Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну аліментів, що стягуються з нього за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.07.2012 на користь відповідача на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітної плати ( доходу). Свої позовні вимоги [PERSON] аргументує тим, що він має на утриманні другу дитину [PERSON], [INFO], у добровільному порядку продовжує сплачувати аліменти шляхом відрахування із заробітної плати 1/6 частини за відповідною заявою, що свідчить про зміну його матеріального стану. В судове засідання представником позивача подана заява про можливість розгляду справи за його відсутністю, підтримав вимоги [PERSON] і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечувала і вважала за можливе зменшити розмір стягнутих з позивача аліментів до 1/6 частини, просила розглядати справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.07.2012 задоволено позов [PERSON] і стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини від доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист предявлено до виконання. У звязку з втратою виконавчого документу, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.09.2018 [PERSON] видано дублікат. Згідно з частинами першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов'язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов'язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За приписами частини першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ст. 182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] матеріальний стан позивача змінився, він має іншу дитину [PERSON], [INFO] і з липня 2018 року, за його письмовою заявою, КП «Харківський метрополітен», де він працює, утримує із заробітної плати [PERSON] 16,5% на користь [PERSON] Отже, зміна сімейного стану позивача, знаходження у його утриманні другої дитини є правовою підставою для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного і

Outcome: approved