Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3 особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсним правочину із заповіту, посилаючись на наступні обставини. Він мешкав у спірній квартирі разом, у складі однієї сім'ї із [PERSON], яка отримала прізвище [PERSON] після укладення з ним шлюбу. Вказана квартира була придбана ними спільно за спільні гроші, які вони виділили із сімейного бюджету для купівлі цієї квартири, але оформили договір з купівлі - продажу цієї квартири, на його померлу жінку - [PERSON], яка за життя хворіла на хронічні захворювання, зокрема інсулино-залежний цукровий діабет, який супроводжувався захворюванням кровоносних судин головного мозку тяжкими порушеннями мозкового кровообігу, накопиченням у циркулюючій крові токсичних продуктів обміну за відсутності інсуліну, та ендогенним самоотруєнням, яке проявлялось, як прекоматозний стан - порушенням свідомості, що призводило будь-коли до порушень функцій головного мозку, погіршенням та зникненням пам'яті, погіршенням та частковим зникненням свідомості. Вказані обставини заходять своє підтвердження у медичній картці померлої. [PERSON] вчинила правочин із заповіту спільно набутого сімейного майна, чим порушила майнові права на сімейне майно другого із подружжя - свого чоловіка, який, відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, вважає заповіт оспорюваним на законних підставах. Цей правочин із заповіту був невідомий йому, аж доки [PERSON] не померла, аж тоді, намагаючись впорядкувати права на майно було отримано звіт [PERSON], з якого видно, що 01 жовтня 2004 року [PERSON], приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстром №2617 завірено заповіт на спільну квартиру на користь відповідача. Правочин із заповіту, як своєї частки спільно набутого сімейного майна так і частки, яка належить другому із подружжя, було здійснено одним із подружжя без дозволу-згоди другого із подружжя, що суперечить приписам статті 65 СК України. Правочин із заповіту, як своєї частки спільно набутого сімейного майна так і частки, яка належить другому із подружжя, було здійснено одним із подружжя несвідомо - дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, що суперечить приписам статті 225 ЦК України. Таким чином, у результаті оспорюваного заповіту відповідачу відійшла 1/4 частка сімейної квартири, вартість цієї частки складає 17259 грн. Просив суд ухвалити недійсність оспорюваного правочину із заповіту. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 3-я особа в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши позивача, представників сторін,дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 22.08.2011 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №756 (а.с.9). Як вбачається з посмертного епікризу [PERSON] основною причиною смерті була хронічна мозкова недостатність, а захворювання що призвело до смерті - церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією. Як вбачається з матеріалів справи, нас час смерті, [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 20.07.2004 р., посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 3765. Позивач по справі є чоловіком померлої [PERSON] (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Ч. 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 01.10.2004 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 2617, відповідно до якого [PERSON] заповіла своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та взагалі те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право - [PERSON] (а.с.39). При цьому нотаріусом було встановлено особу заповідача, її дієздатність перевірено. На виконання вимог ст. 145 ЦПК України судом по справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до акту №№485а/568а від 06-18.11.2013 р. посмертної судово-психіатричної експертизи комісія прийшла до висновку про те, що [PERSON] в період укладення нею юридичної угоди - підпису заповіту від 01.10.2004 р. не страждала на психічний розлад, по психічному стану могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а.с.151-155). Таким чином, суду не надано жодних доказів того, що [PERSON] під час підписання заповіту, не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, її дієздатність перевірялася приватним нотаріусом при посвідченні заповіту. Щодо посилань позивача на те, що його дружина в порушенні вимог ст.65 СК України без його згоди вчинила правочин - підписала заповіт, суд зазначає, що такі твердження не ґрунтуються на законі, оскільки законодавець визначив, що право на заповіт є особистим правом заповідача і не повинно залежати від волі інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed