Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Берегівський районний суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визначення права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві спільної часткової власності згідно договору купівлі-продажу від 15.12.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори [PERSON], належить 212/240 частини житлового будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м.\~Берегове, вул. Мукачівська, 98. Відповідачі володіють на праві власності відповідно по 14/240 частини даного будинку. На даний час він як співвласник будинку позбавлений будь-якої можливості використовувати його для власних потреб, оскільки між ним та відповідачами виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження даного будинку, який на сьогодні перебуває у вкрай занедбаному на практично аварійному стані. Зважаючи на вищевказані обставини, позивач припинити право власності відповідачів на належні кожному з них по 14/240 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м.\~Берегове, вул.\~Мукачівська, 98 та визнання за ним права власності на 28/240 часток житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, з метою реалізації його права на безперешкодне використання належного йому майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали заяву в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги [PERSON] визнають та не заперечують проти їх задоволення. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно абз.3 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 викладені в «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Судом встановлено, що відповідно до звіту про оцінку майна №\~14122017-057 від 14.12.2017 року вартість всього будинку, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м.\~Берегове, вул. Мукачівська, 98, становить 199\~800,00 грн.. Таким чином, вартість 28/240 часток будинку, що перебувають у власності [PERSON] та [PERSON], становить 23\~310,00 грн. (двадцять три тисячі триста десять гривень 00\~копійок), а вартість частки будинку кожного з відповідачів окремо (14/240) відповідно складає 11\~655,00 грн.. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved