Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до ТОВ «Фабрика «Варіант» про стягнення понесених збитків з 04.12.2009 року по теперішній час в розмірі 390000 грн., стягнення моральної шкоди в розмірі 1000000 грн., зобовязання керівництво ТОВ «Фабрика «Варіант» видати картку працівника в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за період з 18.02.2004 року по 04.12.2009 року він працював у ТОВ «Фабрика «Варіант», за час роботи у відповідача у 2004 році, 2006 році та 2008 році він проходив періодичні медичні огляди в Харківському НДІ гігієни праці та професійних захворювань. Зазначає, що з результатами за 2006 рік його не було ознайомлено та він продовжував працювати майже три роки різником металу на ножицях (гільйотині) та пресу в штампувальному цеху в умовах шуму та вібрації. Зі своїм діагнозом він ознайомився лише 26.02.2009 року, після цього йому було запропоновано перейти на іншу роботу в якості слюсаря механоскладальних робіт, проте він відмовився та був звільнений за власним бажанням. Після звільнення відповідач не видав картку працівника, яку він не може отриману вже тривалий час. За таких обставин, посилаючись на положення наказу Міністерства охорони здоровя України № 246, КЗоТ України звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача завданої йому матеріальної та моральної шкоди, з зобовязанням повернути йому картку працівника. В судовому засіданні\~ позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі за недоведеністю та необґрунтованістю. Зазначив, що позивача було звільнено з ТОВ «Фабрика «Варіант» з дотриманням вимог чинного законодавства України, що підтверджується судовими рішеннями, що набрали законної чинності з приводу спірних питань, а також результатами перевірок підприємства повноваженими правоохоронними органами. В продовж тривалого часу позивач навмисно відмовляється отримати картку працівника, зловживаючи своїми правами. Під час судового засідання представником відповідача було запропоновано [PERSON] добровільно отримати картку працівника, проте останній відмовився її отримувати. Також зазначив, що картки працівника, які були складені раніше та не повинні зберігатися 15 років були знищені, про що 03.09.2012 року складено відповідний акт. Окрім цього, 04.11.2011 року позивач [PERSON] будучи присутнім на підприємстві відповідача відмовився без пояснення причин в отриманні картки працівника, внаслідок чого працівниками підприємства складено відповідний акт, а картка працівника 07.11.2011 року з описом та повідомленням була направлена позивачу за адресою його проживання, проте була повернута за закінченням терміну зберігання. Також зазначає, що 08.04.2016 року та 22.04.2016 року під час судових засідань [PERSON] тричі пропонувалось отриману картку працівника та пояснена причини, чому йому не можуть бути вручені картки працівника, які були складені у 2004 та 2006 роках. Суд, заслухавши думки присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Згідно статті 169 КЗоТ України власник або уповноважений ним орган зобовязаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обовязкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затверджений наказом Міністерства охорони здоровя України від 21.05.2007 року № 246, який розроблений на виконання статті 17 Закону України «Про охорону праці» та визначає процедуру проведення попереднього (під час прийняття на роботу) та періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічному обовязковому медичному огляді осіб віком до 21 року. Згідно пункту 2.1 наказу № 246 від 21.05.2007 року попередній (періодичні) медичний огляд працівників проводиться лікувально-профілактичними закладами, що визначаються відповідними наказами Міністерства охорони здоровя України. Згідно пункту 2.16 наказу № 246 від 21.05.2007 року результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок комісії про стан здоровя заносяться до картки працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду за формою та передаються до єдиної комп'ютерної бази даних району, міста, області, держави (у разі її наявності). У картці працівника зазначаються скарги працівника на стан здоровя, анамнез, результати медичного огляду, лабораторних, функціональних та інших досліджень, діагноз, висновок про професійну придатність працівника працювати за своєю професією. Картка працівника містить конфіденційну інформацію, зберігається у медичного працівника або, за його відсутності, у відділі кадрів на підприємстві (за останнім місцем роботи) протягом трудової діяльності працівника, надається комісії під час проведення медичних оглядів. У разі зміни місця роботи картка працівника разом з трудовою книжкою видається працівнику під підпис для предявлення на новому місці роботи. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] у період з 18.02.2004 року по 04.12.2009 року працював у ТОВ «Фабрика «Варіант» на різних посадах. З матеріалів справи вбачається, що на позивача [PERSON] за результатами проходження медичного огляду у 2004, 2006, 2008 роках заводилася картка працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду. Зі змісту висновку комісії спеціалістів вбачається, що під час проведення щорічного профілактичного огляду у [PERSON] була діагностовано туговухість , в звязку чим він був визнаний непридатним для роботи на висоті та в шумі, а 26.02.2009 року на основі результатів проведення періодичного медичного огляду ХНДІ гігієни праці та профзахворювань у 2008 році, рекомендовано перевести [PERSON] з посади різника металу на посаду, яка виключала працю в шумі, на висоті, а саме - слюсаря - складальника. Однак [PERSON] відмовся від такого переводу, що підтверджується актом від 26.02.2009 року, службовою запискою інженера по охороні праці і техніки безпеки [PERSON] від 28.02.2009 року. Зі змісту листа № 08-03/1630 від 04.10.2011 року НДІ гігієни праці та професійних захворювань вбачається, що картки працівників з результатами періодичних (попередніх) медичних оглядів згідно з п. 2.16 наказу МОЗ України від 21.05.2007 року № 246 «Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій» були надані роботодавцю ТОВ «Фабрика «Варіант». Згідно копії листа заст. генерального директора ТОВ «Фабрика «Варіант» адресованого в.о. начальника Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області вбачається, що особова картка (кадрова) [PERSON] знаходиться у відділу кадрів підприємства, керівництвом за фактом виявлення у [PERSON] туговухості було вжито необхідні законодавством в побідних випадках дії, а саме запропоновано менш легку працю, від якої від відмовився, за даними медогляду 2008 року надаються документи, аналогічна процедура мала місце також за результатами медогляду 2006 року, проте документи на підприємстві не збереглися (арк. справи 15). Постановою ст. слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] від 19.03.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013220080000045 від 21.01.2013 року закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2011 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди (арк. справи 38-40). З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до ТОВ «Фабрика «Варіант» з заявою видати йому картку працівника, проте відмовився від отримання карти працівника, без пояснення причин. У звязку з чим 04.11.2011 року було складено акт працівниками підприємства, підписаного [PERSON] юристом ТОВ «Фабрика «Варіант», [PERSON] юристом ТОВ «Фабрика «Варіант», [PERSON] охоронцем ТОВ «Фабрика «Варіант» в підтвердження того, що 04.11.2011 року [PERSON] відмовився прийняти оригінал картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду від 24.12.2008 року, наданої [PERSON] за його заявою від 03.11.2011 року відповідно до п. 2.16 Порядку проведення медичних оглядів працівників визначених категорій, затвердженого наказом МОЗ від 21.05.2007 року (арк. справи 41). Згідно копії акту № 1 від 03.09.2012 року ТОВ «Фабрика «Варіант» про виділення до знищення документів, з минулим строком зберігання вбачається, що на підставі пункту 707 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів держаної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 року за № 571/20884: «Документи (плани, довідки, картки, списки, графіки, листи) про періодичні медичні огляди з строком зберігання 3 роки» відібрано до знищення як такі, що втратили практичне значення документів зі спливом строків зберігання на фабриці «Варіант». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2013 року відмовлено [PERSON] в задоволенні його скарги на постанову старшого слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 11.02.2013 року про закриття кримінального провадження (арк. справи 43-44). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2016 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди (арк. справи 36-37). Зі змісту копії листа прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 № 04-31-485-13 станом на 28.03.2016 року кримінальне провадження № 42013220080000045 від 21.01.2013 року за ч.1 ст. 271 КК України перебуває у провадженні слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області (арк. справи 45). Відповідно до ч. 2\~ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1\~ст. 11 ЦПК України). Згідно зі статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають за.стосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє доведення в ході судового р року №- озгляду, а тому задоволенню не підлягають. Доводи позивача спростовуються заперечення представника відповідача щодо недоведеності заявлених позовних вимог, які додатково мотивуються наявними в матеріалах справи судовими рішеннями, що набрали законної чинності між тими ж самими сторонами. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі письмові докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, оскільки позивач жодним чином не обґрунтовує розмір зазначеної матеріальної та моральної шкоди, не наводить її обґрунтованого розрахунку, не аргументує будь-якими чином з яких саме критеріїв чи показників виходить при визначені позовних вимог. Окрім цього, звертаючись до суд з позовною вимогою про зобовязання керівництво ТОВ «Фабрика «Варіант» видати картку працівника в повному обсязі позивач під час судового розгляду справи особисто відмовився отримати картку працівника на неодноразові пропозиції представника відповідача отримати наявну в нього картку за останній рік нарочно. З урахуванням вищенаведеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх недоведеністю та необґрунтованістю, розяснивши право позивача бути потерпілим та/або цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 42013220080000045 від 21.01.2013 року та можливість заявити вимоги в разі встановлення порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою ТОВ «Фабрика «Варіант», що заподіяло шкоду здоров'ю потерпілого. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed