Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14 травня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м.Кузнецовська, Рівненської області, актовий запис №71. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що сторони тривалий час не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства та вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав повністю та пояснив, що в сім`ї втрачено почуття любові і поваги один до одного, вони з відповідачкою з березня 2021 року не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх подружнє життя існує лише формально, категорично наполягав на розлученні, вказуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Окрім цього позивач [PERSON] зазначив, що на утримання спільних дітей - дочки [PERSON] та сина [PERSON] він сплачує аліменти. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що в сім`ї між нею та позивачем дійсно існують непорозуміння з причин отримання позивачем кредитів у банківських установах, кошти яких витрачаються на азартні ігри, що і стало підставою звернення до суду із позовами про стягнення аліментів на утримання спільних дітей - дочки [PERSON] та сина [PERSON] , однак, на її думку, вона вважає, що заради дітей сім`ю необхідно і можна зберегти. Просила надати строк для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 14 травня 2000 року. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач просить позов задовольнити, вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, при цьому зазначає, що сторони з березня 2021 року не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, також заперечує проти примирення та категорично наполягає на розлученні, а доводи відповідачки щодо збереження шлюбу обгрунтовуються лише тривалістю шлюбу та наявністю в сім`ї дітей, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, тому прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved