Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Посилаючись на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.03.2019 стягнуто з нього аліменти на утримання сина в розмір 1600,00 грн, щомісячно. 02.06.2021 йому встановлено другу групу інвалідності по загальному захворюванню з ураженням опорно-рухового апарату, довічно. Він потребує постійного лікування, а тому витрачає кошти на лікування. Через погіршення його стану здоров`я та матеріального становища він змушений звернутися до суду про зменшення розміру аліментів. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та зменшити розмір аліментів, визначений судом до 1200,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач подала відзив на позов, в якому вказала, що дитині встановлено діагноз бронхіальна астма. Відтак, син потребує значно більшого матеріального забезпечення для медичного догляду, формування особистості та гармонійного, духовного розвитку. Дитина у 2021 році закінчила школу та подала документи для поступлення у Західноукраїнський національний університет, а тому йому потрібні кошти для навчання та розвитку. Також вона сама немає можливості забезпечувати в повній мірі сина, оскільки має мінімальну заробітну плату, одну малолітню дитину [PERSON] на утриманні, та здійснює догляд за батьком, який є інвалідом 2 групи та не може продовжувати працювати, та потребує стороннього догляду та коштів на лікування. Тому просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засідання представник відповідача заперечив щодо позовних вимог, з підстав викладених у відзиві, та просив відмовити у його задоволенні повністю. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2007 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 лютого 2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №200. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2007 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2007 року до досягнення ним повноліття. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2018 року, яка набрала законної сили, затверджено мирову угоду між сторонами спору від 15 березня 2018 року, відповідно до умов якої [PERSON] зобов`язався сплачувати на утримання сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з дати реєстрації позовної заяви в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, а саме 28 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року, справа 607/21522/18, збільшено розмір аліментів, стягнутих із [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2018 року про затвердження мирової угоди. Стягувати з [PERSON] , 1975 року народження, на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. [PERSON] , 24.05.2021 встановлено другу групу інвалідності, загального захворювання з ураженням опорно - рухового апарату, довічно, може працювати в спеціально створених умовах, що стверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серія 12 ААВ № 430760. Також встановлено, що син [PERSON] проживає разом із відповідачем [PERSON] по [ADDRESS] , також йому встановлено клінічний діагноз бронхіальна астма, алергічна форма, алергічний реніт в стані ремісії, що підтверджується виписка епікриз №861 та акт дослідження стану здоров`я. Як слідує з довідки про доходи від 21 липня 2021 року, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] працює на посаді кухара та її дохід з 01.01.2021 по 20.05.2021 становить 9 496,67 грн. Також, [PERSON] має на утриманні дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджує свідоцтво про народження серія [NUMBER] , від 29.09.2009. Крім цього, батько [PERSON] - [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 2 групи захворювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршення стану здоров`я значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, визначаючи розмір аліментів, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, наявність у позивача другої групи інвалідності після визначення судом розміру аліментів, необхідністю позивачу постійного лікування, суд вважає, що є підстави для задоволення частково позовних вимог та зміни розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а тому, слід змінити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2019 року у цивільній справі № 607/21522/18, та стягнути з [PERSON] , 1975 року народження, аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 400,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною, повноліття. При цьому, суд зазначає, що визначаючи розмір стягнення аліментів, суд виходив із положень ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, із встановлених обставин справи, вбачається, що дитина потребує лікування у зв`язку з наявною хворобою, наявністю у відповідача іншої дитини, та необхідністю здійснення нею догляду за батьком, який є також інвалідом другої групи, а тому, суд відмовляє у задоволенні позову в частині зменшення розміру аліментів до 1 200 грн. Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З урахуванням того, що сторін по справі звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial