Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного сулу м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову вказує, що він з 2011 року проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON]. [INFO] в них народився син - [PERSON]. Місце проживання дитини зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що відповідачка є вихованкою дитячого будинку № 2 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. В травні, коли дитині виповнилося рік, відповідачка покинула дитину з ним та без попередження поїхала до м. Кривий Ріг, де пробула чотири місяці. Причиною такої поведінки вона назвала бажання провідати своїх друзів. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько дитини, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Вказує, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.07.2013 року № 833 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з ним - батьком дитини. В жовтні 2013 року відповідачка повернулася додому та виявила бажання проживати разом з ним та малолітнім сином, але 28.10.2013 року без його дозволу забрала дитину та виїхала не залишаючи адреси свого перебування. Оскільки йому не було відомо про місце проживання відповідачки та його малолітнього сина, він звертався до міліції з відповідною заявою про їх розшук. Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Вказує, що залишення дитини з матір'ю створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я, оскільки у відповідачки відсутнє будь-яке матеріальне забезпечення, відповідачка не має постійного місця роботи та не має свого житла. Легковажна поведінка відповідачки та її дії направлені фактично на позбавлення його прав батька та спілкування з дитиною, контролювати стан в якому знаходиться дитина. А тому, просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з ним - [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з ним - [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та заперечували проти визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком, вказуючи що малолітній син повинен проживати разом з нею. В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування, за довіреністю Зубалій М.А., просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком - [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], оскільки таке рішення буде відповідати інтересам дитини. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідачки [PERSON], представника органу опіки та піклування Зубалій М.А., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], батьком якого є позивач - [PERSON], а матір'ю - [PERSON], з моменту народження проживає разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] з 28.02.2012 року також була зареєстрована за вказаною адресою та проживала за місцем реєстрації до травня 2013 року. В травні 2013 року відповідачка виїхала до м. Кривий Ріг, де перебувала чотири місяці. Вказана обставина визнана відповідачкою в судовому засіданні. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.07.2013 року № 833 визначено місце проживання малолітнього [PERSON], який народився [INFO], разом з батьком - [PERSON]. 19.09.2013 року відповідачка знята з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Також в судовому засіданні встановлено, що в жовтні 2013 року відповідачка [PERSON] повернулася додому та 28.10.2013 року забрала малолітнього [PERSON] і виїхала не залишивши адреси свого місця проживання, в зв'язку з чим позивач вимушений був звертатися до правоохоронних органів щодо її розшуку. В кінці листопада 2013 року відповідачка повернулася разом з малолітнім [PERSON] та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Однак наміру постійно проживати за вказаною адресою вона не має. Вказані обставини також визнані відповідачкою в судовому засіданні. В судовому засіданні також встановлено, що відповідачка [PERSON] не має свого житла та постійного місця проживання. В м. Кривий Ріг, де вона проживала чотири місяці, постійного житла вона також не має, а проживала у знайомих. Відповідачка не має самостійного заробітку, оскільки ніде не працевлаштована. Проживає виключно за кошти, які отримує, як допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вказані обставини також визнані відповідачкою в судовому засіданні. А тому, враховуючи, що відповідачка [PERSON] не має належних житлових умов для свого проживання та проживання малолітньої дитини, не має належного матеріального забезпечення для проживання малолітньої дитини разом з нею, а також враховуючи висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.07.2013 року № 833, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визначення місця проживання малолітнього - [PERSON], [INFO] разом батьком - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved