Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 25 грудня 2013 року уклав із публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 002-06000-251213, згідно якого вніс на вкладний (депозитний) рахунок № 26359110676837 20 000 грн. з процентною ставкою на суму вкладу 21,5 % річних на строк по 30 грудня 2014 року включно. У звязку із закінченням строку дії договору, у січні з усною, а 18 лютого 2015 року з письмовою вимогою він звернувся до відповідача про виплату належної суми, однак така станом на дату подання позову залишилася без виконання. Оскільки з настанням дати повернення вкладу ПАТ «Дельта Банк» такий не повернув, на неодноразові вимоги повернути кошти не реагує й ухиляється від виконання зобовязань, а внаслідок порушення права на безперешкодне володіння і розпорядження грошовими коштами та вимушеного захисту такого у судовому порядку йому завдана також моральна шкода, яку оцінює у суму 5 000 грн., та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання також не зявилася, однак подала письмові заперечення, в яких посилається на те, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір № 002-06000-251213 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая», відповідно до умов якого кошти в сумі 20 000 грн. під 5,5 % річних терміном по 30 грудня 2014 року були розміщені банком на відкритому на імя [PERSON]Ю депозитному рахунку № 26359110676837. Разом з цим, 25 грудня 2013 року [PERSON] в АТ «Дельта Банк» відкрив власний поточний рахунок №26285700208695 у національній валюті (гривні), що вказаний у договорі банківського вкладу як такий, з якого було здійснено перерахування власних коштів на депозитний рахунок та на який банк зобовязаний перерахувати суму вкладу та нараховані відсотки по закінченню терміну вкладу. Крім цього зазначає, що АТ «Дельта Банк» по договору №10006009120671 банківського вкладу «Найкраща пропозиція» прийняв від [PERSON] грошові кошти у сумі 11 000 доларів США, розмістив їх на депозитному рахунку та протягом дії вкладу нараховував відсотки, які 06 лютого 2015 року разом з сумою вкладу повернув [PERSON] шляхом перерахування на поточний рахунок, вказаний в договорі, внаслідок чого кошти перейшли йому у власність, а тому вважає, що всі зобовязання перед позивачем виконані в повному обсязі. Що ж до позовних вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, то позивачем не надано доказів завдання йому шкоди, а також договору про надання адвокатських послуг з обґрунтованим розміром гонорару адвоката. Враховуючи вищенаведене та те, що з 03 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію, а позивач включений до списку осіб, виплати яким здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, тому просить у позові відмовити в повному обсязі за безпідставністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» 25 грудня 2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 002-06000-251213 у гривнях, відповідно до якого позивач вніс на поточний рахунок Вкладника з використанням платіжної картки № 26208703175357, відкритій в установі Банку, 20 000 гривень шляхом їх зарахування на вкладний (депозитний) рахунок №26359110676837, що підтверджується квитанцією № 92239788 від 25 грудня 2013 року, з процентною ставкою на суму вкладу у розмірі 21,5% річних строком до 30 грудня 2014 року включно. Відповідно до п. п. 1.9.-1.10. вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3. даного договору, а нараховані проценти щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору шляхом їх зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № 26208703175357 відкритій в установі Банку (а. с. 5-7). 18 лютого 2015 року після закінчення строку дії договору № 002-06000-251213, позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою виконати договірні зобовязання, а саме виплатити належні йому кошти в сумі 20 000 гривень (а. с. 8). Як вбачається з письмових пояснень відповідача, [PERSON] повністю повернено суму за договором банківського вкладу «Найкраща пропозиція» № 10006009120671 шляхом перерахування на його поточний рахунок грошових коштів у розмірі 11 000 доларів США. Однак, такі твердження відповідача суд відхиляє, оскільки вони не ґрунтуються на належних та допустимих доказах по справі. Що стосується наявної у матеріалах справи персональної картки клієнта (персонального менеджера), на яку посилається представник відповідача як на доказ повернення вкладу, то вона не може вважатися доказом перерахунку коштів позивачеві в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України. Крім цього, відомості в ній щодо особи «[PERSON]Ю.» містять суттєві розбіжності з анкетними даними позивача по справі (його дати народження, ідентифікаційного номеру, серії та номеру паспорта) та реквізитами договору, який є предметом даних позовних вимог (номеру і назви договору, суми та номеру поточного рахунку особи) (а. с. 5, 100-110, 111). Разом з цим встановлено, що постановою правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 розпочато, а від 03 серпня 2015 року № 147 продовжено процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] (а. с. 112-118). При цьому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та здійснено делегування повноважень ліквідатора банку [PERSON] на строк з 03 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно (а. с. 119). Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року по справі № 6-2001цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов у частині повернення вкладу до задоволення не підлягає. Що стосується позову в частині стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Як розяснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки не встановлено факту вчинення протиправних дій ПАТ «Дельта Банк», наявність завданої ним [PERSON] моральної шкоди та безпосереднього причинного звязку між шкодою та діями відповідача, то і немає правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Outcome: dismissed