Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивувавши свої вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, тим, що він народився [INFO] у м. Дніпропетровську, його батьками були [PERSON] і [PERSON] , також у нього була рідна сестра [PERSON] . За життя, приблизно у 1960 році, їхні із сестрою батьки збудували житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у якому всі вони проживали однією сім`єю, у цьому будинку він зареєстрований та проживає дотепер. Його батько - [PERSON] помер [INFO] , а мати - [PERSON] померла [INFO] , після їх смерті відкрилася спадщина на вищевказане нерухоме майно, яку вони із сестрою прийняли у встановленому законом порядку отримавши за наслідками спадкової процедури відповідні свідоцтва про право на спадщину. Своє право власності на частини успадкованого майна ними було зареєстровано у КП ДМБІ. [INFO] померла його сестра [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку за вказаною адресою. Заповіту за життя його сестра не складала та відсутні спадкоємці першої черги спадкування після її смерті. У відповідності до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України в серпні 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса ДМНО Мазуренко С.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, однак нотаріусом 14 серпня 2020 року було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, своє рішення нотаріус мотивував тим, що позивачем було пропущено строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, а також не надано документів на підтвердження родинних зв`язків із спадкодавцем та доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вважає, що строк прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України ним пропущений не був, оскільки згідно чинного законодавства, зокрема в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки від неї не відмовився та фактично постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. На підставі викладеного позивач звертається до суду з цим позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на 27.02.2013 року, та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . 16 жовтня 2020 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренка С.В. належним чином завіреної копію спадкової справи (№ 07/2020) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Управління юстиції у Дніпропетровській області належним чином завірену копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а у разі відсутності такого - відомості про день, місце та час її народження, а також про осіб, що вказані її батьками. 17 листопада 2020 року представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки позивач пропустив строк встановлений ст.1270 ЦК України та не прийняв спадщину. [PERSON] , померла [INFO] , а позивач звернувся до нотаріальної контори лише 13.08.2020 року, також позивачем не доведено, що він постійно проживав з померлою, отже не може бути визнано право власності в порядку спадкування за законом, оскільки позивачем пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини, а отже він не прийняв спадщину фактично. Також позивач стверджує, що він є рідним братом померлої [PERSON] , при цьому не підтверджує факт смерті своєї сестри, відсутні докази родинних зв`язків, у зв`язку із викладеним просила відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 20 листопада 2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у Державного архіву Дніпропетровської області належним чином завіреної копії актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а у разі відсутності - відомості про день, місце та час її народження, а також про осіб, що вказані її батьками у книзі державної реєстрації актів цивільного стану або у метричній книзі за відповідний рік. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~28\~січня 2021\~року задоволено\~клопотання представника\~позивача [PERSON] \~про витребування\~доказів у\~Другої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори та\~у Державного\~нотаріального архіву\~Дніпропетровської області належним чином завірених копій спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 28 січня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська витребувано у Державного архіву Дніпропетровської області належним чином завірену копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася у м. Дніпропетровську, а у разі відсутності - відомості про день, місце та час її народження, а також про осіб, що вказані її батьками у книзі державної реєстрації актів цивільного стану або у метричній книзі за відповідний рік. 04 березня 2021 року у підготовчому судовому засіданні ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська постановлено, без виходу до нарадчьої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. У судовому\~засіданні 14\~квітня 2021\~року позивач\~та його\~представник підтримали\~вимоги викладені\~у позовній\~заяві та\~просили їх\~задовольнити у\~повному обсязі,\~посилаючись на\~обставини викладені\~у позовній\~заяві. Представник відповідача у судовому засіданні 14 квітня 2021 року заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та просила відмовити у позові, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. 12 травня 2021 року представник позивача надав суду заяву, в якій підтримав вимоги позовної заяви, просив позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності та відсутності позивач за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача надала суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив провести розгляд вищевказаної справи без його участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, враховуючи пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, показів свідків [PERSON] , [PERSON] , виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо встановлення факту та про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Відповідно до завіреної копії актового запису про народження № 5612 віл 21 листопада 1928 року, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , а відповідно рідною сестрою позивача [PERSON] (а. с. 130-131). Згідно наданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В. копії спадкової справи № 7/2020 заведеної після смерті [PERSON] , судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а. с. 51). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй за життя на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 28 вересня 1994 року державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Грищенко В.І. (а. с. 8). На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право власності на успадкований будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням записаним в реєстраційну книгу № 576, за реєстраційним № 38 (а. с. 9). 13 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренка С.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті його сестри - [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 44), яким у відповідності до вимог закону було відкрито спадкову справу. Судом із матеріалів спадкової справи № 7/2020, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , також встановлено, що під час спадкової процедури приватним нотаріусом було з`ясовано, що заповіту за життя [PERSON] не складала та відсутні спадкоємці першої черги спадкування, що підтверджуються матеріалами спадкової справи. 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом ДМНО Мазуренком С.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої [INFO] сестри - [PERSON] та зазначено, що заява про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк - до 27 серпня 2013 року - [PERSON] до нотаріальної контори не подавалась. Згідно паспорта громадянина [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] не був зареєстрований разом із померлою [PERSON] на день смерті останньої, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті [PERSON] , спадкоємцем не надані (а. с. 59). Також у судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] , який пояснив, що він є близьким другом [PERSON] , вони товаришують дуже давно та доволі часто бачаться і спілкуються. Він неодноразово навідував [PERSON] за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , йому було достаменно відомо, що сестра позивача [PERSON] до самої смерті проживала у вказаному будинку разом із своїм братом, оскільки власної сім`ї, в тому числі і дітей вона не мала, також йому відомо, що за життя [PERSON] сильно хворіла, а [PERSON] проживав з нею, опікувався нею та виконував усю роботу по господарству. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її батьком, а [PERSON] рідною тіткою. До самої смерті [PERSON] мешкала разом із її батьком за адресою: [ADDRESS] , інших родичів [PERSON] не мала, так само як і за життя не мала власної сім`ї і дітей, батько проживав разом з нею і піклувався про сестру, так як вона сильно хворіла, особливо у останні роки свого життя. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із правилами\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч. 2 ст.\~1221 ЦК України. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За правилами ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Метою звернення [PERSON] до суду є встановлення факту постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання зі спадкоємцем сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Також пунктом 23\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно із вимогами ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Частиною 1 статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] на момент своєї смерті [INFO] , проживала спільно зі спадкоємцем [PERSON] за місцем його реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS] , та за місцем, де вона мала право власності на Ѕ частину вищезазначеного домоволодіння. Оскільки судом установлено, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у нього немає, а тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивача та показами свідків, а також наданими суду письмовими доказами, зокрема матеріалами спадкової справи. Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем та про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, а обраний позивачем спосіб захисту його інтересів ґрунтується на законі, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved