Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом\~\~до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 26 310 гривень 28 копійок, моральної шкоди у розмірі 1\~000 гривень, а всього 27\~310 гривень 28 копійок. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 26 жовтня 2014 року [PERSON], приблизно о 18.30 годині, керуючи технічно справним належним йому автомобілем легковим універсалом «Шкода Октавіа», д/з ВН 7681 ВА, в умовах необмеженої видимості, рухався по вул. Краснова, з боку вул. Толбухіна, в напрямку Адміральського проспекту в м. Одеса, у середній смузі руху автодороги, яка складається з трьох смуг руху, зі швидкістю 40 км/год, допустив порушення вимог п.п.2.3. «б», 2.10 (в), 12.1, 18.1, 18.4. Правил дорожнього руху. Так, [PERSON], не був уважним, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, і при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», який знаходиться напроти будинку № 15 вул. Краснова в м. Одесі, не вжив певних заходів до зниженні швидкості руху аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода [PERSON], під час того як він перетинав проїжджу частину у напрямку зліва направо по ходу руху його автомобіля по зазначеному нерегульованому пішохідному переході, в той час, коли транспортний засіб, який рухався в суміжній для нього - лівій смузі руху, зменшив перед пішохідним переходом швидкість свого руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON], [INFO], згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2965 від 01.12.2014 заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забита рана і садна лобної ділянки, закриті переломи кісток тазу: лінійний перелом крила правої подвздошної кістки, лінійний перелом правого крила хрестця, перелом правого поперечного відростка п'ятого поясничного позвонка, уламковий перелом переднього краю вертлужної впадини, лінійний перелом гілки правої сідничної кістки, закриті переломи обох гомілкових кісток правої гомілки на межі середньої та нижньої третин зі зміщенням уламків, забита рана області правого ліктьового суглоба, забиті рани й садна правої кісті, синець правого стегна, садна області правого колінного суглоба, які викликали тривалий розлад здоровя стоком більше трьох тижнів (більш ніж 21 день) і за цим критерієм, відповідно до п.п.2.2,2 та 4.6 «правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані умисні дії [PERSON] суд кваліфікував за ст.286 ч.1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі якої призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до ст.75 КК України, звільнено [PERSON] від відбування призначеного йому основного і додаткового покарання, якщо він на протязі іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього вироком суду обовязки, передбачені п.п.2. З, 4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти у кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично зявлятися до органів кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 16 187 грн. 30 коп., і моральну шкоду в сумі 20 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі 885 грн. 60 коп. стягнуто з обвинуваченого [PERSON] на користь держави. Не погодившись з даним вироком старший прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Одеської області [PERSON] 10.03.2015 року звернувся до суду з апеляційною скаргою. Виходячи із тексту апеляційної скарги прокурор не погодився з мірою покарання, а саме: з незастосуванням судом додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом. Жодних питань про зміну порядку відшкодування матеріальних та моральних збитків згідно цивільного позову в апеляційній скарзі не ставилось. З цього можна зробити висновок, про те, що мова йшла про часткове скасування вироку. Однак, у прохальній частині апеляційної скарги прокурор ставить питання про скасування вироку повністю. Вироком апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року вищевказана апеляційна скарга була задоволена. Суд, розглядаючи скаргу у межах заявлених вимог, задовольнив вимоги прокурора та застосував до [PERSON] крім основного і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Жодних питань що до цивільного позову судом не вивіщувалось. 02.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про видачу виконавчого листа що до задоволеного цивільного позову, оскільки даний позов ніким оспорений не був. Однак мені було відмовлено та вказано на відсутність підстав для видачі виконавчого листа оскільки вирок суду першої інстанції скасовано повністю. Під час даної ДТП [PERSON] була заподіяна матеріальна шкода у сумі 26 310,28 грн,, що включає в себе витрати на лікування та реабілітацію після заподіяних ушкоджень. Дана сумма підтверджується копіями квитанцій, які додаються до позовної заяви. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, діями відповідача [PERSON] завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 100 000 грн. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутність позивача (а.с.51). Відповідач в судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз.2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що він був повідомлений належним чином (а.с.48-49). У звязку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 26 жовтня 2014 року [PERSON], приблизно о 18.30 годині, керуючи технічно справним належним йому автомобілем легковим універсалом «Шкода Октавіа», д/з ВН 7681 ВА, в умовах необмеженої видимості, рухався по вул. Краснова, з боку вул. Толбухіна, в напрямку Адміральського проспекту в м. Одеса, у середній смузі руху автодороги, яка складається з трьох смуг руху, зі швидкістю 40 км/год, допустив порушення вимог п.п.2.3. «б», 2.10 (в), 12.1, 18.1, 18.4. Правил дорожнього руху. Так, [PERSON], не був уважним, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, і при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», який знаходиться напроти будинку № 15 вул. Краснова в м. Одесі, не вжив певних заходів до зниженні швидкості руху аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода [PERSON], під час того як він перетинав проїжджу частину у напрямку зліва направо по ходу руху його автомобіля по зазначеному нерегульованому пішохідному переході, в той час, коли транспортний засіб, який рухався в суміжній для нього - лівій смузі руху, зменшив перед пішохідним переходом швидкість свого руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON], [INFO], згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2965 від 01.12.2014 заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забита рана і садна лобної ділянки, закриті переломи кісток тазу: лінійний перелом крила правої подвздошної кістки, лінійний перелом правого крила хрестця, перелом правого поперечного відростка п'ятого поясничного позвонка, уламковий перелом переднього краю вертлужної впадини, лінійний перелом гілки правої сідничної кістки, закриті переломи обох гомілкових кісток правої гомілки на межі середньої та нижньої третин зі зміщенням уламків, забита рана області правого ліктьового суглоба, забиті рани й садна правої кісті, синець правого стегна, садна області правого колінного суглоба, які викликали тривалий розлад здоровя стоком більше трьох тижнів (більш ніж 21 день) і за цим критерієм, відповідно до п.п.2.2,2 та 4.6 «правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вироком Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі якої призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до ст.75 КК України, звільнено [PERSON] від відбування призначеного йому основного і додаткового покарання, якщо він на протязі іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього вироком суду обовязки, передбачені п.п.2. З, 4 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти у кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично зявлятися до органів кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 16 187 грн. 30 коп., і моральну шкоду в сумі 20 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі 885 грн. 60 коп. стягнуто з обвинуваченого [PERSON] на користь держави. (а.с.37-40); Вироком апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2015 року вищевказана апеляційна скаргапрокурора прокуратури Одеської області [PERSON] задоволена. Вирок Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року відносно [PERSON] скасовано. Ухвалено новий вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 5 (пять) місяців позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Застосовано дії ст.75 КК України та звільнено [PERSON] від відбування призначеного йому основного покарання 2 (двох) років 5 (пять) місяців обмеження з іспитовим строком в один рік. Застосовано до [PERSON] дії п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України. Стягнуто з [PERSON] процесуальні витрати по справі за проведення судової експертизи у розмірі 885 грн. 60 коп. на користь держави. Вирок набув законної сили 19 травня 2015 року (а.с.33-36); Відповідно до письмових квитанцій, які містяться в матеріалах справи, [PERSON] витратив грошові кошти на придбання медикаментів (а.с.15-29); Відповідно до ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тошо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1166 ЦК України\~встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа,\~\~ яка\~\~завдала\~\~шкоди,\~\~звільняється\~\~від\~\~її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦПК України про те, що про розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України на користь держави з [PERSON] підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved