Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визначити за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 (одній другій) ідеальної частки за кожним у праві спільної сумісної власності на приміщення перукарні, що знаходиться у будинку [ADDRESS] , загальною площею 41, 4 кв.м., що складається з сходової клітки - 3/7,2 кв.м., кабінету - 4/19,8 кв.м., коридору - 5/4,4 кв.м., туалету - 6/0,9 кв.м, коридору 7/2,9 кв.м, душу - 8/2,9 кв.м., коридору - 10/3,3 кв.м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.07.2011 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір поділу нерухомого майна, посвідченого Лойком С.О., приватним нотаріусом ЛМНО за реєстровим номером 271. Вищезазначеним договором сторони зробили поділ приміщення перукарні, згідно технічної документації позначене 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, що знаходяться у будинку [ADDRESS] . У [PERSON] виникло право особистої приватної власності на приміщення перукарні: зал - 1/1.4 кв.м., зал - 2/6,6 кв.м., кладова - 9/5,7 кв.м., всього загальною площею 41,4 кв.м. У [PERSON] та [PERSON] виникло право спільної сумісної власності на приміщення перукарні, а саме: сходову клітку -3/7,2кв.м., кабінет -4/19,8кв.м., коридор - 5/4,4кв.м, туалет - 6/09,кв.м., коридор 7/2, кв.м, душ - 8/2,9 кв.м., коридор - 10/3,3 кв.м., загальною площею 41,4 кв.м. В липня 2019 року позивачем було запропоновано відповідачу визначити частки в праві спільної сумісної власності, оскільки він має намір розпорядитись його часткою. Однак на неодноразові звернення з приводу зазначеного відповідач залишила без жодного реагування. Ухвалою суду від 10.10.2019 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її судовий розгляд. Представник позивача [PERSON] подала заяву про слухання справи у її відсутності. Просить суд повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що згідно Договору поділу нерухомого майна від 04.07.2011 посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Лойком С.О. за реєстровим номером 271. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зробили поділ приміщення перукарні, згідно технічної документації позначене 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 що знаходяться у будинку [ADDRESS] . У [PERSON] виникло право особистої приватної власності на приміщення перукарні: зал - 1/1.4 кв.м., зал - 2/6,6 кв.м., кладова - 9/5,7 кв.м., всього загальною площею 41,4 кв.м. У [PERSON] та [PERSON] виникло право спільної сумісної власності на приміщення перукарні, а саме: сходову клітку -3/7,2кв.м., кабінет -4/19,8кв.м., коридор - 5/4,4кв.м, туалет - 6/09,кв.м., коридор 7/2, кв.м, душ - 8/2,9 кв.м., коридор - 10/3,3 кв.м., загальною площею 41,4 кв.м Як вбачається із інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.07.2011 за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано приватну спільну сумісну власність нежитлового приміщення перукарні, пл. 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, з метою реалізації позивачу своїх майнових прав, виникла необхідність у визначені частки у праві спільної сумісної власності у такій. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як зазначено у п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи, що між двома співвласниками нежитлового приміщення перукарні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відсутня домовленість щодо часток, які належать їм на праві спільної сумісної власності, тому слід визначити за кожним із співвласників - [PERSON] та [PERSON] по 1/2 ідеальної частки вказаного приміщення, що відповідатиме засадам рівності часток у спільній сумісній власності. На підставі ст.ст.15, 16, 368, 370-372 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved