Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся 25.12.2015 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що працював у відповідача - на Криворізькому державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» (правонаступником яких є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») на різних посадах в період з 17.05.1997 року по 27.12.2012 року. Висновком медико-соціальної експертної комісії від 27.10.2015 року йому встановлено 15 % втрати професійної працездатності з 01.04.2015 року по 01.04.2017 року у зв'язку з професійним захворюванням. Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання №6 від 17.02.2014 року встановлено причину професійного захворювання - запиленість повітря робочої зони. Вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виражається в постійному кашлю та білі у грудях; необхідності звертатися до лікарів та проходити курси лікування; через свій стан здоров'я він не може влаштуватися на роботу та утримувати свою сім'ю. Отже, у нього порушено нормальний спосіб життя - він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя , що спричиняє йому тяжкі моральні страждання, які він оцінює в 25000,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] ( договір про надання правової допомоги від 11.01.2016 року) підтримав заявлені позивачем позовні вимоги з обставин, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» Заклецький В.В. (довіреність №14-6 юр. від 06.01.2016 р., дійсна до 05.03.2016 р.) позов не визнав. Зазначив, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинний був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибини фізичних та моральних страждань. Також, в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» посилається на ті обставини, що укладаючи з відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на Криворізькому державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» (правонаступником яких є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») з 17.05.1997 року по 16.05.1999 року в конвертерному цеху слюсарем-ремонтником 5 розряду, зайнятий ремонтом обладнання в місцях його установки на дільницях (робочих місцях), діючих виробництв, де основні робочі місця, що ведуть технологічний процес користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; з 17.05.1999 року в мотажно-ремонтному цеху бетонником 4-го розряду ( з 03.06.2000 року 5-го розряду) ; з 08.01.2003 року в мотажно-ремонтному цеху бетонником (бригадиром) 5-го розряду ( з 13.06.2012 року присвоєно 6-й розряд слюсаря-сантехніка); з 06.11.2012 року в мотажно-ремонтному цеху слюсарем-сантехніком 5-го розряду , звільнений 27.12.2012 року за власним бажання на підставі ст.38 КЗпП України , що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.5-9). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.02.2014 року, складеному комісією з представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», технічного інспектора праці Криворізького міського комітету профспілки металургів та гірників України, страхового експерту з охорони праці відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривий Ріг - встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання стала - запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу) : 9,0-22,0 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3; 9,7-25,9 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; диоксид сірки 20,9 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3 ( п.17). В пункті 19 конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, встановити не можливо, в зв'язку з тривалою роботою, більше 21 року 11 місяців в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». (а.с.11-13). За висновком МСЕК від 13.03.2015 року ( серія 12 ААА№003829) [PERSON] втрата профпрацездатності в розмірі 15% з 01.04.2015 року по 01.04.2017 року у зв'язку з професійним захворюванням (а.с.14). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності , в зв'язку з професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку фізичне перевантаження, що стало причиною отримання професійного захворювання позивачем, перевищувало гранично-допустимі норми. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи з цього, суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України). З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була заподіяна шкода здоров'ю, він отримав професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 15 відсотків. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, порушено звичайний життєвий ритм позивача, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач страждає від постійного кашлю та болю у грудях, не має можливості через стан здоров'я влаштуватися на роботу та утримувати сім'ю, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач у зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» шкоди здоров'ю позивачу, вину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями підприємства-відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 15 відсотків, перенесення фізичних болів, проходження постійного лікування, а відповідно перенесені моральні переживання. Суд врахував і той факт, що всю свою трудову діяльність більше 21 року, позивач працював в шкідливих умовах з перевищенням гранично-допустимих показників, лише на підприємстві відповідача. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачці моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 6000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову - відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial