Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт належності життя відповідачу та за життя його батьку [PERSON] , померлому [INFO] , на праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 за кожним квартири [ADDRESS] , визнавши за ним право власності на 1/2 вказаної квартири в порядку спадкування, посилаючись на відсутність можливості прийняти спадщину. В обґрунтування позову зазначив, що його батьки, [PERSON] та [PERSON] за період зареєстрованого шлюбу придбали квартиру [ADDRESS] , яку було оформлено на матір, про що вказано в договорі купівлі-продажу квартири. 15 березня 2018 року батьки розлучилися, він з батьком продовжував проживати у вказаній квартирі. [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги є він, як син померлого, та [PERSON] , як матір спадкодавця, однак остання відмовилась від спадщини на його користь. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, оскільки відсутній факт належності спадкодавцеві спадкового майна - частка батька спільному майні подружжя не зазначена у правовстановлюючому документі. Тому з метою захисту спадкових прав просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує, просить визнати за сином право власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування. Третя особа [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, просить заявлені вимоги задовольнити. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 14 вересня 1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8 - копія свідоцтва), який 15 березня 2018 року між ними розірваний (а.с. 13 - копія свідоцтва). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9 - копія свідоцтва). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 червня 2005 року, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 10 - копія договору). Згідно тесту договору, [PERSON] засвідчила, що на момент купівлі вищевказаної квартири вона перебуває в юридично зареєстрованому шлюбі, квартиру купує зі згоди чоловіка. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 12 - копія витягу). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 14 - копія свідоцтва). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутній факт належності спадкодавцеві спадкового майна (а.с. 16 - копія постанови). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином, як встановлено у судовому засіданні, спірна квартира була придбана [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] , тобто є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 4.21 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи. У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. (пункти 1.1., 1.4 глави 11 Порядку). Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] який помер [INFO] , у спільній сумісній власності на спірну квартиру належала 1/2 частка нерухомого майна. З цих підстав, враховуючи викладене та наявність заяви відповідача [PERSON] про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача про визначення частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищезазначену спірну квартиру підлягають задоволенню. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною 3 статті 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Таким чином, судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , входить 1/2 частка квартири [ADDRESS] , та єдиним спадкоємцем є позивач, як син спадкодавця. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Позивач позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в позасудовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті батька, суд беручи до уваги, що позивач згідно частини 3 статті 1268 ЦК України прийняв спадщину у строки, визначені частиною 1 статті 1270 ЦК України, вважає що його позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спірної квартири ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved