Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі - банк) про розірвання договору банківського рахунку за № [NUMBER] від 12.11.2014 року та повернення вкладу у розмірі 145 000,00 грн. В обґрунтування вимог вказує, що 12.11.2014 року між ним та банком було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № [NUMBER]. Згідно умов договору, банк відкриває і здійснює обслуговування поточного рахунку на ім'я позивача у гривні та видає міжнародну платіжну картку Visa Classic AC BASE з ПІН до нього. Позивач отримав картку та 12.11.2014 року було поповнено рахунок на 145 000,00 грн. На даний час відповідач відмовляється обслуговувати рахунок і видавати позивачу належні йому кошти, а неодноразові звернення позивача з приводу видачі коштів залишено без розгляду. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо від представника позивача надійшла до суду заява про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 12.11.2014 року між [PERSON] та банком було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № [NUMBER] (надалі - договір). Згідно умов п.1.1 договору, банк відкриває і здійснює обслуговування поточного рахунку на ім'я позивача у гривні та видає міжнародну платіжну картку Visa Classic AC BASE з ПІН до нього. Відповідно до умов п. 2.2 договору, банк зобов'язується приймати і зараховувати на поточний рахунок грошові кошти, виконувати розпорядження держателя про перерахування і видачу відповідних сум з поточного рахунку та проведення інших операцій за поточним рахунком, в тому числі, такі, що будуть ініційовані за допомогою картки з дотриманням правил. В свою чергу держатель погоджується, що зобов'язання за цим договором забезпечується всім належним держателю майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. 12 листопада 2014 року згідно заяви на активацію/відключення сервісу «Постійно діюче розпорядження» вищевказаний банківський рахунок позивача було поповнено на суму 145 000,00 грн. У судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання, згідно з умовами договору вніс грошові кошти в сумі 145 000,00 грн. на рахунок банку, що підтверджується заявою на активацію/відключення сервісу «Постійно діюче розпорядження» від 12.11.2014 року. Встановлено, що відповідач відмовляється обслуговувати рахунок і видавати позивачу належні йому кошти, а неодноразові звернення позивача з приводу видачі коштів залишено без розгляду. Відповідно до виписки за поточним (картковим) рахунком позивача за період з 12.11.2014 року по 08.05.2015 рік, залишок коштів на рахунку станом на 08.05.2015 року складає 149 975,98 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Банк зобов'язаний незалежно від виду договору банківського вкладу видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Як зазначено в правовому висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду України від 25.12.13 р. № 6-140 цс-13, за змістом ст.ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором депозиту вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок у цьому ж банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним, і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання (ст. 625, ч. 2 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що на рахунку позивача станом на 08.05.2015 року знаходяться кошти у розмірі 149 975,98 грн. Відповідач відмовляється виконувати умови договору і видавати на вимогу позивачу 145 000 грн., а неодноразові звернення з приводу видачі коштів залишено без розгляду. Наведене свідчить про невиконання ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначених вище умов договору та вимог закону, що призвело до обмеження права позивача розпоряджатися грошовими коштами, які знаходяться на її поточному рахунку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з банку в користь [PERSON] заборгованості за договором банківського рахунку, в межах заявлених вимог, у розмірі 145 000,00 грн. Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився та не представив суду будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та належного виконання умов договору щодо повернення вкладу на вимогу вкладника. Разом з тим, суд вважає, що до задоволення не підлягають вимоги позивача про розірвання договору як передчасні, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що на рахунку позивача знаходяться грошові кошти в розмірі 149 975 гривні 98 копійок, а тому після стягнення в судовому порядку 145 000 гривень, на рахунку залишатимуться кошти в розмірі 4 975 гривні 98 копійок. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту свого права в частині вимог про розірвання договору не відповідає її інтересам, оскільки може привести у подальшому до порушення права позивача на отримання зазначених коштів у безспірному порядку. Стягнути всю суму коштів, яка знаходиться на рахунку, суд не вправі, так як в силу ст. 11 ЦПК розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог. Крім того, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 450,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial