Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та зобов`язати спростувати у такий же спосіб як була розповсюджена інформацію висловлену [PERSON] газеті «33-й Канал » та викладену у [NUMBER] від [INFO] під рубрикою «[INFO]», а саме: «Пресували в основному підприємців. За головою районної ради числиться 11 кримінальних проваджень. І, мабуть буде ще одне. Про те, що на стовпах у Теплику листівки з наклепами на депутатів розвішують. З нового року рада не працює, рішення по бюджету не приймаються», а також іншу інформацію висловлену паном [PERSON] , на зібранні депутатів та громадськості у приміщенні районної ради по вул.Незалежності,25 смт.Теплик , а саме: тиск був шалений на депутатів, я добре спілкуюся з всіма депутатами. Починаючи з мене був тиск мене зразу на податкову на перевірку», «так само на [PERSON] та практично всіх підприємців такі самі товаровиробники як і я вони не прийшли це [PERSON] , це [PERSON] два фермерських господарства, це [PERSON], це [PERSON] , це [PERSON]». [PERSON] тоже на перевірку. Районна рада на сьогоднішній день вона практично паралізована, це не рада абсолютно вони зробили значіть двері зробили конуру бо я там геть кримінальну справу за той ремонт який в кабінеті це понесла наші кошти державні кошти він туди геть заніс краску цю що мав кришу покрасити він туди віддав розрахуватися за хлопцями тому що є кримінальна справа я туди долучив. Одинадцять кримінальних справ на сьогоднішній день числяться за головою районної ради, одинадцять кримінальних справ, я сказав буде ще одна буде справа тому що оказався в нас «бос інтриг» є клічка нова який тако піднімає і чіпляє степлером на стовби лістовки на депутатів чіпляє ви розумієте сам на себе ще там повторяє фотографії, це є це є голова районної ради скажіть депутати.... обов`язково подивимось ролік цей одна людина сказала якщо ви його знімете обов`язково вона віддасть цей запис. Чіпляти самому це абсурд». Крім того, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 64 тис. грн. у тому числі понесені витрати на лікування та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] на зібранні депутатів та громадськості Теплицького району, яке проходило у приміщенні Теплицької районної ради по вул. Незалежності, 25 громадянин [PERSON] в присутності голови Теплицької районної державної адміністрації [PERSON] та ряду журналістів з різних видань розповсюдив недостовірну інформацію, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, виступаючи з трибуни перед присутніми у залі громадянами та журналістами декількох видань пан [PERSON] зазначив, що вони не могли зібрати сесію та виразити недовіру голові районної ради оскільки був шалений тиск на депутатів дослівно сказав зазначені вище фрази. Газета «33-й Канал» у [NUMBER] від [INFO] під рубрикою «[INFO]» та зазначила висловлювання пана [PERSON] наступного змісту: «Пресували в основному підприємців. За головою районної ради числиться 11 кримінальних проваджень. І, мабуть, буде ще одне. Про те, що на стовпах у Теплику листівки з наклепами на депутатів розвішують. З нового року рада не працює, рішення по бюджету не приймаються». Зазначена інформація не відповідає дійсності та принижує честь гідність та ділову репутацію позивача. Жодного тиску на депутатів, він як голова районної ради не вчиняв, оскільки такі дії для посадової особи місцевого самоврядування заборонені Конституцією та Законами України. Сесії районної ради проводяться у повній відповідності до норм чинного законодавства. Районний бюджет прийнято радою на 2017 рік ще 20 грудня 2016 року. 16- та чергова сесія районної ради відбулась 07 лютого 2017 року. Названі паном [PERSON] депутати районної ради на яких за його інформацією здійснювався тиск, є депутатами Теплицької районної ради не одне скликання, а тому їм добре відомі приписи Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» якими вони керуються при скликанні сесій ради. Жодних дій чи жодної перевірки, щодо [PERSON] він не ініціював та чи проводилась будь яка перевірка стосовно [PERSON] йому не відомо. Щодо ремонту в кабінеті голови районної ради, то жодної копійки бюджетних коштів на поточний ремонт вказаного приміщення за час його перебування на посаді голови районної ради використано не було. Станом на 18 квітня 2017 року голові районної ради не пред`являлось жодного звинувачення та не відкривалось жодної кримінальної справи. Щодо іншої інформації озвученої паном [PERSON] стосовно листівок які нібито розповсюджував голова районної ради то такі твердження пана [PERSON] є не те, що неправдивими та такими що принижують його честь гідність та ділову репутацію. Вище викладене призвело до погіршення стану здоров`я [PERSON] та він змушений був звертатися до лікарняних закладів та понести витрати на лікування. 30.08.2017 року відповідачем було подано заперечення, в якому зазначено, що під час вищевказаних обставин ним малося на увазі наступні кримінальні провадження: № 12015020280000030 внесеного до ЄРДР 30.01.2015 за матеріалами кримінальної справи № 11180021 від 09.02.2011 щодо заволодіння значними грошовими коштами посадовими особами Теплицької райдержадміністрації до яких має пряму причетність голова Теплицької РДА [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні з 02.11.2012 по 23.01.2015 безпідставно було зупинено. З неодноразових повідомлень першого заступника прокурора області А. Максимюка, наразі у вказаному провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії. Досудове розслідування триває, його хід контролюється прокуратурою району; № 12012010280000093 внесеного до ЄРДР 19.12.2014 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.188-1 КК України, щодо викрадення електричної енергії у приміщенні будинку по [ADDRESS] , власником якого є голова Теплицької РДА [PERSON] (Приватна фірма «Ромекс»), чим спричинено збитків СО Теплицькі ЕМ ПАТ «Вінницяобленерго» у розмірі 12987,48 грн. й незаконно закритого. (30.03.2015 прокуратурою Вінницької області було скасовано незаконну постанову про закриття даного кримінального провадження. Досудове розслідування відновлено й направлено до СВ Теплицького РВ УМВС України у Вінницькій області для продовження подальшого досудового розслідування. У вказаному провадженні проводяться слідчі (розшукові) дії. Досудове розслідування триває, його хід контролюється прокуратурою району; № 12015020280000218 внесеного до ЄРДР 06.07.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, щодо складання та незаконної видачі головою Теплицької РДА [PERSON] розпорядження від 16.02.2015 № 33 за заявою директора Теплицької філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» [PERSON] передано в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки №№ [ADDRESS],[ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] із земель не витребуваних земельних часток (паїв) на території Кивачівської сільської ради загальною площею 27,2102 га, в т.ч. ріллі 27,2102 га, терміном на 5 років; № 12015020280000311 внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України щодо незаконного використання службового гаражу для власного автомобіля головою Теплицької РДА [PERSON] ; № 12015020280000312 внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України щодо незаконного збору грошових з ФГ виробників Теплицького району головою Теплицької РДА [PERSON] у схемі подальшого перерахуванням їх до РО «Тепличчина» та переведення в готівку; № 12016020280000111 внесеного до ЄРДР 04.04.2016 р. заступником начальника СВ Теплицького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області Бакуном Н.О. щодо фальшування виборів голови Теплицької районної роди 19 - 24 листопада 2015 року шляхом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення у сфері службової діяльності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України; № 12016020280000093 внесеного до ЄРДР 15.03.2016 начальником СВ Теплицького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області Фурдиком В.О. за ухвалою Теплицького районного суду від 04.03.2016 щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення у сфері службової діяльності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, (використання грошових коштів з невідомого джерела фінансування капітального проведення ремонту зали засідань Теплицької районної ради під особистий кабінет, (самовільне перепланування зали засідань райради під свій власний кабінет); № 12016020280000094 внесеного до ЄРДР 16.03.2016 р. начальником СВ Теплицького ВП Бершадського ВП ТУ НП у Вінницькій області Фурдиком В.О. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України щодо [PERSON] , який обіймаючи посаду голови Теплицької РДА незаконно, протиправно сприяв гр. [PERSON] отримати посаду керівника апарату Теплицької РДА, а начальник освіти Теплицької РДА Чечельницький незаконно прийняв на посаду головного спеціаліста відділу освіти [PERSON]; № 12016020280000156 внесеного до ЄРДР від 04.05.2016 за ознаками вчиненого злочину за ст. 364 ч.1 КК України щодо зловживання головою Теплицької РДА [PERSON] під час будівництва газопроводу с. Соболівка Теплицького району; № 12016020280000166 від 20.05.2016 за ч.2 ст. 382 КК України щодо невиконання [PERSON] рішення (ухвали) Теплицького районного суду у справі № 144/699/16-а, провадження № 2-а/144/4/16; № 12016020280000227 внесеного до ЄРДР від 28.06.2016 за ч. 2 ст. 357, ч.1 ст. 364 Кримінального кодексу України щодо умисного знищення [PERSON] гербової печатки Теплицької районної ради; № 12016020280000421 внесеного до ЄРДР 25.11.2016 р. заст. начальника СВ Теплицького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Бакуном Н.О. за ч. 1 ст. 366 ККУ; № 12014020280000408 внесеного до ЄРДР 24.12.2014 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, двічі незаконно закритого Теплицьким РВ, прокуратурою Теплицького району та 30.04.2015 апеляційним судом Вінницької області поновленого і направленого для досудового розслідування до прокуратури Теплицького району. На даний час досудове розслідування триває; № 12016020280000092 внесеного до ЄРДР 15.03.2016 начальником СВ Теплицького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області Фурдиком В.О. за ухвалою Теплицького районного суду від 04.03.2016 відносно [PERSON] щодо вчинення останнім кримінального правопорушення у сфері службової діяльності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, (використання пального для власного автомобіля за бюджетні кошти); № 12016020280000082 відомості внесені до ЄРДР від 09.03 2016 р. за ознаками вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України щодо незаконного розпорядження голови Теплицької РДА [PERSON] № 71-к від 16.12.2015 р. й погодження начальника відділу освіти Теплицької РДА [PERSON] про призначення на посаду головного спеціаліста відділу освіти Теплицької РДА мешканця м. Христинівка, Черкаської області гр. [PERSON] . Досудове розслідування триває. Дана справа була передана для розгляду до Бершадського районного суду Вінницької області 13.03.2019 року відповідно до розпорядження голови Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.02.2019 року у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду після задоволення відводів суддям. Ухвалою від 15.03.2019 року дану цивільну справу суддею Бершадського районного суду Хмель Р.В. прийнято до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги із викладених в позові підстав. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки викладені у позові обставини не відповідають дійсності, а вказані [PERSON] на сесії районної ради відомості відносно [PERSON] є достовірними, підтверджені відповідними доказами та виражені як оціночні судження [PERSON] відносно [PERSON] , як посадової особи. В судове засідання, призначене на 23.06.2020 року, представник відповідача в черговий раз не з`явився, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з введенням на території України карантину. Позивач, [PERSON] , просив суд не задовільняти заяву представника відповідача Купрія О.М. , посилаючись на те, що на період карантину, функціонування судів не зупинилось, станом а 23.06.2020 року запобіжні заходи карантину було послаблено. Крім того, зауважив, що представник відповідача міг взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - редакції газети «33-й канал» в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки. Враховуючи вищевикладене, суд не знайшов підстав для чергового перенесення розгляду справи і продовжив засідання без представника відповідача, адвоката Купрія О.М. та відповідача [PERSON] , які були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи. Так, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що станом на березень 2017 року [PERSON] обіймав посаду голови Теплицької районної ради Вінницької області, окрім того, що дана обставина ніким не оспорюється, перебування позивача на вказаній посаді у зазначений період вбачається і з аналізу змісту постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 року у справі №120/838/19-а (т. 2 а.с.117-126), постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 22.05.2017 року у справі №144/126/17 ( т. 1 а.с. 129-138) та постанови Апеляційного суду Вінницької області від 22.06.2017 року у цій же справі ( т.1 а.с.125-128). З протоколу №17 сімнадцятої позачергової сесії Теплицької районної ради Вінницької області 7 скликання (т.1 а.с.93-112) вбачається, що дану сесію було скликано з ініціативи депутатів цієї ради. Окрім інших питань, відповідно до рішення депутатів районної ради від 13.03.2019 року, на обговорення було виставлено питання звільнення із займаної посади голови районної ради [PERSON] , яке було вирішено на ІІ пленарному засіданні. В [NUMBER] випуску газети « 33-й канал» від [INFO] у рубриці «Резонанс» (т.1 а.с. 146-147) було надруковано статтю автора [PERSON] « [INFO]», в якій серед іншого було процитовано депутата даної ради [PERSON] та вказано «…- Пресували в основному підприємців. За головою районної ради Числиться 11 кримінальних проваджень. І,мабуть, буде ще одне. Про те, що на стовпах у Теплику листівки з наклепами на депутатів розвішують. З нового року рада не працює, рішення по бюджету не приймаються…». З даними висловлюваннями позивач не згоден та заперечує те, що він, перебуваючи на посаді голови Теплицької райради чинив тиск на підприємців району, ініціював перевірки та розвішував листівки. Крім того, вказує, що жодної підозри у вчиненні злочину йому не вручалось, а бюджет на 2017 рік був прийнятий ще в грудні 2016 року. Висвітлені газетою висловлювання відповідача він вважає такими, що принижують його честь гідність та ділову репутацію, а тому вимагає їх спростувати. На підтвердження своєї позиції відповідачем було надано переписку із правоохоронними органами. Так з листа №5525 від 10.07.2015 року ( т. 1 а.с.34) вбачається, що відповідно до ухвали Теплицького районного суду Вінницької області, звернення [PERSON] про зловживання головою Теплицької РДА [PERSON] службовим становищем внесено до ЄРДР. Згідно відповіді начальника Теплицького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області (т. 1 а.с.35-37) вбачається що до ЄРДР 11 разів було внесено відомості про вчинення злочинів, які стосувалися зловживання службовим становищем головою Теплицької РДА [PERSON] та ним же перебуваючи на посаді голови Теплицької районної ради. Згідно листа начальника СВ Теплицького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області від 06.06.2016 року (т. 1 а.с.38) вбачається, що підозра [PERSON] не вручалась. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе не вдаватися до детального аналізу переписки із правоохоронними органами, яку було надано відповідачем на підтвердження своїх аргументів, оскільки дана переписка дублює попередньо проаналізовані факти внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення злочинів посадовими особами Теплицької РДА та Теплицької райради, в тому числі [PERSON] . Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28). Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суб`єкти інформаційних відносин звільняються від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно необхідною. Додаткові підстави звільнення від відповідальності засобів масової інформації та журналістів встановлюються законами України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», «Про телебачення і радіомовлення», «Про інформаційні агентства» та іншими. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при поширенні інформації стосовно публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Крім цього, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду. У рішенні від 07.02.2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський Суд з прав людини вказав, що «приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується. Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. (Рішення у справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року). Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки [PERSON] станом на 03.03.2017 року перебував на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області, тобто був публічною особою, а тому висловлювання [PERSON] відносно нього є критикою його діяльності, як голови РДА - публічної особи, незгода із прийнятими рішеннями та відносяться до оціночних суджень. Так, маючи намір обіймати посаду, пов`язану з виконанням публічних функцій, позивач погодився із тим, що відносно нього буде більш посилений громадський контроль та він буде піддаватися значно ширшій критиці ніж пересічний громадянин. Аналогічну позиції висловлено і Касаційним цивільним судом у постанові, ухваленій за результатами розгляду справи №761/8035/16-ц. Щодо висловлень [PERSON] про наявність відносно [PERSON] 11 кримінальних проваджень, то у даному випадку суд вважає, що відсутність оголошеної підозри відносно позивача не позбавляє права [PERSON] критикувати та оцінювати його дії навіть шляхом звернення із заявою про вчинення злочину. А факт його звернення до правоохоронних органів з приводу незаконних (на його думку) дій посадовців Теплицького району, доведені належними та допустимими доказами (переписка відповідача з правоохоронними органами та головою Вінницької обласної ради) Дана позиція суду узгоджується із позицією Касаційного цивільного суду викладеною у постанову у цивільній справі №727/5418/17. Крім того, доводи позивача про те, що в дослідженій в судовому засіданні постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 року встановлені факти недостовірної інформації вказаної відповідачем [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як на думку суду у згаданій постанові не встановлено преюдиційних фактів, які мають значення для справи. Так, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Висловлювання [PERSON] є його особистими переконаннями та умовиводами, які стали підставою для звернення останнього до правоохоронних органів із заявами про вчинення злочинів та подальше відстоювання своєї позиції в різних інстанціях судових та правоохоронних органів. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного позову, оскільки вищезазначена оспорювана позивачем інформація не може вважатися недостовірною або відомостями, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки в даному випадку має місце реалізація відповідачем конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Позивачем не доведено факт розповсюдження відносно нього відповідачем недостовірної інформації, так як належних та допустимих доказів того, що під час висловлення ним вищевказаної інформації останнім було принижено його честь, гідність та ділову репутацію, ним не надано. Судом критично оцінено також посилання позивача на те, що висловлена відповідачем та надрукована в газеті інформація призвела до погіршення його стану здоров`я та подальшого лікування, оскільки дана інформація не підтверджена належними та допустимими доказами. Судом також враховано, що відсутність підозри не спростовує проведення досудового розслідування у ряді кримінальних провадженнях, що стосуються дій посадових осіб Теплицької районної державної адміністрації та районної ради. За таких обставин суд в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Outcome: dismissed