Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.05.2011 року між [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (прізвище після шлюбу - [PERSON] ) (Відповідач) був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.06.2017 року. [INFO] у подружжя народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.12.2015 року. Згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.10.2017 року у справі № 369/8053/17 позов між сторонами було розірвано, а Відповідачу залишено прізвище « [PERSON] ». Дочка разом з Відповідачем на даний час проживають та зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Позивач зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується відміткою в паспорті. 31.10.2014 року між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (продавець) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (покупець), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Фоліс І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2049. Згідно п. 1 цього Договору за цим договором Продавець передає (продає) у власність Покупців квартиру [ADDRESS] , а Покупці приймають (купують) вказане майно в наступних частках: 1/3 частку - [PERSON] та 2/3 частки - [PERSON] , і сплачують за нього обговорену грошову суму. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 28862196 від 31.10.2014 року за Позивачем зареєстрована 1/3 частка цієї квартири. Згідно Технічного паспорту на квартиру вбачається, що дана квартира є двоповерховою, загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., складається з 3-х ізольованих житлових кімнат, а саме: -1-а - ізольована кімната, площею 17,0 кв.м. - 2-а - ізольована кімната, площею 10,4 кв.м. - 3-а- ізольована кімната, площею 13,7 кв.м. Також в квартирі є інші приміщення, а саме: коридор площею 9,4; 6,2 кв.м.; кухня 10,0 кв.м.; ванна кімната 3,7 кв.м.; гардероб 7,5 кв.м.; сан.вузол 1,3 кв.м.; балкон (тераса) 1,3; 1,3 кв.м. Так, на 1-му поверсі знаходиться: коридор площею 9,4 кв.м., сан.вузол 1,3 кв.м., кухня 10,0 кв.м., ізольована кімната, площею 17,0 кв.м., балкон (тераса) 1,3 кв.м. На 2-му поверсі знаходиться: коридор площею 6,2 кв.м., гардероб 7,5 кв.м., ванна кімната 3,7 кв.м., ізольована кімната, площею 10,4 кв.м., ізольована кімната, площею 13,7 кв.м., балкон (тераса) 1,3 кв.м. Позивач має право на надання йому у володіння та користування частки квартири відповідно до його частки права власності у даній квартирі. Двоповерхова квартира має 3 ізольовані приміщення, одне з яких, ізольоване, може бути надано Позивачу у володіння та користування. Частка Позивача в даній квартирі становить 1/3 від загальної площі (в тому числі від житлової площі), що становить 27,3 кв.м. від загальної площі (в тому`числі 13,7 кв.м. від житлової площі). З урахуванням заяви про зміну предмета позову позивач просив суд виділити (надати) [PERSON] у володіння та користування частини квартири [ADDRESS] відповідно до його частки, що становить 1/3 від загальної площі (в тому числі житлової площі), яка складає 27,3 кв.м. від загальної площі (в тому числі 13,7 кв.м. житлової площі), а саме: ізольовану кімнату, площею 13,7 кв.м. та балкон (тераса) 1,3 кв.м., що розташовані на 2-му поверсі квартири (поверх 10 літера «А»). Приміщення коридору площею 9,4 кв.м., сан.вузла 1,3 кв.м., кухні 10,0 кв.м., які розташовані на 1-му поверсі (поверх 9 літера «А»), та приміщення коридору площею 6,2 кв.м., гардеробу 7,5 кв.м., ванної кімнати 3,7 кв.м., які розташовані на 2-му поверсі (поверх 10 літера «А»), залишити в спільному володінні та користуванні [PERSON] та [PERSON] . Стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідачем було подано до суду відзив, згідно якого було зазначено що відповідач вважає, що порядок користування квартирою, який визначений Позивачем в заяві про зміну предмета позову буде порушувати права Відповідача, оскільки є несправедливим та таким, що буде порушувати права Відповідача, оскільки визначена їй площа квартири у значному обсязі не відповідатиме її частці у спірному майні. Згідно Технічного паспорту на квартиру, який знаходиться в матеріалах справи - загальна площа квартири складає 81,8 кв.м., а житлова площа 41,1 кв.м. Так, частка Відповідача в квартирі становить 2/3, що становить 54,5 кв.м. від загальної площі, в тому числі 27,4 кв.м. житлової площі. Частка Позивача в квартирі становить 1/3, що становить 27,3 кв.м. від загальної площі, в тому числі 13,7 кв.м. від житлової площі. Про це також зазначає Позивач у заяві про зміну предмета позову. Відповідач вважає, що визначений в заяві про зміну предмета позову варіант користування квартирою порушує права Відповідача, оскільки Позивач просить суд надати у користування площу квартири, яка не відповідає фактичному розміру майна, яке належить Позивачу на праві власності. Так, при даному варіанті Позивач просить суд надати у володіння і користування ізольовану кімнату у розмірі 13,7 кв.м, а також балкон площею 1,3 кв.м, тим самим фактично реальна площа, якою буде володіти та користуватись виключно Позивач складає 15 кв.м. Водночас, Позивач просить залишити у спільному користуванні приміщення загальна площа яких дорівнює 38,1 кв.м. (приміщення коридору 9,4 кв.м + сан. вузол 1,3 кв.м. + кухня 10,0 кв.м. + приміщення коридору 6,2 кв.м. + гардероб 7,5 кв.м. + ванна кімнати 3,7 кв.м.) Таким чином, у разі задоволення позовних вимог Позивача, загальна площа приміщень, якими буде користуватись Позивач складає 34,05 кв.м. (площа приміщень, які будуть перебувати у спільному користуванні 38,1 кв.м./2 + площа приміщень, які будуть перебувати у користуванні Позивача 15 кв. м.). І це при тому, що як вже було зазначено, ідеальна частка загальної площі, яка належить Позивачу складає 27,3 кв.м. Враховуючи вищенаведене, при в запропонованому варіанті користування квартирою Позивач зможе користуватись площею 34,05 кв.м., що складає 41,8 % від загальної площі квартири, а Відповідач 47,75 кв.м., що складає 58,7 % від загальної площі квартири, Ідеальні частки становлять 1/3 (27,3 кв.м.) у Позивача та 2/3 (54,5 кв.м.1 у Відповідача. Отже, при даному варіанті Позивач збільшує свою частку загальної площі на 19,8%, що водночас складає 6,75 кв.м. На підставі вищенаведеного можна дійти висновку, що порядок користування спірною квартирою, який просить визначити Позивач, не відповідає його частці у праві власності на квартиру та призведе до порушення прав Відповідача, виходячи з розміру належної йому частки у спірному майні. Позивач просить суд надати в спільне користування приміщення гардеробу та санвузол (площа 1.3. кв.м). Відповідач вважає, що спільне користування даними приміщенням взагалі не можливе, оскільки: Позивач не є членом сім`ї Відповідача. Позивач і Відповідач є особами різної статті. В приміщенні гардеробу та в приміщенні санвузла знаходяться речі особистого користування Відповідача та доньки Позивача і Відповідача. Таким чином, спільне користування даними приміщеннями є неможливим. Позивач після розлучення з Відповідачем за власним бажанням залишив квартиру, змінив своє місце проживання та на даний час проживає з іншою сім`єю в окремій квартирі. Відповідач ніколи, не створював перешкод у користуванні квартирою та на даний момент не створює перешкод Позивачу у користуванні квартирою відповідно до його частки. Таким чином, у даному випадку не має підстав вирішувати питання щодо користування квартирою, оскільки як було зазначено Відповідач не створює перешкоди у користуванні квартирою. Позивач у будь-який час може користуватись квартирою відповідно до його частки. На думку Відповідача даний позов поданий не з метою визначення користування порядку користування квартирою, оскільки навіть після задоволення позову Позивач надалі буде проживати з іншою сім`єю в іншому місці, а лише з метою створення незручностей, перешкод у вільному користуванні спірною квартирою як для Відповідача, так і для спільної доньки Позивача і Відповідача, а тому даний позов задоволений бути не може. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував, та просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 06.05.2011 року між [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (прізвище після шлюбу - [PERSON] ) (Відповідач) був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.06.2017 року. Згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.10.2017 року у справі № 369/8053/17 позов між сторонами було розірвано, а Відповідачу залишено прізвище « [PERSON] ». 31.10.2014 року між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (продавець) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (покупець), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Фоліс І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2049. Згідно п. 1 цього Договору за цим договором Продавець передає (продає) у власність Покупців квартиру [ADDRESS] , а Покупці приймають (купують) вказане майно в наступних частках: 1/3 частку - [PERSON] та 2/3 частки - [PERSON] , і сплачують за нього обговорену грошову суму. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 28862196 від 31.10.2014 року за Позивачем зареєстрована 1/3 частка цієї квартири. Згідно Технічного паспорту на квартиру (додаток 7) вбачається, що дана квартира є двоповерховою, загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., складається з 3-х ізольованих житлових кімнат, площею 17,0 кв.м., площею 10,4 кв.м., площею 13,7 кв.м. Також в квартирі є інші приміщення, а саме: коридор площею 9,4; 6,2 кв.м.; кухня 10,0 кв.м.; ванна кімната 3,7 кв.м.; гардероб 7,5 кв.м.; сан.вузол 1,3 кв.м.; балкон (тераса) 1,3; 1,3 кв.м. Так, на 1-му поверсі знаходиться: коридор площею 9,4 кв.м., сан.вузол 1,3 кв.м., кухня 10,0 кв.м., ізольована кімната, площею 17,0 кв.м., балкон (тераса) 1,3 кв.м. На 2-му поверсі знаходиться: коридор площею 6,2 кв.м., гардероб 7,5 кв.м., ванна кімната 3,7 кв.м., ізольована кімната, площею 10,4 кв.м., ізольована кімната, площею 13,7 кв.м., балкон (тераса) 1,3 кв.м. Згідно зі статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц (провадження № 61-4536св18) зроблено висновок, що «спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків». Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша, друга, третя статті 358 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що «первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Із матеріалів справи вбачається, що частка позивача [PERSON] у праві власності щодо квартири за адресою [ADDRESS] , становить 1/3, що відповідає 27,3 кв.м. від загальної площі квартири та 13,7 кв.м. житлової площі. З урахуванням технічних характеристик квартири зазначених в технічному паспорті, кількості співвласників, враховуючи дотримання відповідності розміру ідеальних часток до розміру житлових приміщень, які виділяються у користування сторонам, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Суд приходить до висновку що запропонований позивачем варіант порядку спільного користування квартирою забезпечує відповідність частин житлового приміщення, які виділяються у користування сторін, розміру ідеальних часток співвласників квартири. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення вимог позову. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved