Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], 13.06.2008р.н., і [PERSON], 11.01.2011р.н. Вказує, що влітку 2017 року відповідач разом з дітьми стала проживати окремо від нього (позивача) та з цього часу у них почалися непорозуміння з приводу його (позивача) участі у вихованні дітей. Зазначає, що відповідач [PERSON] створює йому штучні перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, така відмовляється спілкуватись з ним (позивачем), провокує його на протиправні дії, перевела дітей в інший навчальний заклад, не дозволяє йому забирати дітей до свого місця проживання. Стверджує, що бажає бачитися та спілкуватися з дітьми без будь-якого стороннього контролю, бажає забирати їх до себе додому, відвозити їх на відпочинок. З огляду на наведене, просить суд постановити рішення, яким зобовязати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з синами [PERSON] та [PERSON], визначити наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: безперешкодні зустрічі з дітьми без участі будь-яких інших осіб; безперешкодне проведення відпустки з дітьми без участі відповідача [PERSON]; безперешкодна участь у спільному святкуванні днів народження синів (з можливою участю інших осіб) кожного року 13 червня і 11 січня з 08 години 00 хв. до 22 год. 00 хв.; безперешкодна участь у спільному святкуванні державних свят України на кожне державне свято України з 08. год. 00 хв. до 22 год. 00 хв.; необмежене спілкування з синами особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; в день його побачення з дітьми визначити йому право забирати їх з дому/школи особисто. Також просить зобовязати відповідача [PERSON] за два дні до його зустрічі з синами, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання змін, повідомити його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги позивача [PERSON], покликаючись на наступні обставини: позивачем не зазначено, яким саме чином вона вчиняє йому перешкоди у спілкуванні та вихованні ним дітей та не надано будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення нею, відповідачкою, таких перешкод; вона (відповідач) не заперечує щодо спілкування та участі батька у вихованні їх спільних дітей, однак позивач не проявляє ініціативи щодо проведення з дітьми спільного часу, не цікавиться особистим життям дітей, не відвідує їх; ані в позовній заяві, ані в додатках до неї відсутні відомості щодо попереднього звернення позивача до органу опіки та піклування щодо визначення способів його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, як і відсутнє з цього приводу відповідне рішення органу опіки та піклування; позивачем порушена процедура для визначення способу його участі у вихованні дітей; звернення позивача до суду з зазначеним позовом без попереднього звернення до органу опіки та піклування та без постановлення таким органом відповідного рішення на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дітей, інших обставин, що мають істотне значення, - є передчасним. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], а розгляд справи у відповідності до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України здійснювати за її (відповідачки) відсутності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав та мотивів, що наведені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак в матеріалах справи наявне її клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, а скерував на адресу суду висновок органу опіки та піклування від 08.10.2018р. №36-4391 щодо розвязання спору за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 03.10.2018р. №3/18, а також клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.04.2018р. Судове рішення про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 05.06.2018р. Від шлюбу подружжя має малолітніх дітей синів [PERSON], 13.06.2008р.н. і [PERSON], 11.01.2011р.н. Влітку 2017 року сторони по справі стали проживати окремо та з цього часу діти проживають разом з матірю, відповідачкою по справі [PERSON] Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. При цьому відповідно статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. З долучених же стороною позивача до позовної заяви матеріалів не вбачається та обставина, що мати дітей [PERSON] чинить перешкоди батьку у спілкуванні з ними. Позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження фактів вчинення йому з боку відповідачки перешкод у спілкуванні та вихованні дітей. Також з матеріалів справи не вбачається, що позивач [PERSON] з приводу своїх порушених прав звертався до служби у справах дітей чи до правоохоронних органів. Так, позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми у листопаді 2017р., а заява позивача щодо надання висновку про встановлення днів та годин зустрічей з малолітніми дітьми, була зареєстрована Центром надання адміністративних послуг Шевченківського району м.Львова 18.07.2018р. за №3-К-67911/АП-Ш-36, тобто вже в ході розгляду даної цивільної справи в суді, після отримання судом відзиву відповідача [PERSON] на позовну заяву. Наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо розвязання спору за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми від 08.10.2018р. №36-4391 був наданий на підставі ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 13.08.2018р., якою було задоволено клопотання сторони позивача про витребування від органу опіки та піклування письмового висновку щодо участі [PERSON] у вихованні дітей. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування від 08.10.2018р. №36-4391 фактів вчинення позивачу перешкод в спілкуванні та вихованні дітей не встановлено; мати дітей [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини пояснила, що не чинить перешкод у зустрічах [PERSON] з малолітніми синами. Крім того, позивач, заявляючи позовні вимоги з зазначенням конкретних способів його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, жодним чином не обґрунтував та не підтвердив належними та допустимими доказами того, що такі спосіб та порядок спілкування з дітьми визначені з врахуванням віку дітей, режиму їх дня, навчання та відпочинку, зайнятості батьків і т.і. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2018р. у справі № 754/13775/15-ц. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підсумовуючи, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому в позові слід відмовити з підстав його недоведеності. Водночас, суд розяснює позивачу [PERSON], що у разі вчинення відповідачкою [PERSON] таких перешкод або у разі ухиляння нею від виконання рішення органу опіки та піклування, яким встановлено способи його участі у вихованні та спілкуванні дітьми, позивач має право вернутися до суду з позовом про захист своїх прав та інтересів. У відповідності до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed