Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що, 02 лютого 2015 року сторонами було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 233\~100 гривень 00 коп., згідно з умовами договору складає еквівалент 11\~100 доларів США. Виплата позики мала здійснюватися щомісячними платежами в гривні в строк до 01 числа кожного місяця у розмірі не менше, ніж еквівалент 300 доларів США. Строком остаточного повернення позики сторони визначили 02 лютого 2016 року. Позика, відповідно до п. 2 Договору була безпроцентною. Розрахунки сторонами мали здійснюватися в національній валюті, однак в сумі, еквівалентній 11\~100 доларів США на курсом на день розрахунку. Договір позики було посвідчено в день укладення приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №912. Факт передання відповідачу коштів підтверджується розпискою у відповідності до абзацу 2 пункту 1 Договору, яку відповідач власноручно склала 02.02.2015 року. 15 жовтня 2015 року Відповідач за договором позики від 02.02.2015 року додатково позичила в позивача 4 600 доларів США, які зобовязалася повернути також до 02.02.2016 року, загалом з 15.10.2015 року сума позики складає еквівалент 15700 доларів США. З моменту отримання позики і по день направлення даного позову, відповідач на погашення позики не здійснила жодного платежу і позику не повернула, з огляду на це, окрім основного боргу, відповідно до пункту 4 Договору позики, відповідач має сплатити позивачу неустойку (пеню) в розмірі 30 відсотків річних від простроченої суми починаючи з 03 лютого 2016 року. Загалом за період з 03.02.2016 року по 21 липня 2016 року, відповідач зобоязаний сплатити позивачу неустойку в еквіваленті 2174 долари США та 84 центи. 15 700 доларів США (сума позики) + 2 174.84 доларів США (неустойка) = 17 874 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) долари США та 84 центи. Відповідно до роздруківки Інтернет сторінки Національного банку України (додається), станом на 21.07.2016 року, офіційний курс гривні до долару США складає 2484,1948 грн. за 100 доларів США, таким чином, ціна позову складає 444 045 гривень та 85 коп. (17 874.84 долари США * 24,841948 грн.). З метою забезпечення виконання договору позики, 02.02.2015 року сторони уклали іпотечний договір за яким Відповідач передала Позивачу в іпотеку належну їй квартиру розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дзержинського/Тургенєва. 29/27, кв. 13, з метою забезпечення повернення позики. Іпотечний договір було посвідчено в день укладення приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] У звязку з чим [PERSON] просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява від його представника про розгляд справи без їх участі, просив позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасника судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 лютого 2015 року сторонами було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 233\~100 гривень 00 коп., згідно з умовами договору складає еквівалент 11\~100 доларів США. Виплата позики мала здійснюватися щомісячними платежами в гривні в строк до 01 числа кожного місяця у розмірі не менше, ніж еквівалент 300 доларів США. Строком остаточного повернення позики сторони визначили 02 лютого 2016 року. Позика, відповідно до п. 2 Договору була безпроцентною. Розрахунки сторонами мали здійснюватися в національній валюті, однак в сумі, еквівалентній 11\~100 доларів США на курсом на день розрахунку. Договір позики було посвідчено в день укладення приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №912. Факт передання відповідачу коштів підтверджується розпискою у відповідності до абзацу 2 пункту 1 Договору, яку відповідач власноручно склала 02.02.2015 року. 15 жовтня 2015 року Відповідач за договором позики від 02.02.2015 року додатково позичила в позивача 4 600 доларів США, які зобовязалася повернути також до 02.02.2016 року, загалом з 15.10.2015 року сума позики складає еквівалент 15700 доларів США. В забезпечення виконання зобовязання щодо повернення суми позики у визначений договором позики строк, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 02.02.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 914, за яким предметом іпотеки є квартира, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська/Тургенєва[ADDRESS], загальною площею 43,84 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про спадщину за заповітом, виданого Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 14.07.2006 року за р. №2-762 та Свідоцтва про спадщину за заповітом, виданого Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 14.07.2006 року за р. №2-764, право власності на квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.02.2015 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 563834723101. У відповідності до п. 1.2. договору іпотеки, іпотекою за цим договором забезпечується виконання [PERSON] зобовязань перед, що виникли на підставі договору позики, укладеного сторонами та посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, 02.02.2015 року за р. №912, укладеного на суму 233\~100 гривень з обумовленим в договорі строком повернення боргу до 02.02.2016 року. У визначений між сторонами строк 02.02.2016 року [PERSON] свої зобовязання щодо повернення суми позики позивачу [PERSON] не виконала. На підставі звіту №7336/25 від 26.07.2016 року наданого ТОВ «Земля Плюс 2006» про незалежну оцінку вартості квартири №13, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська/Тургенєва буд. 29/27, ринкова вартість складає 463\~337 гривень. Згідно ст. 509 ЦК Українизобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як передбачено ч. 1 ст. 546 ЦК Українивиконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою гарантією, заставою притриманням, завдатком. Згідно ст. 572 ЦК Українив силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 577 ЦК Україниякщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про заставу»у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні обєкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. В силу ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Таким чином, аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що договір позики від 02 лютого 2015 року та договір іпотеки від 02 лютого 2015 року є укладеними, і між сторонами по справі виникли взаємні права та обовязки. Відповідно до ст. 526 ЦК Українизобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК Україниякщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, аналізуючи зазначені норми права та умови договору позики від 02 лютого 2015 року, умови договору іпотеки від 02 лютого 2015 року, суд приходить до висновку, що позивач, як іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у звязку з неналежним виконанням боржником відповідачем [PERSON] письмової вимоги про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк шляхом повернення суми позики у повному розмірі. В силу ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Згідно ч. 6 ст. ЗУ «Про іпотеку»ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателєм або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, аналізуючи зазначені норми права та враховуючи докази, що були дослідженні під час розгляду справи, суд приходить до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки та про необхідність зазначення у рішенні суду, що загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки складаються з розміру суми позики у розмірі 444 045, 85 гривень. Щодо способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», суд приходить до висновку про визначення способу шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», а саме дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателєм [PERSON] від свого імені будь-якій особі-покупцеві, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця [PERSON] Щодо пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, суд приходить до висновку про їх відсутність, виходячи з аналізу норм ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», яка передбачає, що у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Щодо початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, суд приходить до висновку про визначення її у розмірі 463337 гривень за квартиру №13, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська/Тургенєва буд. 29/27, на підставі звіту про оцінку майна субєктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006» звіт №7336/25 від 25.07.2016 року, що є на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, оскільки ціну продажу предмета іпотеки за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателєм не була встановлена до ухвалення рішення по даній справі. Окрім цього такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах по справі № 6-1561цс15 від 21 жовтня 2015 року та по справі № 6-1935цс15 від 07 жовтня 2015 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути солідарно з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 4991,66 гривень судових витрат.

Outcome: partial