERSON] земельної ділянки безпідставно розпорядився частиною земельної ділянки, яка вже знаходилась у його приватної власності, понад 10 років, тобто позбавив його права власності на частину земельної ділянки, без підстав передбачених ст. 140 ЗК України. Тому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 45/437 від 18.06.2010 року в частині відведення [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, розташованої за адресою м. Донецьк, [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Визнати незаконними та скасувати державну реєстрацію та державний акт про право власності на землю від 18.06.2010 року на земельну ділянку площею 0,0607 га. кадастровий номер 1410137700:00:011:1549 розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] У подальшому [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, вказавши, що згідно відповіді Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» Донецької регіональної філії йому стало відомо, що земельна ділянка площею 0,0607 га. по [ADDRESS] кадастровий номер 1410137700:00:011:1549 була поділена на дві земельні ділянки: площею 0,0304 га. з кадастровим номером 1410137700:00:011:1576, та площею 0,0303 га. з кадастровим номером 1410137700:00:011:1577, однак цій поділ був здійснений на підставі того ж рішення Донецької міської ради № 45/437 від 18.06.2010 року, тому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 45/437 від 18.06.2010 року в частині відведення [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Визнати незаконними та скасувати державну реєстрацію та державний акт на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою [ADDRESS], площею 0,0304 га. з кадастровим номером 1410137700:00:011:1576, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 09.02.2012 року за № 141010001001029, та державний акт на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою м. Донецьк, [ADDRESS], площею 0,0303 га. з кадастровим номером 1410137700:00:011:1577 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 09.02.2012 року за № 141010001001030. [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою про визнання рішення незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Ленінського районного суду від 13 листопада 2006 року у цивільній справі за позовом [PERSON], цивільне провадження № 2-1836/2006 власником будинку [ADDRESS] у 1990 році і до 02.06.1995 року був [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті право власності на цю будівлю в порядку спадкування перейшло до його дружини [PERSON], а після її смерті на підставі рішення Ленінського районного суду від 13 листопада 2006 року до її дочки [PERSON]. Разом з тим, план земельної ділянки будинку [ADDRESS], яка знаходилася у користування відповідача [PERSON], з узгодженням на її збільшення ( зареєстированой за № 219/33 від 08.07.1990 року) підписаний від будинку [ADDRESS], який межує з будинком [ADDRESS] [PERSON], який не мав права, не будучи власником суміжної будівлі, узгоджувати межі суміжних ділянок. Отже, при збільшенні земельної ділянки [PERSON], не було узгодження меж земельних ділянок між власниками суміжних будівель [ADDRESS] [PERSON] і власником будівлі [ADDRESS] [PERSON], що призвело до порушень його прав, оскільки відповідач [PERSON] претендує на частину земельної ділянки, яка є його власністю у відповідності до державного акту серії ЯЛ № 958369 від 09 лютого 2012 року. Крім того, розмір земельної ділянки і її конфігурація не збігаються з узгодженою схемою цієї земельної ділянки, а отже взагалі ні з ким не узгоджений, а тому є незаконним. Просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 383 від 25.07.2001 року та № 484/5 від 02.10.2001 року, яким [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0837 га за адресою: [ADDRESS], визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності від 31 жовтня 2001 року, зареєстрований у Книзі запису державних актів на право власності на землю за № 7-6766. [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якої просить його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити. Слухати та закінчувати справу у його відсутність за участю його представника - [PERSON] Представник [PERSON], адвокат [PERSON] дав суду пояснення які викладені у позові [PERSON] та вважає, що подані ним докази по справі, а саме відповіді органів Держземагенства, у яких вказані порушення щодо виготовлення технічної документації зі складання держаного акту на право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS], геодезична зйомка де вказані такі ж самі порушення та інші докази по справі є підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] Просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Що стосується позовних вимог [PERSON] зазначив, що [PERSON] не може бути позивачем по спірним правовідносинам, так як він набув право власності на домоволодіння у 2007 році, а на земельну ділянку право власності набув тільки у 2010 році. На момент виникнення у [PERSON] права власності на земельну ділянку у 2001 році [PERSON] взагалі там не мешкав, коли у 2007 році придбав домоволодіння був згоден з межами земельної ділянки [ADDRESS] по вул.. Каменоломна, тому і придбав домоволодіння [ADDRESS] по вул. Каменоломна Крім того він оскаржує дії виконавчого комітету Донецької міської ради до виникнення у нього будь яких прав та обов'язків, тому просив у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити повністю. Представник Донецької міської ради та виконавчого комітету Донецької міської ради [PERSON], яка діє на підставі доручення у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву с проханням слухати справу у їх відсутність та винести рішення згідно діючого Законодавства України. [PERSON] надсилалося на адресу суду клопотання про закриття провадження по справі, оскільки вона повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Проте представник відповідача жодного разу не з'явилася до судового засідання та не підтримала це клопотання. [PERSON] у судовому засіданні свій зустрічний позов підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним у позовної заяві обставинам. Позовні вимоги [PERSON] не визнав, пояснив, що земельна ділянка [PERSON] не має кадастрового номера, що сам [PERSON] збільшив свою земельну ділянку за рахунок його земельної ділянки забравши у нього 4,5 метра землі уперед та продовж всієї межі земельної ділянки. Зазначив, що в нього існує два окремих державних акта на земельні ділянки, один з яких не межує з земельною ділянкою [PERSON], тому суд не може скасувати державний акт на другу земельну ділянку. Представник [PERSON], адвокат [PERSON] просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі, у позовних вимогах [PERSON] відмовити. Наполягав на тому, що геодезист, який готував документацію [PERSON] не має державної реєстрації та невірно виготовив документи. В судових дебатах також заявив, що ця справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позові вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з суті позовних вимог, сторін та матеріалів справи, фактично предметом спору є правильність визначення меж земельних ділянок, які належать сторонам на підставі державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до п.7 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року - спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Стосовно позовних вимог [PERSON] судом встановлені наступні обставини: У 2001 році на замовлення [PERSON], Донецьким міським центом Державного земельного кадастру на ім'я [PERSON] виготовлена технічна документація зі складання держаного акту на право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS], де міститься узгоджений план земельної ділянки [PERSON], опис меж його земельної ділянки, її розміри, дати та номери рішень виконавчого комітету Донецької міської ради про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки. (а.с. 5-11) Згідно акту встановлення меж земельної ділянки в натурі від 22 серпня 2001 року, зазначено, що на підставі рішення виконкому Донецької міської ради представниками Донецького міського цента державного земельного кадастру встановлена та представниками міського управління земельних ресурсів встановлена межа земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0837 га, яка закріплена в натурі існуючим парканом і передана для збереження [PERSON] (а.с.12) Згідно рішень виконавчого комітету Донецької міської ради за № 383 від 25.07.2001 року та № 484/5 від 02.10.2001 року [PERSON] передано у власність земельна ділянка площею 0,0837 га за адресою [ADDRESS]. Згідно державного акта на право власності на землю І-ДН № 079299 від 31.10.2001 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7-6766 [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0,0837 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою [ADDRESS], на підставі рішень виконавчого комітету Донецької міської ради за № 383 від 25.07.2001 року та за № 484/5 від 02.10.2001 року. (а.с.24) Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України зокрема є - державний акт про право власності на землю. Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до технічного паспорту виготовленого Комунальним підприємством БТІ м. Донецька, станом на 14.03.2012 року розміри земельної ділянки та площа домоволодіння [ADDRESS] повністю співпадають з розмірами земельної ділянки та площею зазначеними у державному акті на право власності на землю І-ДН № 079299 від 31.10.2001 року на ім'я [PERSON] (а.с.25-34). Згідно технічного звіту з геодезичної зйомки виготовленого ПП [PERSON] встановлено, що ним було проведено топографо-геодезичні, картографічні роботи, та було виявлено, що межі земельної ділянки [PERSON], не були зведені з межами ділянки, яка знаходиться у власності [PERSON] з 2001 року. На сумісному плані можна бачити, що межа земельної ділянки [PERSON] находить на земельну ділянку [PERSON] уширшки на 3,5 м. і на 12 м. вздовж, та виходить на дорогу, практично перекриваючи її з двох сторін. Також [PERSON] будує сарай, який заходить на 1 м. на земельну ділянку [PERSON]. Тобто при виконанні технічної документації [PERSON] було допущено ряд помилок: - межі земельної ділянки не було зведено з межами раніше приватизованою ділянкою [PERSON]; - не було враховано існуючи межові знаки та огорожу, якою обмежена раніше приватизована земельна ділянка [PERSON]; - уширшки та вздовж земельної ділянки які вказані у державному акті [PERSON] не відповідають розмірам, які є у наявності. (а.с.17-20). Оцінюючи технічний звіт ПП [PERSON] суд приймає його до уваги як належний доказ по справі, так як він повністю погоджується з іншими доказами по справі наданими [PERSON] які були досліджені у ході судового засідання, а саме: Згідно відповіді № 35-13/100 від 14.11.2013 року Державного комітету України із земельних ресурсів державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», якій був розробником технічної документації як земельної ділянки [PERSON], так і земельної ділянки [PERSON] вибачається, що при виконанні робіт із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS], межі земельної ділянки по [ADDRESS] не були зведені з межами земельної ділянки по [ADDRESS] яка належить [PERSON] з 2001 року та не були враховані межові знаки та огорожі які існували раніше згідно акту про встановлення меж земельної ділянки в натурі від 22.09.2001 року. (а.с.107). Згідно відповіді Управління держземагенства у м. Донецьку Донецької області № 01-17-3974/9371 від 13.11.2013 року встановлено, що 29.11.2010 року [PERSON] звернувся з заявою до ТОВ «Земельне управління м. Донецька» про поділ земельної ділянки по [ADDRESS]. На підставі технічної документації його земельна ділянка площею 0,0607 га. була поділена на дві земельні ділянки: площею 0,0304 га з кадастровим номером 1410137700:00:011:1576 та площею 0,0303 га з кадастровим номером 1410137700:00:011:1577. При цьому, документи, що свідчать про узгодження меж з сумісними користувачами земельних ділянок в процесі поділу, у вищевказаній технічній документації відсутні. (а.с.108). Крім того, згідно відповіді № 12157/23/11-10 від 25.01.2013 року, Державного комітету України із земельних ресурсів вибачається, що Державні акти, які було видано громадянам в термін з 1995-2002 роки (жовто-оранжеві бланки) мають однакову юридичну силу на ряду з зеленими та синіми бланками, їх дію ніхто не скасовував і скасовувати не збирається. Згідно перевіреними матеріалами, при оформлені державного акту [PERSON] проектна організація зробила грубе правопорушення коли не звела межі земельної ділянки з державними актом [PERSON], а також не врахувала існуючі межі земельної ділянки [PERSON] (а.с.41). Згідно відповідей Державних органів та геодезичної зйомки зробленою ПП [PERSON], судом встановлено, що при виконанні технічної документації організацією-розробником були допущені порушення складання технічної документації, яка є підставою для подальшого рішення органів виконавчої влади, щодо передачі громадянам у власність земельних ділянок, що на думку суду у подальшому стало причиною порушення прав землевласника домоволодіння [ADDRESS]. Ні [PERSON] ні його представник будучі повідомленими про їх права передбачені ГПК України не підставили під сумнів технічний звіт ПП [PERSON], або висновки Державних органів які викладені у відповідях, не просили суд про проведення будь якої технічної експертизи з приводу встановлення меж спірних земельних ділянок, та не надали суду будь яких доказів які б спростовували цей технічний звіт, тому суд вважає що технічний звіт ПП [PERSON] та висновки Держземагенств України вказують об'єктивну картину порушення прав [PERSON] на його земельну ділянку, організацією-розробником технічної документації [PERSON] та у подальшому і самим [PERSON]. Відповідно до пункту 1 п. п. 1.12. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. N 43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за N 354/3647 складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Відповідно до пункту 1 п. п. 1.13. Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією. Фактично судом встановлено, що організацією-розробником технічної документації [PERSON] були порушені вищезазначені пункти Інструкції, внаслідок чого Виконавчим комітетом Донецької міської ради, на підставі документів які не відповідають дійсності було винесено рішення № 45/437 від 18.06.2010 року в частині відведення [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, чім було порушено право [PERSON] на його власність, а саме земельну ділянку [ADDRESS], яка належить йому з 31.10.2001 року. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення порушень свого права на землю, в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З урахуванням вищезазначеного, всебічно та об'єктивно дослідивши докази по справі, які надані сторонами, з урахуванням положень Законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Що до ствердження [PERSON] що тільки одна його земельна ділянка має накладення на земельну ділянку домоволодіння [ADDRESS], тому суд не має право визнавати та скасовувати два належних йому державних актів про право власності на земельну ділянку, суд зазначає, що як державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0304 га з кадастровим номером 1410137700:00:011:1576 так і державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0303 га з кадастровим номером 1410137700:00:011:1577 видані на підставі одного і того ж рішенні виконавчого комітету Донецької міської ради за № 45/437 від 18.06.2010 року, тому суд скасовуючи рішення виконавчого комітету Донецької міської ради повинен скасувати та визнати недійсними будь які документи видані на його підставі. Не приймає суд до уваги, доводи [PERSON] відносно того, що право власності у [PERSON] не виникло, тому що належна йому земельна ділянка, не має кадастрового номера, та обмінного файлу, до якого внесено необхідні відомості про вказану земельну ділянку. Так, згідно «Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», затвердженого наказом Держкомзему від 02.07.2003 року № 174, обмінні файли почали створюватися лише з 2003 року. Доводи представника [PERSON], адвоката [PERSON] , заявлені ним в ході судових дебатів, що суд у порушенні вимог діючого Законодавства не допитав у якості відповідача «Управління держземагенства у м. Донецьку Донецької області» суд також не приймає їх до уваги, так як жодної стороною по справі не було заявлено, як усно так і письмове клопотань про залученні у якості відповідача «Управління держземагенства у м. Донецьку Донецької області». [PERSON] послався, що у зустрічної заяві [PERSON] ним вказано позивачем «Управління держземагенства у м. Донецьку Донецької області», однак це не відповідає дійсності, так як з огляду на зустрічну заяву (а.с.49-50), в неї не зазначено «Управління держземагенства у м. Донецьку Донецької області» я якості відповідача. Стосовно позовних вимог [PERSON], зазначеними їм у зустрічному позові суд зазначає, що: [PERSON] взагалі не може вважатися належним позивачем, або взагалі позивачем по заявленим ним позовним вимогам, так як він оскаржує рішення виконавчого комітету Донецької міської ради від 25.07.2001 року та державний акт на право власності на земельну ділянку від 31.10.2001 року. Згідно доданих [PERSON] документів він 27.05.2007 року придбав у власність згідно договору купівлі-продажу будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою [ADDRESS] На час придбання домоволодіння [ADDRESS], між домоволодіннями [ADDRESS] та [ADDRESS] було зведено паркан, відповідно до акта встановлення меж земельної ділянки від 22.08.2001 року, та [PERSON] придбаючи домоволодіння [ADDRESS] був згоден з фактичними границями земельної ділянки [ADDRESS] яка існувала станом на 22.08.2001 року, тому і придбав її, та набув право користування фактичною земельною ділянкою. Право власності на земельну ділянку, розташовану під цім домоволодінням він не набув, так як на той час земельна ділянка не була приватизована, він набув тільки право користування цей земельною ділянкою в межах вказаних у технічному паспорті, відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України. Технічну документацію станом на 27.05.2007 року [PERSON] суду не надав. На час придбання домоволодіння [PERSON], земельна ділянка [ADDRESS], вже була приватизована у 2001 році [PERSON] 22 серпня 2001 року було складено акт встановлення меж земельної ділянки, згідно до якого представниками держорганів було закріплено в натурі межу земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,0837 га. існуючим парканом і вона була передана для зберігання [PERSON] З 2001 рік до 27.05.2007 року ніхто з колишніх власників домоволодіння [ADDRESS], в держоргани або судові органи про відновлення їх порушених або не визнаних прав на земельну ділянку не звертався, так як вони були згодні з фактичними границями земельної ділянки та встановленим парканом. Позивач - це особа, яка звертається до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В даному випадку [PERSON] оскаржує рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки, прийняте у 2001 році, тобто до виникнення у нього будь яких прав. На підставі викладеного, суд з урахуванням доказів по справі вважає, що у задоволені позовних вимог [PERSON] до Донецької міської ради, виконавчого комітету Донецької міської ради та [PERSON] «Про скасування рішення виконавчого комітату Донецької міської ради № 383 від 25.07.2001 року та № 484/5 від 02.10.2001 року та визнання незаконним та скасування державного акту на право власності від 31.10.2001 року, зареєстрованого у Книзі запису державних актів на право власності на землю за № 7-6766», необхідно відмовити, так як вони не ґрунтуються на жодних доказах та не відповідають діючому Законодавству України. Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 та ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень місцевих рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування який не відповідає законові і розпушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. На підставі ст.ст. 116, 125, 126, 152, 155, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 392,393 ЦК України,

Outcome: approved