Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-5). В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що йому\~на праві\~власності \~належить житловий\~будинок [ADDRESS] .\~На даний\~час в\~будинку,\~крім відповідача,\~зареєстровані [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] . В належному позивачу будинку відповідач проживав до 2003 р. Після 2003 року покинув житло і став проживати окремо, а за місцем реєстрації більше не з`являвся. На даний час точне місце перебування відповідача невідомо. Позивач зазначає,\~що його\~звернення до суду з позовом обумовлене тим, що останній не бере участі в утриманні будинку, не сплачує житлово-комунальні послуги. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та вказав, що у відповідача, що є сином позивача, відсутнє бажання самостійно знятися з реєстрації за вищевказаною адресою. Крім того, позивач зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик до суду останнього на офіційному веб сайті судової влади. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а також згоду позивачів на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 26.10.2000р., виданого на підставі рішення виконкому Чутівської селищної ради №7 від 18.10.2000 року, житловий будинок [ADDRESS] ) належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 13). Згідно розпорядження Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області№8 від 15.02.2016 року вулицю Жовтневу перейменовано на [ADDRESS] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи №390 від 15.05.2019 р., виданої Чутівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, та довідки про склад сім`ї №1453 від 06.05.2019 року, виданої Чутівською селищною радою Чутівсього району Полтавської області, вбачається, що [PERSON] [INFO] , який є сином позивача, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22, 27). Згідно акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] на предмет проживання громадянина [PERSON] , складеного 11.04.2019р., членами комісії встановлено, що останній за вказаною адресою не проживає останні 14 років, його особисті речі відсутні. (а.с. 15). Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона проживає по сусідству з будинком, де безпосередньо зареєстрований відповідач. Свідок зазначила, що відповідач не з`являється за зареєстрованим місцем проживання близько 15 років та не приїжджає зовсім до будинку, де є зареєстрованим. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона проживає по сусідству з будинком, де безпосередньо зареєстрований відповідач. Свідок зазначила, що відповідач не з`являється за зареєстрованим місцем проживання більше 10 років та не приїжджає зовсім в смт Чутове Полтавської області. Таким чином матеріалами справи та показаннями свідків підтверджується, що відповідач більше року не проживає за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності\~\~будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також частина 1 статті 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин більше року не проживає за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності позивачу,та у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право користування цим житлом, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved