Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солярис», 3-тя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання добросовісним набувачем. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визнати його добросовісним набувачем та єдиним власником квартири [ADDRESS], загальною площею 154,5 кв.м., житловою площею 83,5 кв.м. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Солярис» у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину своєї неявки у судове засідання суду не повідомив. Представник 3-ї особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні просив суд винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача та представника 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2013 року позивачем за договором купівлі - продажу була придбана квартира [ADDRESS], загальне площею 154,5 кв.м., житловою площею 83,5 кв.м.. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2018, зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно від 14.05.2013 року, індексний номер 3394229, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 5081212101, номер запису про право власності № 919284. Позивач повністю сплачує комунальні послуги на утримання вказаної квартири. Як пояснив позивач у судовому засіданні, у грудні 2013 року з інтернету він дізнався, що належна йому квартира 27 липня 2013 року зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №109451112101, номер запису про право власності 185957 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Солярис». Право власності Товариством з обмеженою відповідальністю «Солярис» набуте підставі ухвали від 24 липня 2013 року Господарського суду Дніпропетровської області. Дана ухвала 19 вересня 2013 року була скасована за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Солярис». На думку позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис» порушує його законні права як власника нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. При реєстрації права власності Товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис» повинно було знати, що спірне нерухоме майно вже зареєстровано за фізичною особою - позивачем. Однак, на думку позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис» навмисно порушує і не визнає його право власності на квартиру, що суперечить діючому законодавству України, так як позивач не може в повному обсязі реалізовувати свої майнові права. Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальні засади цивільного законодавства це неприпустимість позбавлення права власності, щ випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільні права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солярис» за захистом своїх майнових прав придбану квартиру. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності, непорушним. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання йог права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також. разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідач при здійсненні реєстрації право власності на належне позивачу нерухоме майно не визнав його майнового права, що суперечить діючому законодавству та повністю надає позивачу право звернутися до суду з посиланням на вказану норму закону. На підставі ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Майнове право на спірну квартиру позивачем набуте на підставі договору купівлі - продажу квартири. Згідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває праві власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Статтею 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знаті (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володінні власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Посилаючись на договір купівлі-продажу, позивач придбав квартиру у гр. [PERSON], за яким право власності не нерухоме майно було зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майне приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] від 02.02.2013 року, номер запису про право власності - 78756, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №5081212101, (витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №262092). Таким чином, гр. [PERSON] повністю мав право на продаж спірної квартиру та його дії ніяким чином не суперечать вимогам вищезазначених норм ЦК України. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Outcome: approved