Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 02.02.2009 року 12\~000,00 доларів США та витрат на сплату судового збору в розмірі 3\~135,31 гривень, посилаючись на те, що 02.02.2009 року в строк до 02.01.2016 року він позичив відповідачці грошові кошти у розмірі 12\~000,00 доларів США гривень, про що свідчить відповідний договір та розписка про отримання нею коштів. [PERSON] свої зобовязання виконав в повному обсязі. [PERSON] було надано позику в розмірі 12.000,00 доларів США. В свою чергу [PERSON] свої зобовязання за Договором позики не виконує. Станом на 08.12. 2016 року отримані відповідачкою кошти не повернуто. В протиріччя умов укладеного договору відповідачка від взятих на себе зобовязань ухиляється, у звязку з чим, позивач вважає, що його право порушене та, відповідно до положень ст.16 ЦК України, потребує захисту в судовому порядку. Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 лютого 2009 року між Кала йджан І.М. та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла, в якості позики кошти в розмірі 12\~000,00 доларів США, для їх використання в будівництві квартири за адресою: [ADDRESS] та зобовязалась повернути всю суму позики після введення обєкту будівництва в експлуатацію до 02.01.2016 року. У разі затримки будівництва (введення в експлуатацію) строк повернення позики переноситься до моменту здачі в експлуатацію квартири. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, [PERSON] було надано позику в розмірі 12.000,00 доларів США, що підтверджується Договором позики від 02.02.2009 року та розпискою від 02.02.2009 року про отримання вищезазначеної суми (а.с.6, 7). В свою чергу відповідачка. свої зобовязання за Договором позики не виконує. Відповідно до п.3. Договору позики [PERSON] зобовязалась повернути всю суму позики після введення обєкту будівництва в експлуатацію до 02.01.2016 року. До теперішнього часу відповідачкою кошти, які було надано їй позивачем за умовах Договору позики, не повернуто. Згідно п.3 Договору позики відповідачка була зобовязана повернути всю позику після введення обєкту будівництва в експлуатацію до 02.01.2016 року. У разі затримки будівництва (введення в експлуатацію) строк повернення позики переноситься до моменту здачі в експлуатацію квартири. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №54821593 від 10.03.2016 року, квартира за адресою: [ADDRESS] зареєтрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.07.2009 році, реєстраційний номер майна 2770417. Зазначене вказує на той факт, що реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підтверджує факт введення вищевказанної квартири в експлуатацію. Таким чином, строк повернення позики вважається таким, що настав, але заборгованість відповідкою не повернуто. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. 12 000,00 доларів США станом на день винесення рішення суду складає 325 972 (триста двадцять пять тисяч девятсот сімдесят дві) гривні 87 копійок відповідно до курсу НБУ (27,164406 грн. за 1 долар США). За нормами ст.ст.11, 509 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 3 ст.1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Натомість, в порушення положень договору відповідачка повинна була повернути суму позики в строк до 02 січня 2016 року. Однак, всупереч наведених умов договору та вимог ЦК України, до теперішнього часу суму непогашеної частини боргу нею не повернуто. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач довів в суді свої позовні вимоги. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 3\~135,31 гривень.

Outcome: approved