Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , мати якого є [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості про громадянина [PERSON] ., [INFO] , як батька дитини з актового запису про народження №1255 від 11.10.2007 року, складеного Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції на [PERSON] , [INFO] ; внести відповідні зміни до зазначеного актового запису, вказавши його [PERSON] як батьком дитини, а саме: змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дату та місце народження залишити без змін. В позовній заяві позивач зазначив, що [INFO] народився його син [PERSON] . В Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 1255 від 11.10.2007 в якому батьком дитини записаний [PERSON] , [INFO] , який є колишнім чоловіком матері дитини. Це відбулось через те, що на момент народження дитини шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано не було, та дитина народилась до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу, тому реєстрація народження була проведена на підставі Свідоцтва про шлюб відповідно до ст. 122 СК України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З грудня 2005 року позивач разом з [PERSON] проживають разом, ведуть спільне господарство та спільний бюджет, проживають цивільним шлюбом. Дитина [PERSON] визнає позивача своїм батьком. Позивач піклується про дитину, займається його фізичним та духовним розвитком, забезпечує родину матеріально. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вище вказаним позовом. Ухвалою суду від 14.07.2021 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання, сторонам надано строк для реалізації всіх процесуальних прав та обов`язків. В підготовчому судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовну заяву визнали та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Третя особа - начальник Шевченківського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надав суду заяву, в якій зазначив, що заперечень щодо позовної заяви не має, просить розглядати справу без їхньої участі. Заслухавши пояснення позивача та відповідачів, дослідивши письмові матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відомості про розірвання шлюбу зроблені у Книзі реєстрації розірвань шлюбів 07.06.2007 (актовий запис № 261), що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . 12.09.2007, тобто до спливу десяти місяців із дня припинення шлюбу, визначених ч. 2 ст. 122 СК України, народився [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] . [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] , виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1255 від 11.10.2007, батьком дитини записаний [PERSON] , [INFO] , який є колишнім чоловіком матері дитини. З грудня 2005 року позивач разом з [PERSON] проживають разом, ведуть спільне господарство та спільний бюджет, проживають цивільним шлюбом. Дитина [PERSON] визнає позивача своїм батьком. Позивач піклується про дитину, займається його фізичним та духовним розвитком, забезпечує родину матеріально. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За положеннями ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як вбачається з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звернуто увагу суддів, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. За ч. 2 ст. 20 СК України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідачі не заявляли про застосування наслідків спливу позовної давності, навпаки визнали позовні вимоги у повному обсязі, суд не має підстав для застосування таких наслідків, визначених ст. 267 ЦК України. Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206 - 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб визнанням відповідачем позову. В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав, які б вказували на неможливість ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Оскільки позивач не просив покласти на відповідачів судовий збір, суд вважає за можливе залишити судовий збір за позивачем.

Outcome: approved