Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогою до ПАТ «Будівельне управління № 813», в якій просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 10 767,92 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку - 25 227,54 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 03.07.2003 р. його прийнято на роботу до ВАТ «Будівельне управління № 813», яке в подальшому з 27.10.2011 р. перейменовано в ПАТ «Будівельне управління № 813» на посаду дорожнього робітника другого розряду, а в подальшому - з 01.08.2006 р. на посаду машиніста котка. 18.06.2014 р. наказом № 283-п його було звільнено з займаної посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Однак на порушення ст. 116 КЗпП України, на момент звільнення повний розрахунок у сумі 10 767,92 грн. відповідачем не здійснено. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Справа розглядалася за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 03.07.2003 р. по 18.06.2014 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «Будівельне управління № 813», що підтверджується даними, зафіксованими у трудовій книжці, а також наказом № 283-п про припинення трудового договору. (а.с.4-6,7) Наказом № 283-п від 18.06.2014 р. позивач звільнений з займаної посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 10 767,92 грн., що підтверджується довідкою від 25.02.2015 р. (а.с.12) Нормою ч. 1 ст. 47 КЗпП встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 середній місячний заробіток позивача становив 2 163,31 грн. Отже, сума, що належить до сплати відповідачем відповідно до середньомісячної заробітної плати та періоду з дня звільнення 18.06.2014 р. по день подання позовної заяви до суду 11.06.2015 р. (358днів) складає суму у розмірі 10 767,92 грн. (сума фактичного боргу) та суму за затримку у виплаті - 25 196,04 грн. Згідно з п. 8 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються згідно середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться таким чином: 1) заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні ділиться на число відпрацьованих робочих днів, з чого випливає середньоденна заробітна плата; 2) вказана сума середньоденної заробітної плати множиться на відповідну кількість календарних днів. Кількість робочих днів у квітні - травні 2014 року становила 46 днів. Заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців робочі дні становить: 1849,50 грн. + 2 373,56 грн. (за вирахуванням ПДВ)= 4 223,06 грн. 1.4 223,06 грн. / 60 днів (загальна кількість днів за два останні місяці роботи) х 46 робочих днів = 3 237,68 грн. (сума заробітної плати за фактично відпрацьовані за два місяці робочі дні); 2.3 237,68/46 робочих днів = 70,38 грн. (середньоденна заробітна плата); 3.70,38 грн. (середньоденна заробітна плата) х 358 днів (кількість днів) = 25 196,04 грн. Загальна сума середнього заробітку за час затримки складає 25 196,04 грн. Оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що обов'язок роботодавцем по виплаті позивачу належних сум в день звільнення не виконано, тому належна до виплати в день звільнення сума в розмірі 10 767,92 грн. підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, на підставі ст. 117 КЗпП стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку на дату звернення до суду, як просить позивач, у розмірі та 25 196,04 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 214,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved