Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ КБ ПриватБанк, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа, без самостійних вимог: Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON] був вчинений виконавчий напис про стягнення з нього ([PERSON]Е.) заборгованості за кредитним договором від 11 грудня 2006 року № MKH0GA00001718 на користь ПАТ КБ ПриватБанк - 93601,61 доларів США, з яких: 33543,81 доларів США - тіло кредиту; 41749,28 доларів США - заборгованість за відсотками, 7840 доларів США - заборгованість з комісії; 10 468,52 доларів США - заборгованість по пені. На підставі даного документу, Мукачівським міським відділом ДВС 11 січня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 55497364. Так, вищевказаним написом стягнуто заборгованість, яка сформувалася задовго до трьох років, що фактично в ньому є вказівка, фактично з 11 грудня 2006 року, а станом на жовтень 2014 року (три роки до виконання відповідного напису) відповідна сама заборгованості, як випливає із розрахунку, доданого до виконавчого напису, фактично становила 24 111,38 доларів США процентів, значна сума пені 43999,57 доларів США пені та відповідна сума заборгованості по тілу кредиту, і шляхом видачі виконавчого напису, в силу ст.87 Закону України Про нотаріат, аж ніяк не могла бути стягнута та ним не визнається. Однак, розрахунок заборгованості не є документом, який підтверджує безспірність вимоги банку. Тому на підставі вищенаведеного він ([PERSON]Е.) звертається до суду та просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 20 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №16128, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявився, в матеріалах справи (а.с.16) міститься його заява в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - представник ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду відзив на позов, який мотивує тим, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що вони є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до Договору № MKH0GA00001718 від 11 грудня 2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, з кінцевим терміном повернення 10 грудня 2026 року. Так, жодним судовим рішенням не встановлено недійсність правочину, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Крім цього позивачем не спростовується наявність кредитного договору та заборгованості за Кредитним договором. Боржнику направлялась вимога -2- про необхідність виконання зобов'язань та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але Боржник не вислови своєї незгоди. Звертає увагу на те, що приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, виконавчий напис вчинений нотаріусом був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що у свою чергу свідчить про спростування доводів позивача. Також зазначає, що кредитний договір укладений між позивачем та Банком, передбачає зобов'язання боржника повернути кредитні кошти в повному обсязі до 10 грудня 2026 року, а з огляду на те, що договір не був виконаний достроково, розірваний чи змінений, а також те, що договір не виконувався належним чином, він продовжує діяти і до сьогодні. Тобто, кредитний договір продовжує свою дію, правовідносини між сторонами тривають, оскільки грошові кошти не були повністю повернуті Банку. Право вимоги на стягнення заборгованості у сумі 4832565,37 грн. виникло у Банку 20 жовтня 2017 року. В договорі визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до договору, сплатити відсотки за користування кредитом, повністю повернути кредит до дати, зазначеної у Договорі, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту, нарахування відсотків здійснюється відповідно до Договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Тому на підставі вищенаведеного просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] 15 травня 2018 року представник ПАТ КБ ПриватБанк - [PERSON] надіслала на адресу суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову [PERSON], а поданий нею відзив підтримала. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, через представника [PERSON] надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що вимоги позивача до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необгрунтовані і підлягають відхиленню судом. Так, зазначає, що невірним є посилання позивача, що приватним нотаріусом порушені вимоги перевірки безспірності заборгованості. Безспірність заборгованості при вчиненні виконавчого напису визначається нотаріусом відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України тільки на підставі наданих документів передбачених переліком затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1172 від 29 червня 1999 року. Так, для вчинення виконавчого напису представником Банку було надано : оригінал і копія кредитного договору (анкета - заява позичальника). Оригінал вказаного договору було повернуто представнику Банка, а копія договору залишилась у матеріалах нотаріальної справи; виписка з рахунку боржника про заборгованість, яка була завірена печаткою нотаріуса, яка у свою чергу є відповідним документом, що встановлює заборгованість боржника. Також зазначає, що невірним є посилання позивача, що виконавчий напис вчинено з спливом строку позовної давності, оскільки 11 грудня 2006 року між позивачем та Банком був укладений публічний Кредитний договір № MKH0GA00001718, відповідно до пункту 1.1 якого [PERSON] надав позивачу кредитні кошти на строк з 11 грудня 2006 року по 10 грудня 2026 року. Відповідно до пункту 2.3.7 Кредитного договору [PERSON] має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої у пункті 1.1 (10 грудня 2026 року) при настанні умов передбачених пунктом 2.3.3. Однією з умов пункту є порушення позичальником зобов'язань, передбачені умовами договору. Таким чином, перебіг позовної давності починається достроково з дати прийняття рішення Банком про дострокове стягнення кредиту. Рішенням про дострокове стягнення кредиту є заява Банку до нотаріуса про вчинення виконавчого напису. Дана заява була подана 04 вересня 2017 року. Зазначає, що позовна заява [PERSON] подана до відповідача - нотаріуса [PERSON] подано невірно, так як нотаріус в даному випадку є неналежним відповідачем. Тому на підставі вищенаведеного представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] - [PERSON] у задоволенні позовних вимог про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса просить суд відмовити. Також у поданому відзиві просить розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON] та його представника ([PERSON]В.). Третя особа - представник Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. -3- Судом встановлено, що 20 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі статтей 87-91 Закону України Про нотаріат та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, видано виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №16128, яким запропоновано стягнути заборгованість на підставі цього виконавчого напису на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] ПриватБанк, з [PERSON], який народився 14 лютого 1981 року, не сплачену в строк за Кредитним договором № MKH0GA00001718 від 11 грудня 2006 року. Строк, за який провадиться стягнення - 3894 днів, а саме: з 11 грудня 2006 року по 09 серпня 2017 року. Сума, що підлягає стягненню складає 93601,61 доларів США, що курсом 25,73 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 серпня 2017 року складає 2408369,43 грн. з урахуванням : заборгованість за тілом кредиту - 33543,81 доларів США; заборгованість за відсотками - 41749,28 доларів США; заборгованість з комісії - 7840 доларів США; заборгованість з пені - 10468,52 доларів США (а.с.5). 11 січня 2018 року старшим державним виконавцем Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [PERSON] відкрито виконавче провадження №55497364 з виконавчого напису №16128 виданого приватним нотаріусом Київського МНО [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість у розмірі 2411369,43 грн. (а.с.6). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №MKH0GA00001718 від 11 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та клієнтом [PERSON], станом на 09 серпня 2017 року заборгованість становить 93601,61 доларів США, з яких: 33543,81 доларів США - залишок заборгованості за наданим кредитом; 7840 доларів США - заборгованість з комісії; 41749,26 доларів США - загальний залишок за процентами; 10468,52 доларів США - загальна сума нарахованої пені; що в загальному складає (а.с.7-12). Відповідачами по справі ПАТ КБ ПриватБанк та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] суду надано такі докази: Заяву представника ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] від 04 вересня 2017 року з якою звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] та просить вчинити виконавчий напис на копії Кредитного договору №MKH0GA00001718 від 11 грудня 2006 року, для стягнення боргу за вищевказаним договором, а саме: 93601,61 доларів США, що за курсом 25,73 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 серпня 2017 року складає 2408369,43 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 33543,81 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі - 41749,28 доларів США; заборгованість з комісії у розмірі - 7840 доларів США; заборгованість з пені у розмірі 10 468,52 доларів США. Строк за який провадиться стягнення - 3894 днів, а саме: з 11 грудня 2006 року по 09 серпня 2017 року (а.с.48-49). Відповідно до копії Кредитного Договору №MKH0GA00001718 укладеного 11 грудня 2006 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] зобов'язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом : готівкою через касу на строк з 11 грудня 2006 року по 10 грудня 2026 року, включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 48227,00 доларів США на наступні цілі: купівля будинку в сумі 40000 доларів США і на оплату страхових платежів 8227 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та комісії одноразово в момент видачі кредиту у розмірі 3% від суми кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Так, в пункті 1.1 даного Кредитного договору зазначено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється в такому порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 525,09 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту (а.с.50-52). Розрахунок заборгованості за договором №MKH0GA00001718 від 11 грудня 2006 року укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та клієнтом [PERSON], про стан заборгованості станом на 09 серпня 2017 року, яка складає 93601,61 доларів США(а.с.53-58). Відомості Національного банку України про офіційні курси гривні до іноземної валюти станом на 09 серпня 2017 року, відповідно до якого курс гривні до долара станом на 09 серпня 2017 року становив - 2573,2557 (а.с.59). Письмова вимога ПАТ КБ ПриватБанк про усунення порушень за кредитним договором № №MKH0GA00001718 укладеного 11 грудня 2006 року, адресована [PERSON], відповідно до якого [PERSON] вимагає від останнього виконання всіх боргових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором (а.с.60). -4- Список згрупованих поштових відправлень ПАТ КБ ПриватБанк, в якому серед одержувачів значиться прізвище [PERSON] (а.с.61). Згідно частини 1 статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому, статті 50 Закону України «Про нотаріат», передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1.2. Глави перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку, документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно пунктів 3.1, 3.5. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або -5- іншої відповідальності боржника перед стягувачем. нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Пунктом 3.2. глави 16 Розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктами 3.3. та 3.4. Розділу ІІ даного Порядку встановлено, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі статтей 87-91 Закону України Про нотаріат та відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 29 червня 1999 року за №1172, видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за договором кредиту №MKH0GA00001718 укладеного 11 грудня 2006 року в розмірі 93601,61 доларів США. Так, даний виконавчий напис вчинений на підставі заяви ПАТ КБ ПриватБанк, Кредитного договору, засвідченої виписки з особового рахунку боржника, вимоги про усунення порушень за Кредитним договором, розрахунковим документом про оплату послуг поштового зв'язку; опису вкладення в цінний лист. Вчиняючи 20 жовтня 2017 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку стосовно зобов'язань з погашення заборгованості за кредитом та відсотками за -6- користування кредитом минуло більше трьох років загальної позовної давності. Дані строки банк на день вчинення виконавчого напису пропустив. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не врахував те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ч. 1ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Поряд з цим, суд вважає, що приватний нотаріус залучений позивачем до участі у справі як співвідповідач є неналежним відповідачем, оскільки позивачем пред'явлено вимоги в позовному провадженні також з підстав невизнання факту наявності заборгованості перед кредитором та спливу строку позовної давності, а відтак відсутності підстав для видачі виконавчого напису. Наведені положення законодавства свідчать про те, що нотаріус вчиняючи виконавчий напис використовує надані йому повноваження лише для підтвердження безспірного права стягувача та сприяє в його реалізації у позасудовому порядку. За таких обставин цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Згідно з частиною другою статті 50 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-ІV (далі ЦПК України) участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Оскільки приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис здійснює нотаріальні дії від імені держави, а тому не має спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями, він не може бути відповідачем із ПАТ КБ «ПриватБанк», з яким у позивача виникли спірні правовідносини. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, а отже у цій частині позову слід відмовити з вищенаведених підстав. Отже, наведені обставини свідчать про те, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені вчиненням нотаріусом виконавчого напису, оскільки його було вчинено неправомірно, що призвело до безпідставного покладення на позивача обов'язків щодо сплати визначеної суми коштів, процедуру стягнення яких було розпочато в примусовому порядку. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги пред'явлені до ПАТ КБ «ПриватБанк» та визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повністю з тих підстав, що його вчинено поза межами встановленого законом трирічного строку. Поряд з цим, суд вважає, що приватний нотаріус залучений позивачем до участі у справі як відповідач є неналежним відповідачем, оскільки позивачем пред'явлено вимоги в позовному провадженні також з підстав невизнання факту наявності заборгованості перед кредитором та спливу строку позовної давності, а відтак відсутності підстав для видачі виконавчого напису. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - необхідно задоволити частково. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір стягнути з ПАТ КБ ПриватБанк на користь [PERSON] частково.

Outcome: approved