Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою, окрім нього та його родини зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач з 2010 року не мешкає за місцем реєстрації, участі в утриманні житла, в сплаті комунальних послуг не бере, в добровільному порядку не бажає знятися з обліку за місцем реєстрації, у зв'язку з чим він позбавлений можливості реалізувати своє право на користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Тому, просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від представника надійшла заява, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштовий конверт, який повернувся на адресу суду (а.с. 16) та відстеження поштового відправлення (а.с. 17). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи - Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не з'явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 12). Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачу по справі - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.08.1993 року належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 4). З довідки Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 431 від 17 липня 2017 року (а.с. 6) видно, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] - позивач по справі, його дружина [PERSON], донька [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] - відповідач по справі. Однак, як вбачається з акту складеного комісією в складі секретаря сільської ради, [PERSON], спеціаліста сільської ради [PERSON] та депутата сільської ради по селу Маяк [PERSON] (а.с. 5) відповідач [PERSON] з дня реєстрації - 13 травня 2010 року за зазначеною адресою не проживає. Як вказував в позові позивач та ці доводи нічим не спростовані, відповідач, залишається зареєстрованим у будинку позивача, не проживає в ньому більше семи років, а саме з травня 2010 року, місце його проживання позивачу не відоме, за місцем своєї реєстрації відповідач не з'являється, добровільно не бажає її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачем щодо збереження за ним житлової площі на час його не проживання в його будинку не існує, позивач вимушений сам сплачувати комунальні платежі за нього, що негативно впливає на матеріальний стан позивача, та не дозволяє йому розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує його законні права користування та розпорядження власністю. У відповідності зі ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні йому користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним йому на праві власності майном, у вигляді житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є неправомірними та такими що порушують його законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, у відповідності зі ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. Оскільки відповідач своїми діями порушив законні права та інтереси позивача, то у відповідності зі ст. 391 ЦПК України, позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 10 ЖК України, громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно ст. 18 цього Кодексу управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно з ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України в разі відсутності особи понад установлені строки в місці постійного проживання, така особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Беручи до уваги, що відповідач не проживає з травня 2010 року в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не користується ним, не утримує його в належному стані, не сплачує комунальну плату, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved