Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення та зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що 29 березня 2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.02.2016 року та до повноліття дитини. Позивач зазначає, що окрім зазначеної дитини він має сина [PERSON] , 2004 року народження та доньку [PERSON] , 2009 року народження. [INFO] у позивача народилась четверта дитина донька [PERSON] . З моменту прийняття рішення про стягнення аліментів в житті позивача відбулись суттєві зміни, а саме: погіршення матеріального становища, оскільки з квітня 2019 року позивач не працевлаштований та не отримує стабільних дохід; у позивача народилась четверта дитина [PERSON] . Таким чином позивач не працює, не має доходу, має чотирьох неповнолітніх дітей та батьків пенсіонерів, а тому не може сплачувати визначений раніше розмір аліментів. З метою уникнення заборгованості із сплати аліментів та необхідністю виділити кожній дитині необхідні кошти, позивач просить суд зменшити розмір стягуваних рішенням суду від 29 березня 2016 року аліментів до 850 гривень щомісячно. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, надала до суду відзив на позовну заяву (а.с.24-25) в якому зазначила, що позивач не приймає участі у вихованні дітей від першого шлюбу сина [PERSON] та доньки [PERSON] у зв`язку з припиненням його права власності на нерухоме майно. Будь - яких виконавчих документів на виконанні у відділах виконавчої служби не перебуває. Підстав для зменшення розміру аліментів не має, оскільки на утриманні позивача фактично перебуває дві неповнолітні дитини - [PERSON] та [PERSON] . Також позивач являється фізично здоровим чоловіком, не має захворювань, може працювати, але ухиляється через велику заборгованість по аліментам. Батьки позивача хоча й досягли пенсійного віку, проте матеріальної допомоги не потребують. Зазначає, що позовна заява є лише способом ухилення позивача від сплати аліментів. Заслухавши доводи сторін, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.02.2016 року та до повноліття дитини (а.с.7). Рішенням суду встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Також, на момент ухвалення зазначеного рішення [PERSON] працював у Приватному будівельно-монтажному підприємстві «Строітель-П» та мав стабільний щомісячний дохід. Відповідно ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтв про народження позивач також являється батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Також з копії свідоцтва про народження вбачається, що у позивача [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії трудової книжки позивач 29 травня 2017 року звільнився з Приватного будівельно-монтажного підприємства «Строітель-П» та на момент звернення до суду з позовом не працює (а.с.13). Також батьки позивача [PERSON] та [PERSON] являються пенсіонерами, що підтверджуються копіями пенсійних посвідчень (а.с.14). Відповідно до положення ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У разі погіршення матеріального становища у платника аліментів виникає право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв`язку з чим він буде зобов`язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі та дружину до трьох років дитини, поява непрацездатних членів сім`ї, зміна місця роботи та зменшення заробітної плати, вихід на пенсію, банкрутство, знищення майна, яке давало доходи тощо. Як встановлено судом під час судового розгляду справи, після ухвалення рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , сімейний стан позивача зазнав змін, оскільки у позивача народилась четверта дитина, донька [PERSON] , [INFO] . Матеріальний стан позивача [PERSON] також зазнав змін, про що свідчить копія трудової книжки позивача з якої вбачається, що він після ухвалення рішення про стягнення аліментів дійсно був звільнений з роботи в Приватному будівельно-монтажному підприємстві «Строітель-П». Також позивач в період з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нік - Електроніка». Такі обставини безперечно призвели до змін в матеріальному та сімейному стані позивача, оскільки частково обмежили його можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду від 29 березня 2016 року. Таким чином, на думку суду, позивачем доведено погіршення свого майнового, оскільки на момент розгляду справи являється офіційно не працевлаштованим, постійного доходу не має, має батьків пенсіонерів, а також має заборгованість зі сплати аліментів. З приводу доводів представника відповідача щодо не участі позивача у вихованні дітей від першого шлюбу сина [PERSON] та доньки [PERSON] , а також відсутності необхідності позивача допомагати своїм батькам пенсійного віку, суд не може їх врахувати, оскільки належними та допустимими доказами, у розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України, вони не підтверджені. Відповідно до п. 17 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 01 липня у розмірі 1699 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зміни способу стягнення та зменшення розміру стягуваних з нього аліментів є частково обґрунтованими, а тому сума аліментів у розмірі 1000,00 гривень буде відповідати встановленим дійсним обставинам справи та необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial