Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Київській області про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що відповідно договору купівлі-продажу від 13.02.1998 року він придбав земельну ділянку площею 0.07 га в межах згідно планом передана для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Макарівської селищної ради народних депутатів Київської області, [ADDRESS] . Проте, у 2009 році у зв`язку з перешкодами у користуванні земельною ділянкою, які чинилися відповідачем [PERSON] та [PERSON] та технічною помилкою щодо місця фактичного розташування придбаної земельної ділянки, він, позивач вимушений звернутися до суду. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 09.02.2011 року заявлений [PERSON] позов було задоволено. Визнано початкову присвоєну Макарівською селищною радою погосподарську нумерацію земельної ділянки по [ADDRESS] , технічною помилкою. Визнано розташування належної позивачу земельної ділянки по [ADDRESS] . Визнано договір купівлі-продажу укладений 07.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] , а також ряд рішень Макарівської селищної ради, які стосувалися припинення права користування спірною земельною ділянкою [PERSON] , надання дозволу на приватизацію цієї земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] . Крім того, було зобов`язано Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області провести державну реєстрацію за позивачем права власності на придбану земельну ділянку з видачою Державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у використанні належної [PERSON] земельної ділянки площею 0.07 га, розташованої по [ADDRESS] , шляхом демонтажу встановленого дерев`яного паркану. Рішення суду набрало законної сили 25.05.2011 року. В подальшому, з метою забудови земельної ділянки він, позивач отримав свідоцтво на забудову індивідуальної садиби, виданого Відділом архітектури Макарівської районної державної адміністрації на підставі рішення виконавчого комітету Макарівської селищної ради народних депутатів від 29.05.1998 року за №64. Свідоцтво на забудову індивідуальної садиби зареєстровано під №48. Крім того, 23.07.1998 року представником районного відділу архітектури здійснено відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, що підтверджується відповідним актом, затвердженим архітектором Макарівського району Карпець В.А. 15.07.1998 року. 06.09.2017 року з метою відновлення меж належної йому, позивачу земельної ділянки та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру він звернувся до землевпорядної організації, Приватного підприємства «Граундплюс». На підставі його, [PERSON] заяви вище зазначеною землевпорядною організацією розроблена технічна документація із землеустрою щодо відновлення меж належної йому земельної ділянки. В процесі виготовлення технічної документації щодо присвоєння кадастрового номеру, землевпорядною організацією було отримано з технічної документації із землеустрою відносно виготовлення державного акту на право приватної власності на належні позивачу земельні ділянки координати точок, ліній і дирекцій кутів. В подальшому була розроблена схема розміщення земельної ділянки відносно проекту формування території Макарівської селищної ради, зведений план земельної ділянки та кадастровий план на земельну ділянку, а також встановлено на місцевості її зовнішні межі, що підтверджується даними технічної документації. 12.10.2017 року за заявою землевпорядної організації про державну реєстрацію земельної ділянки, державним реєстратором Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області проведена перевірка технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) та обмінного файлу, що підтверджується протоколом перевірки за №ПП-3200380032017. За результатом перевірки технічної документації із землеустрою та обмінного файлу була встановлена невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про державний земельний кадастр» в і «Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки, перетин з земельною ділянкою з кадастровим номером: 3222755103:00:016:0046. Площа співпадає на 100%. Накладання земельних ділянок унеможливило присвоєння на належну йому, позивачу земельну ділянку кадастрового номеру, а тому 12.10.2017 року державним реєстратором Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області прийнято рішення №РВ-3200754492017 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. В ході з`ясування власника земельної ділянки, яка перетинається з належною йому, позивачу земельною ділянкою встановлено, що земельна ділянка з вищезазначеним кадастровим номером належить відповідачці [PERSON] , яка була набута нею на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П., реєстровий номер 1415. Позивач вважає, що оскільки земельна ділянка відповідачки [PERSON] відповідно до автоматизованої бази кадастрових номерів Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області перетнулися (наклалася) з належною йому на праві власності земельною ділянкою, внаслідок чого ставиться під сумнів його право власності щодо цієї земельної ділянки, а тому вона потребує витребуванню в частині 100% накладання. Позивач [PERSON] просить: витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0.0700 га, яка була набута нею відповідно до договору купівлі-продажу від 30.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П., реєстровий номер 1415 на користь його, [PERSON] в межах накладання, а саме: площею 0.0700 га, яка розташована в [ADDRESS] , та належить йому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ за №082500 та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача [PERSON] адвокат Левочко Я.А. надав заяву про розгляд справи у свою та відповідача відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] повідомлена про час, місце розгляду справи на офіційному сайті «Судова влада», проте до суду не з?явилася, про причини неявки не повідомила. Згідно поданого раніше відзиву просила відмовити в задоволенні позовних вимог, пояснивши, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222755103:00:016:0046 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №1415. Вказану земельну ділянку придбала у відповідача [PERSON] Відповідачка звертає увагу на те, що вона добросовісно володіє зазначеним майном з 2017 року. На думку відповідачки, до позовної заяви не додано належних, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували факт взаємного перетину (накладання) земельних ділянок позивача та відповідача за їх фактичним розташуванням (в натурі) на місцевості. Також в матеріалах справи не має доказів щодо місця розташування земельної ділянки [PERSON] відносно меж земельної ділянки відповідачки [PERSON] , а тому суд та учасники справи навіть позбавлені можливості з`ясувати, яку саме частину земельної відповідачка має повернути позивачу у випадку задоволення позову. Додане до позовної заяви рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2011 року у справі №2-624/2010 не є належним доказом заявлених позовних вимог, оскільки у вказаній справі не встановлено взаємного перетину земельної ділянки позивача із земельною ділянкою [PERSON] . Також із доводів позовної заяви вбачається, що хоча дане рішення і набрало законної сили 25.05.2011 року, після його перегляду в апеляційному порядку, однак рішення суду не було виконано в частині вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №655142, яким посвідчувалось право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, а також в частині вимог про зобов`язання Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області провести державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,07 га в [ADDRESS] . При цьому станом на момент звернення до суду з позовом по даній справі, строк пред`явлення до виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2011 року у справі №2-624/2010 вже сплив, а тому право власності попереднього власника спірної земельної ділянки - [PERSON] - не було припинене у встановленому законом порядку. Окрім того в порушення вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не зазначено зміст позовних вимог до інших відповідачів по даній справі - [PERSON] та Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Відповідач [PERSON] був повідомлений про час, місце розгляду справи на офіційному сайті «Судова влада», проте до суду не з?явився, про причини неявки не повідомив, відзиву у запропонований строк не надав. Представник ГУ Держгеокадастру у Київській області до суду не з?явився, про причини неявки не повідомив. Згідно поданого раніше відзиву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що приватним підприємством «Граундплюс» розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території [ADDRESS] . До Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області через центр надання адміністративних послуг звернувся представник приватного підприємства «Граундплюс» із заявою від 05.10.2017 року (реєстраційний номер ЗВ-3211817612017) про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,07 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . До заяви було додано відповідну землевпорядну документацію та електронний документ. Державним кадастровим реєстратором Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області розглянуто відповідну заяву разом з доданими до неї документами та прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Підставою відмови слугували співпадання площі з земельною ділянкою (кадастровий номер 3222755103:00:016:0046) на 100% та різна адреса земельної ділянки в правовстановлюючих документах та документації з землеустрою. Аналізуючи зміст та вимоги позовної заяви [PERSON] вбачається саме порушення права власності на земельну ділянку та відсутність порушення прав позивача з боку Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Згідно відповіді на відзив, поданої позивачем [PERSON] , останній наголошував, що викладені відповідачкою обставини не виключають можливість витребування земельної ділянки із її незаконного володіння та не обмежує позивача у праві на подання позову. Як зазначено у позові, відповідно до договору купівлі-продажу від 13.02.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу, реєстровий номер 394, [PERSON] була придбана у [PERSON] земельна ділянка площею 0.07 га, в межах згідно з планом передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Макарівської селищної ради Київської області, [ADDRESS]. 30.01.1999 року позивачу виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №082500. Позивач стверджує, що саме з цієї дати він є власником земельної ділянки. А відповідно до вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, у 2009 році у зв`язку з технічною помилкою щодо місця фактичного розташування земельної ділянки та перешкодами, які чинилися відповідачем [PERSON] та [PERSON] у користуванні належною позивачу земельною ділянкою, він вимушений був звернутися до суду. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2011 року визнано місцем фактичного розташування земельної ділянки по [ADDRESS] , договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2008 року укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Визнано недійсним також державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] . Крім того, тим же рішення суду було задоволено інші заявлені позовні вимоги. Рішення суду набрало законної сили 25.05.2011 року. У вересні 2017 року в ході виготовлення технічної документації щодо відновлення меж належної позивачу земельної ділянки, землевпорядною організацією Приватним підприємством «Граундплюс» та державним реєстратором Відділу у Макарівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області було встановлено, що на належну позивачу земельну ділянку наклалася (перетнулася) земельна ділянка, яка належить відповідачці [PERSON] .. Площа накладання становить 100%. За таких обставин твердження відповідача про відсутність доказів перетинання земельних ділянок не відповідає дійсності. Є надуманим також і те, що нібито рішення суду не є належним доказом по справі. Що ж стосується відсутності вимог щодо інших відповідачів, то це право позивача, які не впливають на заявлені вимоги відносно відповідачки [PERSON] . Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 13.02.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Дарнопих Т.М., [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку, що розташована на території Макарівської селищної ради народних депутатів [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0.07 га в межах згідно з планом передана для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.8). Відповідно Державному акту на право приватної власності на землю серії І-КВ №063579, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.07 га в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS], землю передано для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.9). Відповідно Державному акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №082500, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0700 га в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS] , землю передано для будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд. Підставою передачі земельної ділянки у власність вказано рішення виконкому Макарівської селищної ради народних депутатів від 29.05.1998 року №64 (а.с.10). Згідно рішенню Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2011 року по справі №2-624/2010 року: -визнано початково присвоєну Макарівської селищною радою погосподарську нумерацію земельної ділянки площею 0,07 га по [ADDRESS] технічною помилкою; -визнано розташування належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки площею 0,07 га за фактичною юридичною адресою її місцезнаходження: [ADDRESS] ; -визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2006 року, укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] , - недійсним; -визнано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №6551 від 01.09.2006 року, виданий на ім`я відповідача [PERSON] , недійсним; -визнано рішення Макарівської селищної ради №563-37-ІV від 17.03.2006 року «Про припинення права користування земельними ділянкам» в частині щодо припинення права користування земельною ділянкою площею 0,09 га по [ADDRESS] за [PERSON] (п.2 Додатку №1 до рішення) - недійсним; -визнано рішення Макарівської селищної ради №567-37-ІV від 17.03.2006 року «Про надання дозволів на виготовлення технічної документації для передачі земельних ділянок у власність громадян» в частині щодо надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,09 га по [ADDRESS] [PERSON] (п.49 Додатку №1 до рішення) - недійсним; -визнано рішення Макарівської селищної ради №39-02-V від 18.05.2006 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» в частині передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,101 га по [ADDRESS] , [PERSON] - недійсним; -зобов`язано Управління Держкомзему в Макарівському районі Київської області провести державну реєстрацію права власності [PERSON] на ділянку площею 0,07 га в [ADDRESS] , та видати виправлений Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку за зазначеною належною адресою її місцезнаходження; -зобов`язати відповідача [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у використанні належної йому земельної ділянки площею 0,07 га, розташованої в [ADDRESS] , шляхом демонтажу встановленого дерев`яного паркану по периметру території огородженої ним земельної ділянки (а.с.11-14, 78-85). Відповідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 25.05.2011 року у справі №22ц-3040/2011, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2011 року залишено без змін (а.с.15-17, 86-91). 29.05.1998 року відділом архітектури Макарівської районної державної адміністрації видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Межі садиби граничать справа - [ADDRESS] - побудовано, зліва - існуючий фундамент. Також 29.05.1998 року складено акт про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.18-19). До матеріалів справи додана копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на території [ADDRESS] , розробленої ПП «Граундплюс» (а.с.20-25). Відповідно рішенню №РВ-3200754492017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 12.10.2017 року, державним кадастровим реєстратором Відділу у Макарівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Київській області розглянута заява про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 05.10.2017 року (реєстраційний номер ЗВ-32118176120173 разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з таких підстав: - невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: адреса земельної ділянки в правовстановлюючих документах та документації із землеустрою - різні; -невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 3222755103:00:016:0046, площа співпадає на 100% (накладка); -знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (а.с.26). Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А.П., [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] передала у власність (продала), а [PERSON] прийняла у власність (купила) земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0.1010 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 3222755103:00:016:0046 (а.с.48). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ03208868392017 від 03.05.2017 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.1010 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд, кадастровий номер - 3222755103:00:016:0046, що розташована за адресою: [ADDRESS] , підставою виникнення права власності є цивільно-правовий договір купівлі-продажу 07.07.2006 року №8454 (а.с.49-53). При вирішенні спору суд керується вимогами ч.2 ст.90 ЗК України, якою передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно вимог ст.152 ЗК України ,власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно вимог ст.153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно вимог ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. Відповідно вимог ст.346 ЦК України, не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст.388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс. Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є власником земельної ділянки на підставі державного акту. Державний акт, виданий на ім?я [PERSON] визнано недійсним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2011 року, вказане рішення набрало законної сили 25.05.2011 року. Тобто, на момент укладання договору купівлі-продажу між відповідачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , документ, що посвідчував право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, був визнаний недійсним. Права позивача щодо володіння та користування належною йому земельною ділянкою обмежуються. Щодо вимоги про стягнення судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно вимог ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640.00 гривень. Також до матеріалів справи доданий звіт про надання юридичних послуг від 14.11.2019 року, з якого вбачається, що адвокатом Левочко Я.А. надані юридичні послуги [PERSON] на загальну суму 10600.00 гривень, та квитанція до прибуткового касового ордера, згідно якому [PERSON] сплатив [PERSON] 10600.00 гривень.

Outcome: approved