Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири, в обґрунтування якого вказав, що 29 грудня 2000 р. його колишня дружина [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження правочину був укладений договір купівлі-продажу, який було зареєстровано Регіональною товарною біржею «Юго-Восток». Оскільки даний договір, як правовстановлюючий документ, не відповідав закону, рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 23 січня 2017 року даний договір був визнаний дійсним та за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Дана квартира була придбана [PERSON] у період шлюбу з позивачем, який тривав з 06.09.1997 року по 16.06.2009 рік. Вважаючи, що квартира, розташована за адресою: м.Мирноград Донецької області м-н «Світлий», 4/9, є спільно сумісною власністю подружжя, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину даної квартири. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявилися до суду. Судом встановлено, що 29 грудня 2000 року регіональною товарною біржею «Юго-Восток» посвідчена угода купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], згідно з якою [PERSON] від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], а також [PERSON] продали, а [PERSON] купила зазначену квартиру. Згідно з реєстраційним свідоцтвом Димитровського БТІ від 02 лютого 2001 року дана квартира зареєстрована за [PERSON] за реєстровим № 4 стор. 64 реєстрова книга 9 (а.с. 14-16). Квартира була придбана [PERSON] в період шлюбу з позивачем [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 23 січня 2017 року, договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] визнано дійсним та за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири (а.с. 5-6). Дослідивши докази по справі суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України Оскільки правовідносини щодо придбання квартири виникли під час перебування сторонами у шлюбі, тобто до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору, необхідно керуватися нормами Кодексу про шлюб та сімю України 1969 року. Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно зі ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки судом встановлено, що спірна квартира була придбана у період, коли позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а саме з 06.09.1997 року до часу розірвання шлюбу 16.06.2009 року, то за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири, оскільки спірна квартира придбана під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. На пiдставi ст.ст.22, 28 КпШС України, ст.ст.328, 392 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved