Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 1,57 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 1,57 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER]; - земельної ділянки площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER]. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - представник Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] у віці 87 років в м.Івано-Франківськ померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 02.01.2011 року, актовий запис №01. Ще за життя померлій належали: - земельної ділянки площею 1,57 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-1912-0.61-1317/2-15 від 16.07.2015 року; - земельної ділянки площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-1912-0.61-1317/2-15 від 16.07.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, складеного 08.02.2006 року, зареєстрованого у реєстрі за №396 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належні їй земельні ділянки площею 1,57 га та площею 0,34 га, які розташовані на території Тростянецької сільської ради і належать їй на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER] - [PERSON] . Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO], як спадкоємець за заповітом. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №871/01-16 від 09.10.2015 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» (а.с.10). Згідно даного повідомлення вбачається, що Державні акти на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER], видані 23.01.2003 року Монастириською райдержадміністрацією [PERSON] - загублені. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно заповіту після смерті [PERSON] в державній нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняв. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже він, як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно. На підставі викладеного

Outcome: approved