Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на підставі договору від 16.10.1991 року укладеного між виконкомом Івано-Франківської міської Ради народних депутатів та [PERSON] , належить будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 52.4 кв.м. У вказаному будинку також зареєстровано онука позивача - [PERSON] , [INFO] . 30 травня 2015 року відповідач виїхала до Сполучених Штатів Америки, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон. До сьогодні відповідачка до України не поверталась. Також, 14.11.2018 року надала своїй матері [PERSON] (доньці позивача), довіреність на право бути її представником в установах, підприємствах та організаціях будь-якої підпорядкованості та форми власності перед усіма фізичними та юридичними особами з питання зняття з реєстрації. Вказана довіреність свідчить, що [PERSON] не заперечує щодо зняття з реєстрації її місця проживання за зазначеною адресою, однак довіреність виготовлена неналежним чином, а тому не було змоги вирішити спір в досудовому порядку. Відповідач в будинку позивача не проживає, залишила його добровільно та переїхала проживати в іншу країну. Реєстрація в будинку відповідача перешкоджає здійсненню позивачем прав власника на вільне використання і розпоряджання майном. Зокрема він позбавлений можливості оформити субсидію, а також наявність додатково зареєстрованих осіб впливає на вартість комунальних послуг. Вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою (понад один рік) без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від нього надійшла заява за змістом якої, він позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.29-30). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від неї надійшла заява за змістом якої, вона позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити без її участі. Також в заяві відповідач підтверджує ту обставину, що з травня 2015 року вона проживає в Сполучених Штатів Америки, а тому немає змоги самостійно знятися з реєстрації (а.с.24-25). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких обставин. Судом встановлено, що відповідно до договору від 16.10.1991 року укладеного між виконкомом Івано-Франківської міської Ради народних депутатів та [PERSON] , позивачу належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 52.4 кв.м. (а.с.9). Згідно копії будинкової книги за вказаною адресою зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.10-12). Факт реєстрації відповідача в житловому будинку з 09.11.2010 також підтверджений адресною довідкою підрозділу територіального органу ДМС України від 09.02.2021 (а. с. 27). Відповідно до Актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 1139 від 2016 року, та № 4523 від 10.01.2020р. (повторно 23.01.2020р.), [PERSON] - [INFO] , за адресою [ADDRESS] , не проживає. (а.с. 13-14). У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач без поважних причин понад один рік відсутня за адресою реєстрації, що також підтверджено копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 16,17). Згідно з відміткою в паспотрі [PERSON] виїхала за межі України 30.03.2015. Також факт перебування відповідача в Сполучених Штатів Америки з 2015 року підтверджений заявою відповідача (а.с. 24-25). Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З урахуванням зібраних у справі доказів, та визнання їх сторонами відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає встановленим факт відсутності відповідача без поважних причин понад один рік за адресою реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. В статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право власності власника на майно. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В п. 1 ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Тобто вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки судом встановлено, що вона без поважних причин понад один рік відсутня за адресою реєстрації, і збереження прав користування житлом не обумовлено між відповідачем і власником житла. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 316, 319, 405 ЦК України, та

Outcome: approved