Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в ході судового розгляду та просив стягнути солідарно з відповідачів ПРАТ «СК «Статус» та [PERSON] 20 412 грн. у якості відшкодування майнової шкоди та 5000 грн. з [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок ДТП. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 27.06.2014р. його автомобіль [NUMBER] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем якої був визнаний водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПРАТ «СК «Статус» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 4484946 від 14.12.2013 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим позивач поніс додаткові незаплановані витрати на його ремонт, що порушило його нормальний уклад життя та спричинило моральну шкоду. Також позивач зазначив про перенесення значних душевних страждань у зв'язку зі спричиненою шкодою, яку оцінює в 5 000 грн. та просить стягнути з [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, в ньому наведених. Представник відповідача позов визнав частково - в розмірі 1000 грн. франшизи, в іншій частині вважав позов необґрунтованим. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11.08.2014р. встановлено, що 27.06.2014р. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул..Руставвелі з перехрестя майдану Реднєва в м.Харкова, не надав дороги автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої був визнаний [PERSON] (а.с.6) З наданих суду матеріалів вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПРАТ «СК «Статус» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 4484946 від 14.12.2013 року (а.с.77) Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» ( надалі - Закон), передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, а й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 5 цього Закону об'єктом обов'язкового страхування циівльно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майна потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної, пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом положень цього Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловлення нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Положення ч. 4 ст.10 ЦПК України покладає н суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. З метою забезпечення принципу змагальності судового розгляду представнику позивача в судовому засіданні було роз'яснено право звернутися до суду з заявою про залучення страховика у якості співвідповідача, якім він скористався та ухвалою від 27.01.2015р. ПРАТ «СК «Статус» було залучено до участі у справі у якості співвідповідача. Згідно з п. 33.1.4 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У системному зв'язку з п.5 ч.1 ст.989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому. Як зазначив відповідач в своїх письмових запереченнях проти позову, він вчасно повідомив страховика про страховий випадок В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що 02.07.2014р. [PERSON] було направлено повідомлення про страховий випадок на адресу ПРАТ «СК «Статус», а також додані необхідні документи. Вказана обставина в судовому засіданні не оспорювалась представником позивача, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, суду надано конверт з описом вкладення та квитанція про сплату послуг поштового зв'язку. Враховуючи ту обставину, що страховик був вчасно повідомлений про настання страхового випадку, не був позбавлений можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, вжити дії для визначення розміру страхового відшкодування, відсутність доказів повідомлення страховика про настання страхового випадку саме з боку водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, не може бути підставою для покладення на останнього обов'язку по відшкодуванню заподіяної шкоди. Крім цього, підпунктом «г» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України «Про страхування». За змістом наведених норм випливає, що договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. Відповідно до ч. 1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з Договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Таким чином, страхова компанія (страховик), надаючи послуги зі страхування, у разі настання страхового випадку виплачує страхову виплату, розмір якої визначається на підставі розміру матеріального збитку, розрахованого шляхом проведення відповідної експертизи. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 вищевказаного Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт з ремонту автомобіля «Hundai Gets» від 22.07.2014р. та від 30.07.2014р. позивачем було сплачено 8 042 грн. (а.с.8) та 11 020 грн. (а.с.9) відповідно. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №71 від 22.07.2014р., виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], встановлено, що матеріальний збиток, спричинений [PERSON] в результаті ДТП складає 20 026,62 грн. (а.с.33-41) Таким чином, загальна сума, заявлена позивачем в рахунок відшкодування понесених витрат на ремонт автомобіля, склала 19 062 грн., що не перевищує розміру матеріального збитку, встановленого спеціалістом. Крім того, позивачем сплачено 700 грн. та за послуги евакуатора, які відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є складовим елементом розміру заподіяної шкоди. З урахуванням викладеного, за відсутності доказів неможливості отримання страхового відшкодування за рахунок страховика, з урахуванням вимог ст. 1194 ЦК України, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] як особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, підлягає стягненню на користь позивача лише франшиза в розмірі 1000 грн., а також моральна шкода в межах її доведеності, з урахуванням принципу розумності та справедливості, а з відповідача ПРАТ «СК «Статус» підлягає стягненню заподіяна матеріальна шкода без урахування розміру франшизи (19 062 грн. + 700 грн. =18762 грн.) При цьому суд враховує, що розмір збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження є належним доказом, клопотань про призначення експертизи відповідач не заявляв та інших доказів вартості спричиненого збитку суду не надав, а тому суд розглянув справу на підставі наданих позивачем доказів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в межах їх доведеності. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає можливим задовольнити їх частково з дотриманням принципів розумності та справедливості з урахуванням наданих доказів в підтвердження понесених страждань відповідно до ст.10, 60 ЦПК України. Так, в обґрунтування спричиненої шкоди представник позивача зазначає, що в результаті пошкодження автомобіля [PERSON] був порушений звичайний спосіб його життя, оскільки позивач є само зайнятою особою - підприємцем та використання автомобілю щоденно є необхідним для здійснення його підприємницької діяльності. Також зазначив, що на ремонт автомобілю було витрачено кошти, які [PERSON] планував витратити на інші цілі, у зв'язку з чим він був вимушений вживати додаткових зусиль для організації нормальних життєвих зв'язків. Враховуючи викладені обставини, суд вважає довденим факт спричинення позивач моральної шкоди пошкодженням належного йому транспортного засобу. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті. Оскільки наданим полісом не передбачено відшкодування шкоди страховиком, вона підлягає стягненню з її заподіювача - [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи для визначення вартості відновлювального ремонту позивачем понесені витрати на оплату послуг автотоварознавця в сумі 650 грн. Такі витрати відносяться до витрат, пов'язаних з оплатою послуг за отримання документів, що визначають розмір збитку, а отже є складовою судових витрат, передбачених ст..87 ЦПК України. Долю судових витрат суд віршує на підставі ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог (50% + 10%= 254,13 грн. + 650 грн.; 60%=542,48 грн.) На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial