Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] «Глини Донбасу» про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 28.10.1996 року по 01.07.2009 року та з 01.06.2010 року по 24.06.2015 року. З 01.05.2014 року і до дня звільнення він працював дробильником, був звільнений через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя за ст.40 п.2 КЗпП. Під час виконання трудових обовязків, 17 лютого 2015 року його було травмовано. З 17.02.2015 року по 10.03.2015 року він перебував на лікуванні у хірургічному відділенні Добропільської центральної міської лікарні з діагнозом: комбінована травма: перелом кісток тазу зі зміщенням, перелом лівого променево-запястного суглобу, тупа травма живота, розрив тонкого кішківника, ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носу. З 11.03.2015 року по 15.05.2015 року він перебував на лікуванні у травматологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні з діагнозом: поєднана травма тіла, закритий осколковий внутрішньо суглобовий перелом бугристості та крила лівої клубової кістки зі зміщенням, осколковий внутрішньо суглобовий перелом С1-С2 крижі зі зміщенням на лінійний перелом С4 без зміщення з розривом крижово-клубового зчленування ліворуч, осколковий перелом гілки лівої седалищної кістки зі зміщенням, осколковий перелом лонового горбику верхньої гілки зі зміщенням та тіла лонової кістки праворуч без зміщення, закритий перелом 10, 11 ребер праворуч та 11 ребра ліворуч зі зміщенням, двосторонній гідроторакс з компресійним ателектазом нижньої долі праворуч, закритий осколковий зрощений внутрішньо суглобовий перелом лівої променевої кістки в типовому місці. Супутній діагноз: тупа травма живота: стан після ушивання розриву тонкого кішківника (19.02.2015 року), ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носу, антено-невротичний синдром. 12.03.2015 року йому було проведено операцію. В подальшому його було направлено на амбулаторне лікування, а з 21.07.2015 року по 30.07.2015 року він перебував на лікуванні в неврологічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні. Згідно з актами Н-1 та Н-5 від 11.03.2015 року, причинами настання нещасного випадку стали технічні причини, а саме недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки та незадовільний технічний стан виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території, а також супутні причини: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, допуск до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці, залучення до роботи працівників не за спеціальністю (професією), порушення технологічного процесу, невиконання вимог інструкцій з охорони праці, невиконання посадових обовязків,, а також особиста необережність потерпілого. 11.06.2015 року міжрайонною травматологічною медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено 70% втрати працездатності та другу групу інвалідності строком до 01.07.2016 року, потребу в медикаментозному, оперативному та санаторно-курортному лікуванні. В подальшому, 30.06.2016 року йому повторно було встановлено 60% втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково потребу в медикаментозному, оперативному та санаторно-курортному лікуванні. Крім того, йому протипоказано тяжку фізичну працю, вимушене положення тіла, тривалу ходьбу, підземні умови праці. Лікування за наслідками травми, отриманої під час виконання трудових обовязків, позивач продовжує до теперішнього часу, стан його здоровя не є стабільним. Він відчуває постійні болі в ділянці тазу, періодичні болі в ногах, які посилюються при ходьбі та при незначному фізичному навантаженні, оніміння в них. Також тяжкі болі та великий дискомфорт завдають періодичні головні болі. Крім того, в нього порушений сон, швидке стомлення, загальна слабкість. Позивач і надалі потребує реабілітаційного лікування, в тому числі оперативного. Вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що під час одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності змінилися умови його життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Тривалий час він знаходився на лікуванні. Внаслідок отриманої травми позивач був вимушений звільнитися з роботи, хоча ще міг би працювати та виконувати ту саму роботу як і до травмування. Все це разом вплинуло на його спосіб життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. В результаті одержання травми він втратив нормальні життєві звязки йому приходиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Він не може виконувати більшість фізичної роботи по дому, великий дискомфорт та болі викликають навіть прості, на перший погляд рухи, як то підіймання сходами, керування автомобілем та таке інше. Більшість хатніх справ його дружина виконує сама, оскільки через стан свого здоровя він нічим не може їй допомогти. Після звільнення з роботи його дохід суттєво знизився, чималі кошти йдуть на лікування та відновлення після отриманої травми. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на душевному стані позивача. Він відчуває душевні страждання та переживання, в нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням необратимості наслідків отриманого ушкодження та тяжкого стану здоровя. У звязку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь суму 150000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданою травмою на виробництві. Позивач до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає, не заперечує проти розгляди справи у заочному порядку. Представник відповідача до судового засідання не зявився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує. Згідно з відзивом на позовну заяву, позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі, факт травмування позивача на його підприємстві не заперечує, як і обставини зазначені в актах за формою Н-1 та Н-5. Вважає, що позивачем недоведений факт його моральних страждань, спричинених травмою, не пояснено з чого позивач прийшов до висновку що сума моральної шкоди повинна складати 150000 грн. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки позов ґрунтується на трудових правовідносинах, то повинні застосовуватися норми ст.233 КЗпП а не ст.268 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 28.10.1996 року по 01.07.2009 року та з 01.06.2010 року по 24.06.2015 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах та був звільнений з посади дробильника 4-го розряду на підставі наказу № 261-к від 19.06.2015 на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя (а.с. 7-9). 17.02.2015 під час перебування в трудових відносинах з відповідачем, з [PERSON] стався нещасний випадок, про що складені акти за формою Н-1 та Н-5 від 12.03.2015 року, згідно з якими [PERSON] працюючи у першу зміну 17.02.2015 року піднявся по стаціонарній драбині на верх піввагону, зістрибнув у середину піввагону, при цьому не застосувавши приставну драбину. Виконавши зачисні роботи, почав вилазити з піввагону: спочатку по металевих скобах, розташованих на торцевих внутрішніх стінках піввагону, потім став на борт піввагону, почав перекидати через нього ліву ногу, при цьому тримаючись руками за верх піввагону. Поставивши ноги на стаціонарні сходи драбини, [PERSON] продовжував вилазити з піввагону, при цьому ліва нога зіскочила зі стаціонарної драбини і він втратив рівновагу та впав на породний вал від залишків шпату, що утворився після раніше почищених піввагонів. Причинами настання нещасного випадку стали: технічні причини, а саме недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки та незадовільний технічний стан виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території; супутні причини: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, допуск до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці, залучення до роботи працівників не за спеціальністю (професією), порушення технологічного процесу, невиконання вимог інструкцій з охорони праці, невиконання посадових обовязків, а також особиста необережність потерпілого. (а.с. 17-20, 21-24). Внаслідок нещасного випадку [PERSON] первинно встановлено діагноз: комбінована травма: перелом кісток тазу зі зміщенням, перелом лівого променево-запястного суглобу, тупа травма живота, розрив тонкого кішківника, ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носу. В подальшому, в травматологічному відділенні Димитровської міської центральної лікарні йому встановлено діагноз: поєднана травма тіла, закритий осколковий внутрішньо суглобовий перелом бугристості та крила лівої клубової кістки зі зміщенням, осколковий внутрішньо суглобовий перелом С1-С2 крижі зі зміщенням на лінійний перелом С4 без зміщення з розривом крижово-клубового зчленування ліворуч, осколковий перелом гілки лівої седалищної кістки зі зміщенням, осколковий перелом лонового горбику верхньої гілки зі зміщенням та тіла лонової кістки праворуч без зміщення, закритий перелом 10, 11 ребер праворуч та 11 ребра ліворуч зі зміщенням, двосторонній гідроторакс з компресійним ателектазом нижньої долі праворуч, закритий осколковий зрощений внутрішньо суглобовий перелом лівої променевої кістки в типовому місці. Супутній діагноз: тупа травма живота: стан після ушивання розриву тонкого кішківника (19.02.2015 року), ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носу, антено-невротичний синдром. 12.03.2015 року йому було проведено операцію (а.с. 14, 15). За висновком МСЕК від 11.06.2015 року [PERSON] первісно встановлено 70% втрати працездатності та ІІ група інвалідності внаслідок трудового каліцтва до 11.06.2016, рекомендоване медикаментозне, оперативне, санаторно-курортне лікування при відсутності протипоказань (а.с. 10, 11). За висновком МСЕК від 30.06.2016 року [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності за трудовим каліцтвом з 60% втрати працездатності, безстроково, протипоказана важка фізична праця, вимушене положення тіла, тривале ходіння , підземні умови праці (а.с. 13). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоровя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно положень ст.153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону співвідноситься з нормою, викладеною у ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивачем дійсно отримана моральна шкода, оскільки внаслідок травми він зазнавав фізичного болю, проходив лікування та втратив 60% своєї працездатності, став інвалідом та не може працювати за своєю спеціальністю, що суттєво змінило звичний уклад його життя. Разом з цим, суд враховує, що в заподіянні травми внаслідок нещасного випадку на виробництві винен не тільки відповідач, а і сам [PERSON], що підтверджується зазначеними вище висновками актів. Однак саме вина підприємства встановлена актом форми Н-1, з якого, серед іншого, вбачається, що порушення вимог законодавства про охорону праці допустив також позивач. Доводи відповідача щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту і глибини моральних страждань є необґрунтованими, оскільки сам факт трудового каліцтва вже свідчить про заподіяння моральної шкоди [PERSON] Суд вважає доведеними доводи останнього про те, що з отриманням травми на виробництві та подальшим встановленням інвалідності він зазнав душевних страждань та змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя. За розясненнями п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, часткову вину самого позивача, істотність вимушених змін у способі його життя та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності та набуття інвалідності позивачем, стан його здоровя на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача, неможливість продовжувати працю за отриманою спеціальністю, а тому, виходячи з викладеного та

Outcome: partial