Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи втратившою право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [PERSON] є одноосібним власником будинку № 47 по вул.Шевченка в с.Макарьово, Мукачівського району, що стверджується свідоцтвом виданим 07 грудня 2016 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2663. На даний час у вищевказаному будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що стверджується довідкою №683 від 10 липня 2017 року виданої виконкомом Макарівської сільської ради Мукачівського району. Так, реєстрація відповідача у належному позивачу будинку створює їй перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні будинком, а з часу набуття у власність позивачем будинку, встановити місце знаходження відповідача не вдалося. [PERSON] не являється ні власником даного будинку, ні членом сім'ї, а також жодних договорів з відповідачем, щодо передання йому у найм належного позивачу будинку, позивач не укладала. Окрім того, відповідач добровільно сам виїхав з даного будинку, що стверджується актом обстеження від 10 липня 2017 року. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] звертається до суду в інтересах [PERSON] та просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком №47, який знаходиться по вулиці Шевченка в селі Макарьово Мукачівського району Закарпатської області. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 грудня 2016 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] видано Свідоцтво зареєстроване в реєстрі №2663, яким посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, яке знаходиться за адресою: село Макарьово, вулиця Шевченка, будинок № 47, Мукачівського району Закарпатської області (а.с.5), про що також свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 грудня 2016 року (а.с.6-7). -2- З копії Довідки №683 виданої виконкомом Макарівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 10 липня 2017 року вбачається, що за адресою: с.Макарьово, вул. Шевченка буд.№47, Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрований [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі №4 на 2016-2020 роки (а.с.8). Відповідно до Акту обстеження домогосподарства за адресою: с.Макарьово, вул. Шевченка, 47, за №221/02-18 складеного 10 липня 2017 року в складі секретаря виконкому сільської ради - [PERSON], інспектора ВОС сільської ради - [PERSON], депутатів сільської ради - [PERSON], [PERSON], члена виконкому - [PERSON], встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], фактично за місцем реєстрації не проживає більше 9-ти років (а.с.9). Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 07 грудня 2016 року, є власником будинку № 47, який розташований по вул. Шевченка в с.Макарьово Мукачівського району Закарпатської області. Також, за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], однак більше 9-ти років за даною адресою не проживає, що у свою чергу позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] про визнання особи втратившою право на користування жилим приміщенням - необхідно задоволити. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved