Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане повторно 08.04.2019 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії [NUMBER] . У встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері він звернувся з заявою до Приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Лебідь Олени Андріївни з заявою про прийняття спадщини. В нотаріальній конторі Позивач дізнався,\~що його покійна мати після своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла Відповідачу. В спадкову масу увійшла квартира, яка належала матері за життя на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності № 22499 від 09.01.2009 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Квартира розташована в [ADDRESS] та земельна ділянка, яка розташована за межами міста Запоріжжя, інформацією про яку позивач не володіє, документи у останнього на неї відсутні. Позивач разом з матір`ю в квартирі зареєстрований не був. Згідно довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 10024-2019 зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Позивач є інвалідом 2 групи, про що свідчить Довідка № 233 від 21.08.2013 року (виписка із Акту огляду МСЕК серії 10 ААБ за № 499565, згідно якої Позивачу надано 2 групу інвалідності безстроково) проте у зв`язку з тим, що на день подання заяви до нотаріусу не міг надати йому оригінал довідки Виписки МСЕК серії 10 ААБ № 499565, оскільки нотаріус не може за копією видати свідоцтво про право власності на спадкове майно на обов`язкову частку при спадкуванні у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України. На час відкриття спадщини Позивач мав статус інваліда 2 групи, про що свідчить лист від 06.09.2019 року № 614 Комунальної установи обласний центр медико соціальної експертизи Запорізької обласної ради в якому зазначено, що останній раз [PERSON] був оглянути психіатричною МСЕК в 2013 році, згідно Акту огляду МСЕК № 1404 від 19.08.2013 року. За результатами огляду йому було встановлено II групу інвалідності, від загального захворювання, безстроково,та видана на руки довідка [NUMBER] серії 10 ААБ. Тобто, на день смерті матері та відкриття спадщини, Позивач мав II групу інвалідності та був непрацездатним. Позивач вважає,що відповідно до\~ст.1241 ЦК України, він має право на обов`язкову частку у спадщині, так як на момент смерті спадкодавця мав II групу інвалідності та був непрацездатним. У зв`язку з відсутністю оригіналу Довідки № 233 від 21.08.2013 року, він не може нотаріально оформити спадкові права на обов`язкову частку. Ухвалою судді від 12.11.2019 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. видавати [PERSON] . свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 02.12.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду у судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутності та позивача. Позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Від представника відповідача до суду подано заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача, з позовними вимогами згодні, проти задоволення не заперечують. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~\~передбачено, що кожна сторона повинна довести\~\~ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін на справді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.\~\~ Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане повторно 08.04.2019 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, до складу якого входить, квартира [ADDRESS] яка належала [PERSON] на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності № 22499 від 09.01.2009 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради та інше спадкове майно. За життя, на випадок смерті, [PERSON] розпорядилася власним майном, склавши заповіт, яким все її майно де б воно не було та з чого воно не складалося, і взагалі все те, що їй належить на день смерті, і на що вона за законом матиме право,заповіла [PERSON] , [INFO] ,який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г. 18.03.2019р., зареєстрованого в реєстрі за №№ 690,691. [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом, звернувся з заявою до нотаріуса. Деменко О.В. прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] 15.07.2019 року, подав заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А.Свідоцтво про право на спадщину не отримав. [PERSON] \~як спадкоємець першої черги , на момент відкриття спадщини за законом, був непрацездатною особою, інвалідом 2 групи, який має право на обов`язкову частку у спадщині. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] 27.06.2019 року, подав заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А.Свідоцтво про право на спадщину не отримала. Відповідно до\~ст.1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно ст.1 Закону України\~Про загальнообовязковедержавнепенсійнестрахування-непрацездатнігромадяни - це особи, які досягли встановленого статтею 26цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААБ за № 499565 [PERSON] є інвалідом II групи інвалідності, від загального захворювання, безстроково. Таким чином, на момент відкриття спадщини за заповітом, син спадкодавця [PERSON] вважався непрацездатною особою, у зв`язку з інвалідністю. У зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів нерухоме майно, земельну ділянку, [PERSON] не може нотаріально оформити спадкові права на обов`язкову частку у спадщині. Отримати дублікат Державного акту на право власності на землю,свідоцтва про право власності на нерухоме майно він, як спадкоємці, згідно норм діючого законодавства, не може, а тому узаконити спадкові права можливо лише за рішенням суду. Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на обов`язкову частку у спадщині у розмірі 1/2 частки від всього спадкового майна, яке залишилася після смерті матері [PERSON] . Враховуючи, що позовні вимоги сторін не суперечать вимогам цивільного законодавства, обидва спадкоємця своєчасно звернулися до нотаріальної контори, але через втрату правовстановлюючого документу не можуть оформити свої спадкові права нотаріально, суд вважає за можливе їх позовні вимоги задовольнити. Окрім того, у відповідності до ст.ст.\~141,142 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з огляду на ціну позову, визначену позивачем у 299787 ,00 грн., з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі1498,93 грн., що становить 1 % від Ѕ частини вартості квартири [ADDRESS] . Зогляду на викладене та

Outcome: approved