Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «КБ Хрещатик» про стягнення коштів та розірвання договору, в обґрунтування якої вказав наступне. Впродовж березня 2016 року позивач уклав з ПАТ «КБ Хрещатик» кілька Договорів банківського вкладу (депозиту), за якими на момент складання позовної заяви, на відкритих в ПАТ «КБ Хрещатик» рахунках обліковується належних позивачу грошових коштів в загальній сумі 5689194,75 грн., що підтверджує сам відповідач у письмових запереченнях на позов від 28.09.2016 року. Ці грошові кошти, які відповідач заборгував позивачу не включають 200000,00 грн., які були йому сплачені Фондом гарантування внесків фізичних осіб упродовж 2016 року. Позивач звертався до Банку та тимчасової адміністрації з вимогою повернути кошти. Про визначений час подання вимоги, ані банк, ані його представництво у м. Сєвєродонецьку інформацію позивачу не надавали, незважаючи на всі його попередні звернення до банку. При цьому позивач вважав, що, так як йому було виплачено Фондом гарантування внесків фізичних осіб упродовж 2016 року грошові кошти, то автоматично він має бути у списку кредиторів Банку, тому звернувся з письмовою заявою до відповідача про те, щоб ПАТ «КБ Хрещатик» включило його в список кредиторів та повернуло йому грошові кошти, але отримав від ПАТ «КБ Хрещатик» письмову відмову у включенні його в реєстр кредиторів та виплаті належних йому грошових коштів. В зв'язку із вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача, Публічного акціонерного товариства «КБ Хрещатик», на його, [PERSON], користь грошові кошти у сумі 5689194,75 грн., які складаються з невиплачених внесків та нарахованих на них процентів за договорами банківського вкладу (депозиту), укладеними між ним та відповідачем. Відповідач надав Сєвєродонецькому міському суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких вказав, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх не законними та необґрунтованими з наступних підстав. Позивач не надавав жодних розпоряджень про перерахування відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, які були б залишені відповідачем без виконання. В розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України позивачем не надано до матеріалів справи письмових доказів щодо обмеження банком прав позивача розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку. Також відповідач вважає, що позивачем при пред'явленні позову невірно обрано спосіб захисту своїх прав. Починаючи з 05.04.2016 року Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації у Банку, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при цьому позивачем отримано виплати у розмірі 200000 гривень. Кредитори Банку мали можливість заявити свої вимоги до Банку з 02.06.2016 року по 02.07.2016 року, позивач такі вимоги заявив у встановлений строк, тобто 15.06.2016 року. Таким чином, вищевказаний порядок відшкодування коштів банком, що ліквідується, є єдиним можливим та законним способом задоволення вимог кредиторів такого банку, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого є спеціальними та такими, що обов'язково застосовуються до правовідносин, які випливають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що він дійсно отримав виплати у розмірі 200000 гривень відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також заявив свої вимоги до Банку у відповідності до цього Закону. В судове засідання відповідач не з'явився, проте в письмових запереченнях просив про розгляд справи без участі його представника. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору банківського вкладу «Живи сонячно» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (1,3 місяці) № 162D-663858 від 18.03.2016 року та копії Додаткового договору до Договору № 162D-663858 від 18.03.2016 року, укладених між ПАТ «КБ Хрещатик» та [PERSON], сума банківського вкладу за договором складає 1093189 (один мільйон дев'яносто три тисячі сто вісімдесят дев'ять) грн. 61 коп. на термін з 18.03.2016 року по 17.06.2016 року з процентною ставкою в розмірі 19% річних. Відповідно до копії меморіального ордеру № 162/184470 від 18.03.2016 року, [PERSON] вніс банківський вклад на рахунок ПАТ «КБ Хрещатик» в розмірі 1093189, 61 грн. Згідно із копією договору банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (3 місяця) № 162D-664932 від 25.03.2016 року та копії Додаткового договору до Договору № 162D-664932 від 25.03.2016 року, укладених між ПАТ «КБ Хрещатик» та [PERSON], сума банківського вкладу за договором складає 110 (сто десять тисяч) доларів США 00 центів на термін з 25.03.2016 року по 24.06.2016 року з процентною ставкою в розмірі 7% річних. Згідно із копією меморіального ордеру № 162/18890 від 25.03.2016 року, [PERSON] вніс банківський вклад на рахунок ПАТ «КБ Хрещатик» в розмірі 110000 доларів США 00 центів. Відповідно до копії договору банківського вкладу «Іменний» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (6 місяців) № 162D-665396 від 29.03.2016 року та копії Додаткового договору до Договору № 162D-665396 від 29.03.2016 року, укладених між ПАТ «КБ Хрещатик» та [PERSON], сума банківського вкладу за договором складає 1836000 (один мільйон вісімсот тридцять шість тисяч) грн. 00 коп. на термін з 29.03.2016 року по 29.09.2016 року з процентною ставкою в розмірі 23% річних. Відповідно до копії меморіального ордеру № 162/18994 від 29.03.2016 року, [PERSON] вніс банківський вклад на рахунок ПАТ «КБ Хрещатик» в розмірі 1836000,00 грн. Згідно із копією заяви [PERSON] на ім'я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Хрещатик» Костенку І.І. від 15.06.2016 року, [PERSON] звернувся до ПАТ «КБ Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Хрещатик» Костенко І.І. з кредиторською вимогою від 15.06.2016 року про визнання його кредитором по заборгованості, що виникла за договорами банківського вкладу. Суд враховує, що 05 квітня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України ПАТ «КБ Хрещатик» було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2016 року було запроваджено тимчасову адміністрацію у банку та розпочато процедуру виведення банку з ринку. 02 червня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «КБ Хрещатик». 03 червня 2016 року на підставі Наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ Хрещатик» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Суд враховує ці положення Закону та звертає увагу на те, що з 05 квітня 2016 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «КБ Хрещатик» з ринку, а з 02 червня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «КБ Хрещатик». На момент ухвалення цього рішення, а також на момент звернення позивача із позовом до суду, у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, а в подальшому було прийнято рішення про ліквідацію банку, що унеможливлює стягнення коштів з банку у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічний правовий висновок викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року по справі № 6-2001цс15. Вказаний висновок є обов'язковим для врахуванням всіма судами України в силу приписів статті 360-7 ЦПК України. Жодних обґрунтованих підстав для відступу від правової позиції Верховного Суду України суд не вбачає. Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Суд зауважує, що, починаючи з 05.04.2016 року ПАТ «КБ Хрещатик» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ Хрещатик», пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивачем було отримано виплати у розмірі 200000 гривень, а також було заявлено свої вимоги до ПАТ «КБ Хрещатик» в період з 02.06.2016 року по 02.07.2016 року. Таким чином, вищевказаний порядок відшкодування коштів банком, що ліквідується, є єдиним можливим та законним способом задоволення вимог кредиторів такого банку, адже такий порядок визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого є спеціальними та такими, що обов'язково застосовуються до правовідносин, які випливають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Суд також враховує, що позивач не надав доказів щодо надання ним будь-яких розпоряджень або заяв до будь-якого відділення банку до початку ліквідації банку про виплату йому коштів в готівковому або безготівковому вигляді із урахуванням обмежень, встановлених НБУ, або про розірвання спірних договорів. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог шляхом стягнення з банку, який перебуває в стані ліквідації, грошових коштів на користь позивача поза межами процедури, яка визначена в Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у суду відсутні. Стосовно позовних вимог про розірвання договору депозитного внеску № 162D-665396 від 29.03.2016 року суд повторює, що позивач не надав доказів щодо надання ним будь-яких розпоряджень або заяв до будь-якого відділення банку про виплату йому коштів в готівковому або безготівковому вигляді із урахуванням обмежень, встановлених НБУ, в тому числі щодо виплати йому відсотків в порядку, який визначено в п. 3.4 спірного договору із урахуванням додаткового договору, тобто через касу банку. Більш того, згідно із п. 1 додаткового договору п. 2.1.2 первісного договору було виключено, у зв'язку із чим п. 2.1.4 слід вважати пунктом 2.1.3. При цьому, згідно із п. 3.7 розділу 3 договору (із урахуванням додаткового договору) договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу «Гаманець» в разі відсутності вимоги вкладника повернути вклад у термін, встановлений пунктом 2.1.3, а повернення вкладу здійснюється на підставі заяви вкладника. Доказів подання такої заяви до суду позивачем не надано. Також суд враховує, що розділом 8 спірного договору передбачено гарантії за вкладом з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, яку позивач станом на час звернення до суду із позовом вже отримав. Отже, у задоволенні вимог про розірвання договору депозитного внеску належить відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд враховує, що відповідач не заявив про наявність у нього документально підтверджених судових витрат, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, судові витрати, які підлягають розподілу у відповідності із нормами ст. 88 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed