Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , у якому, уточнивши позовні вимоги, просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 46 732,64 грн. за період із січня 2014 року по січень 2020 року, визнавши хворобу матері [PERSON] , як наслідок потребування постійного догляду, обставиною, що має істотне значення. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 2001 року він перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. За час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім та працює. На підставі виконавчого листа, виданого 04.04.2005 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, позивач сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи із [INFO] і до його повноліття. [PERSON] належним чином виплачував аліменти понад 10 років, із березня 2005 р. по квітень 2015 р. Із 2015 р. ознаки хвороби Альцгеймера, на яку почала страждати його мати - [PERSON] , почали різко проявлятись, в результаті чого вона отримала інвалідність 1-ї групи. Її чоловік - [PERSON] , [INFO] , не може в силу свого віку доглядати за своєю дружиною. Позивач будучи зобов`язаним доглядати за своїми батьками змушений був припинити працювати, через що у нього склалось важке матеріальне становище, що завадило йому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по сплаті аліментів на утримання свого сина [PERSON] . Позивач, як син, зобов`язаний доглядати за своїми пристарілими батьками та не може на даний час влаштуватись на постійну роботу. Його мати потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] отримує допомогу по догляду в розмірі прожиткового мінімуму, що становить 2 060 грн. в місяць. Дане важке матеріальне становище призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 46 732,64 грн. Протягом 2018-2020 рр. позивач неодноразово звертався до відповідачаз пропозицією досудового врегулювання спору, але це не дало бажаного результату. Протягом 2018-2019 рр. органами ДВС позивач двічі притягувався до адміністративної відповідальності за неналежне виконання рішення суду по сплаті аліментів. В свою чергу позивач змушений був звертатись до суду із заявами про скасування даних штрафів, які були задоволені. Позивач вважає, що, на підставі ч.2 ст. 197 СК України, має всі законні підстави для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах в сумі 46 732,64 грн. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Рукавець О.В. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просять суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У даному шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. 04 квітня 2005 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-3193/05, про стягнення із [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Теофіполь Хмельницької області, жителя [ADDRESS] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи із 14 березня 2005 р. і до його повноліття. Судом встановлено, що син сторін у справі - [PERSON] , [INFO] на даний час є повнолітнім, зі слів позивача працевлаштований та отримує доходи. Згідно з ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №16856, наданого 22.12.2020 р. Теофіпольським РВ ДВС Центрально-Західного міськрайонного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за [PERSON] , за період із вересня 2015 року по січень 2020 року рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 46 732,64 грн. Згідно довідки №882, виданої 10 квітня 2019 року Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею, [PERSON] перебуває на обліку у Тернопільській психоневрологічній лікарні з діагнозом: судинна деменція із 2015 року. Неодноразово лікувалася стаціонарно. Згідно довідки до акта МСЕК від 02 червня 2017 року, [PERSON] , [INFO] призначено першу групу інвалідності підгрупи «А» - довічно, у зв`язку з чим остання потребує постійного стороннього догляду. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року визнано [PERSON] , [INFO] , проживаючу та зареєстровану за адресою: [ADDRESS] - недієздатною. Встановлено опіку над нею, призначивши [PERSON] її опікуном. Як вбачається із довідки 8/4, виданої 12 лютого 2019 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, [PERSON] одержує допомогу по догляду за інвалідом І-ї групи [PERSON] , [INFO] , із 01.06.2017 р. по 31.05.2019 року, в розмірі 1 853,00 грн. Як вбачається із записів у трудовій книжці серії [NUMBER] , [PERSON] офіційно не працює із квітня 2015 року. Так, суд приймає до уваги те, що заборгованість по аліментах у позивача виникла у період із вересня 2015 року по січень 2020 року саме, у зв`язку з його хворобою його матері - [PERSON] , [INFO] та призначення позивача опікуном над недієздатною [PERSON] , яка потребує постійного догляду, відтак призвело до можливості позивача працювати та отримувати доходи. Єдиним джерелом доходів позивача є соціальна допомога по догляду за інвалідом 1-групи [PERSON] , що підтверджено відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 19.06.2020 року №2662. Вказані позивачем обставини мають істотне значення у розмінні частини другої статті 197 СК України для задоволення позову про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, тому судвважає за доцільне звільнити позивача від сплати суми заборгованості по аліментах, яка утворилася за період з вересня 2015 року по січень 2020 року в розмірі 46 732 грн. 64 коп., тим самим задовольнивши позовні вимоги. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved