Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що останній 15.03.2017 року позичив у нього грошові кошти у розмірі 73800.00 гривень, про що склав письмову розписку, яка за своїм статусом є договором позики. На момент подання позовної заяви відповідачем погашена заборгованість у розмірі 10000.00 гривень у день складання письмової розписки 15.03.2017 року, про що зроблено запис в розписці. Сума основної заборгованості на момент подання позову складає 63800.00 гривень, яку не повернуто, внаслідок чого утворилась заборгованість з 02.05.2017 року. З дати виникнення заборгованості 02.05.2017 року по 10.03.2020 року 3% річних складають суму 5469.00 гривень. Інфляційне збільшення боргу складає 15180.46 гривень з врахуванням місяця року за період розрахунку та індексу інфляції у відсотках: травень 2017 року - 101.3; червень 2017 року - 101.6; липень 2017 року - 100.2; серпень 2017 року - 99.9; вересень 2017 року - 102.0; жовтень 2017 року - 101.2; листопад 2017 року - 100.9; грудень 2017 року - 101.0; січень 2018 року - 101.5; лютий 2018 року - 100.9; березень 2018 року 101.1; квітень 2018 року - 100.8; травень 2018 року - 100.0; червень 2018 року - 100.0; липень 2018 року - 99.3; серпень 2018 року - 100.0; вересень 2018 року - 101.9; жовтень 2018 року 101.7; листопад 2018 року - 101.4; грудень 2018 року - 100.8; січень 2018 року - 101.0; лютий 2018 року 100.5; березень 2019 року - 100.9; квітень 2019 - 101.1; травень 2019 року - 100.7; червень 2019 року - 99.5; липень 2019 року - 99.4; серпень 2019 року - 99.7; вересень 2019 року - 100.7; жовтень 2019 року - 100.7; листопад 2019 року - 100.1; грудень 2019 року - 99.8; січень 2020 року - індекс не встановлено. Загалом станом на день подання позовної заяви сума боргу становить 84449.46 гривень. Ним, позивачем також понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката Сироватченка М.А. у розмірі 7000.00 гривень, сплата яких підтверджується посвідчувальним написом адвоката в додатку №1 від 07.03.2020 року до угоди про надання правової (юридичної) допомоги від 27.09.2018 року №5691. Адвокатом надані наступні послуги: підготовка проекту позовної заяви (вивчення документів, написання позовної заяви, проведення розрахунків) - 5 годин; підготовка і подача позовної заяви (виготовлення і засвідчення копій документів, сплата судового збору) - 5 годин. Позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] - заборгованість у розмірі 84449.46 гривень, з яких: 63800.00 гривень основний борг; 3% річних - 5469.00 гривень, інфляційне збільшення боргу - 15180.46 гривень; - витрати по сплаті судового збору в сумі 844.49 гривень; - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000.00 гривень. Згідно ухвали суду від 13.04.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , отримавши 15.05.2020 року копію позовної заяви, ухвалу суду від 13.04.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800104982162, заяв, клопотань, відзиву не надав. Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину. Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків. Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву. Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Вирішуючи спір, суд виходить з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що в розписці від 15.03.2017 року, [PERSON] громадянин України, паспорт [NUMBER] , який виданий Шевченківським РУГУМВС в м.Києві, зобов`язався повернути [PERSON] , паспорт [NUMBER] , грошові кошти в розмірі 73800.00 гривень (сімдесят три тисячі вісімсот гривень) до 01.05.2017 року. Також в розписці вказано, що [PERSON] отримав від [PERSON] 10000 гривень 15 березня, (а.с.15). 27.09.2018 року між адвокатом Сироватченко Максимом Анатолійовичем та [PERSON] укладена угода №5691 про надання правової (юридичної) допомоги ( а.с.15а-17). В додатку №1 від 07.03.2020 року до угоди про надання правової (юридичної) допомоги від 27.09.2018 року №5691, Умови та межі представництва інтересів клієнта, розмір гонорару, вказано, що адвокат здійснює представництво клієнта щодо стягнення з [PERSON] заборгованості згідно письмової розписки на суму 63800.00 гривень основного боргу. Адвокат збирає докази, готує позовну заяву, здійснює супровід судової справи. Вартість послуг адвоката становить 7000.00 гривень. Сторони погодили, що оплата гонорару допускається як готівкою, так і в безготівковому порядку. Додаток №1 від 07.03.2020 року підписаний адвокатом Сироватченко М.А., клієнтом [PERSON] , також з посвідчувального напису на додатку вбачається, що грошові кошти у розмірі 7000.00 гривень сплачені готівкою 07.03.2020 року (а.с.18). Вирішуючи спір, суд виходить з вимог ст.1046 ЦК України, якою передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.525 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідач невиконанням зобов`язання порушив майнові права позивача, і ці права підлягають судовому захисту. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. Вимогами ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з вимог ч.1-6 ст.137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, достовірними та допустимим, а позов в частині стягнення заборгованості таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання по поверненню боргу. Щодо витрат на правничу допомогу, суд враховуючи відсутність клопотанням іншої сторони щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, важає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000.00 гривень підлягають задоволенню. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 844.49 гривень, який позивач сплатив згідно квитанції про сплату №78737 від 10.03.2020 року, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved