Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення коштів в розмірі 93330грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2016року рішенням Тернопільського міськрайонного суду визнано недійсним укладений між ним та ЗАТ «Акцент-Банк» договір фінансового лізингу від 26.05.2015року № А300А+00730008 у зв»язку з його нікчемністю, однак при розгляді справи в суді питання про застосування наслідків нікчемності правочину не розглядалось. Рішення суду набрало законної сили. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився і про причини неявки суд не повідомила, хоча судом приймалися необхідні міри для належного її повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом встановлено наступне. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 травня 2016року визнано недійсним укладений між [PERSON] та ЗАТ «Акцент-Банк» договір фінансового лізингу 26.05.2015року №А300А+00730008 у зв»язку з його нікчемністю. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 07 вересня 2016року вище вказане рішення залишено без змін. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як вбачається з платіжного доручення №АТМ05BLAYG від 05.06.2015р. [PERSON] внесено на рахунок публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» 93330грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, та те, що судом визнано недійсним укладений між [PERSON] та ЗАТ «Акцент-Банк» договір фінансового лізингу 26.05.2015року №А300А+00730008 у зв»язку з його нікчемністю, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача коштів в розмірі 93330грн. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 933,30 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved