Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить визнати за ним право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, модель 108CDI, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №VSA63809413312149, державний номерний знак [NUMBER], бежевого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №318862; виключити з опису та звільнити вказаний автомобіль з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до усного договору купівлі-продажу від 30.08.2011 року він придбав автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, модель 108CDI, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №VSA63809413312149, державний номерний знак [NUMBER]. Після укладання договору, відповідач оформила на імя позивача довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровану 30.08.2011 року за р/р № 1106, на право розпорядження цим автомобілем на власний розсуд. В звязку з тим, що на той час у позивача були відсутні кошти на постановку даного автомобіля на реєстраційний облік в органах державтоніспекції, з обліку його не зняли. В день реєстрації нотаріусом було здійснено запити про наявність або відсутність арештів або заборон на відчуження купленого автомобіля, інформація була відсутня. Окрім того позивачу було надано копію довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність заборгованості. В квітні 2017 року працівники поліції зупинили позивача та вилучили зазначений автомобіль, як такий що перебуває під арештом, згідно договору застави ODH0AE00003164, від 19.08.2005 року в ПАТ КБ «ПриватБанк» (обтяження зареєстроване 26.09.2012 року за № 13044170) та постанови Овідіопольського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області № 51838023 від 15.08.2016 року через існування боргу відповідача. Після цього даний автомобіль позивачу було передано під розписку на тимчасове зберігання. Позивач вважає, що він набув право власності на вказаний автомобіль на законних підставах, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля укладений між ним та відповідачем відповідно до вимог ЦК України і є дійсним. Так, на думку позивача, приймаючи до уваги ту обставину, що на час накладення арешту на спірний автомобіль він знаходився у його володінні на законний підставах, він має право на визнання права власності на даний автомобіль та звільнення його з-під арешту. Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.09.2017 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено виконавчі дії по виконавчому провадженню № 51838023 в частині продажу арештованого майна, а саме автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, модель 108CDI, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №VSA63809413312149, державний номерний знак [NUMBER], бежевого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №318862 до розгляду справи по суті. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30.10.2017 року дану ухвалу суду змінено, викладено абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: зупинити продаж арештованого майна, а саме автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, модель 108CDI, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №VSA63809413312149, державний номерний знак [NUMBER], бежевого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №318862 до розгляду справи по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, з підстав у ньому зазначених, просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про день, час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала. Представник третьої особи Овідіопольського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила в задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що довіреність, яка була видана позивачу не є формою договору купівлі-продажу, це окремий документ, що встановлює право керування та управління майном, без права власності. Вказала, що 19.08.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанком» та відповідачем було укладено кредитний договір № ODH0AE00003164 про надання кредиту на споживчі цілі та договір застави рухомого майна на забезпечення виконання кредитного договору. Згідно договору застави предметом договору надано майно: автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, модель 108CDI, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №VSA63809413312149, державний номерний знак [NUMBER]. В звязку з тим, що відповідач не виконує покладені на неї обвязки 13.06.2012 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення, яким задоволено вимоги банку щодо звернення стягнення на зазначений автомобіль в рахунок погашення заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РВС №318862, автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, марки 108CDI, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №VSA63809413312149, державний номерний знак [NUMBER], належить відповідачу [PERSON] 30.08.2011 року відповідачем на імя позивача було оформлено довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію вищезазначеним транспортним засобом, на строк до 30.08.2021 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 78\~000,00 грн. в якості оплати за автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, модель 108CDI, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №VSA63809413312149, бежевого кольору, свідоцтво про реєстрацію РВС № 318862, видане МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 18.08.2005 року, що підтверджується розпискою від 30.08.2011 року. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу транспортного засобу, на виконання якого відповідач передав позивачу транспортний засіб разом з технічним паспортом та відповідачем було видано довіреність на імя позивача, відповідно до якої відповідач передав усі повноваження власника автомобіля, а позивач прийняв дане майно і сплатив за нього погоджену суму коштів, в звязку з чим позивач вважає, що вказаний автомобіль належить йому на праві власності. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Законодавець не передбачив обовязкового нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу автомобіля. Так, дані правовідносини підпадають як під правове регулювання норм ЦК України щодо загальних положень про договір, так і спеціальних правил, які передбачені Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою КМУ від 11.11.2009 року №1200 (далі Порядок №1), та Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388 (далі Порядок №2). Згідно абзаців 4, 6 п.12, п. 16, п. 17 Порядку №1, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод; оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС; під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану; у разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Тобто, процедура продажу транспортного засобу, який має ідентифікаційний номер, передбачає оформлення відповідного договору купівлі-продажу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту). Відповідно до п. 7, п. 8 Порядку №2, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх\~\~складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем спірний автомобіль зареєстрований (перереєстрований) не був, а сам договір не був укладений у формі, встановленій для таких договорів, тому такий не може породжувати для його сторін будь-яких прав та обовязків і не може бути підставою для визнання за позивачем права власності на даний транспортний засіб. Таким чином, сторонами не був дотриманий порядок відчуження автомобіля, доказів укладення договору у належній формі із викладенням в його змісті всіх істотних умов, зняття транспортного засобу з реєстрації, подання позивачем документів для його перереєстрації у матеріалах справи не має. Не виконавши вимоги вищевказаних Правил, необхідних для продажу транспортного засобу, сторони не мали відповідних для цього прав як продавця і покупця. Видача відповідачем довіреності від 30.08.2011 року, передача коштів за розпискою від 30.08.2011 року не мають правового наслідку у вигляді переходу права власності від відповідача до позивача. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16.12.2015 року по справі №6-688цс15. Враховуючи вищевикладене підстав для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль немає. Також судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODH0АЕ00003164 від 19.08.2005 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, модель 108CDI, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №VSA63809413312149, державний номерний знак [NUMBER]. З постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, винесеної державним виконавцем Автозаводського відділу ДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області [PERSON] в рамках виконавчого провадження №51838023 вбачається, що на автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, державний номерний знак [NUMBER] накладено арешт, з метою виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2012 року та транспортний засіб передано на відповідальне зберігання позивачу. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позовні вимоги про зняття арешту з автомобіля позивач мотивує тим, що він є власником майна, на яке в рамках виконавчого провадження безпідставно накладено арешт. При цьому твердження позивача про те, що він є власником автомобіля у звязку з укладенням договору купівлі-продажу та передачею коштів суперечить встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи та нормам матеріального права. Договір купівлі-продажу не був укладений у формі, встановленій для таких договорів, спірний автомобіль за позивачем зареєстрований (перереєстрований) не був. Таким чином спірне майно до цього часу належить відповідачу [PERSON], яка є боржником по виконавчому провадженню. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту є безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed