Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 10.12.2014 року та просив суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 04.04.1991 року належить будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. На момент звернення до суду в будинку зареєстровані позивач по справі - [PERSON], дружина [PERSON] та син [PERSON] Відповідач був зареєстрований у вказаному будинку зі згоди позивача в якості члена сім'ї, оскільки [PERSON] є сином [PERSON] Відповідач з березня 2013 року і по теперішній час за адресою реєстрації не проживає без поважних причин, оскільки відносини між батьком та сином загострились. Відповідач на даний час де проживає йому невідомо. Позивач вказував на те, що самостійно відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, через що він змушений звернутися до суду. На підставі вище викладеного та у відповідності до ст. 3, 16, 405 ЦК України просив суд задовольнити його вимоги. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував (а.с. 45-46). Відповідач - [PERSON] до суду повторно не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить офіційне повідомлення про час та місце розгляду даної справи та виклик до суду відповідача, викладене у газеті «Вісті Придніпров'я» № 45 (1640) від 09.06.2015 року (а.с.47). Також, на адресу реєстрації та можливого місця проживання відповідача було направлено повістку про виклик до суду на 06.04.2015 року та на 09.06.2015 року (а.с.31,43,44). Крім того, про час та місце проведення судового засідання 09.06.2015 року відповідач був повідомлений телефонним зв'язком, про що свідчить телефонограма № 1018 від 30.04.2015 року (а.с.40). Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, до суду не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладався на розсуд суду (а.с.41-42). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, враховуючи, що підстава, предмет та розмір позовних вимог не змінювався, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі з наступних законних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 04.04.1991 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.08.2004 року належить будинок розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та довідкою від 19.02.2015 року КП ДОР «Криворізьке БТІ», інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.02.2015 року (а.с.4,5,27-28,29). Як вбачається з довідки Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 05.12.2014 року № 302 у вказаному будинку зареєстровані: позивач по справі - [PERSON], як власник, його дружина - [PERSON] та [PERSON]О.(а.с.10). З відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області також вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 20.05.2013 року (а.с.25). Відповідно до копії актового запису про народження відповідача № 1160 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 26.02.2015 року позивач є батьком відповідача (а.с.33-35). Отже суд приходить до висновку, що [PERSON] був зареєстрований за зазначеною адресою як член сім'ї власника - його син. Відповідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вказував позивач, що фактично син з березня 2013 року не проживає за зареєстрованою адресою, участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів не приймає, на даний час проживає за іншою адресою. Той факт, що відповідач - [PERSON] за адресою своєї реєстрації - [ADDRESS] не проживає з вересня 2013 року, тобто більше 1 року, підтверджується актом депутата Грузької сільської ради [PERSON], складеного за участю [PERSON] та [PERSON], підпис яких посвідченого секретарем селищної ради та завірені печаткою (а.с.11). Позивач зазначав, що він не чинив перешкод відповідачу в користуванні житлом, але на даний час вони зв'язок не підтримують. Позивач змушений сплачувати за нього комунальні послуги, таке інше, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Оскільки позивач не чинить відповідачу жодних перешкод у користуванні будинком і при цьому відповідач не проживає у вказаному житловому будинку більше року, не з'явився до суду та не надав доказів в підтвердження поважності причин не проживання у вказаному будинку, між ними не було досягнуто жодної домовленості про порядок користування цим житлом, тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою [ADDRESS]

Outcome: approved