Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 26.05.2006 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності та непорозуміння у вихованні доньки, можливості зберегти сім`ю немає, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, шлюбні відносини не підтримують з квітня 2018 року, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, шлюб існує лише формально. Ухвалою суду від 24.05.2019 року відкрито провадження в справі (а.с.9-10). У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, так як сімейне життя не склалося, шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з квітня 2018 року, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, не заперечувала у розірванні шлюбу, так як позивач зрадив її, з квітня 2018 року не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя було зареєстровано шлюб за актовим записом № 370, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , [PERSON] . Від шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 625, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Севастополя від 26.07.2006 року. Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності та непорозуміння, здебільшого щодо виховання доньки, можливості зберегти сім`ю немає, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, шлюбні відносини не підтримують з квітня 2018 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, спору про спільне майно між ними немає, шлюб існує лише формально. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved