Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що він є власником зазначеної квартири, згідно договору купівлі-продажу від 24.07.2020. У квартирі також зареєстрований відповідач, як член сім`ї колишнього власника квартири. Відповідач у квартирі не мешкає, оскільки виїхав на постійне місце мешкання РФ, де і отримав громадянство РФ. Через реєстрацію відповідача у зазначеній квартирі позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Ухвалою судді від 28.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.07.2020, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 217613247 від 24.07.2020. Згідно листа Відділу з питань надання адміністративних послуг Новогродівської міської ради № 05-19/373 від 26.04.2021, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки ОСББ «Альянс» м. Новогродівка від 07.04.2021 № 283, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з 2014 року. З акта від 10 квітня 2021 року, складеного в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , затвердженого головою ОСББ «Альянс» [PERSON], вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з вересня 2014 року, особистих речей в квартирі не має. Зі слів сусідів виїхав на постійне місце проживання до РФ з вересня 2014 року. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Отже, судом встановлено, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , але фактично там не проживає, не є власником будинку та не є членом сім`ї власника будинку. Позивач через реєстрацію відповідача у квартирі несе додатковий тягар зі сплати комунальних послуг, що створює йому перешкоди у користуванні житлом, яке належить йому на праві власності, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved