Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження: вид обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 01.01.2000, видавник: [PERSON] нотконтора; відомості про суб»єктів обтяження: особа, майно/прав, \~ \~ \~ \~якої обтяжуються: [PERSON], причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду; реєстраційний номер обтяження: 4147544; зареєстровано: 01.12.2006 09:48:24, реєстратором: [PERSON] державна нотаріальна контора, [PERSON] міський нотаріальний округ; зміст, характеристика обтяження: № реестра: 234126-351, внутр. №8С015F3С28F13С2D214А, коментарій: 8-4алф.кн.; опис предмета обтяження: окреме майно; додаткові відомості: не вказ. Состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, коментарій: Борислав Львівська обл., Бориславський р-н, м.Борислав, вул. не вказ. (м.Борислав) та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що йому, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради 01.10.2012 року, зареєстрованого КП ЛОР «Дрогобицьке МЕТІ та ЕО» 02.10.2012року за реєстраційним номером 37756621, на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Гонти, 23 в м.Бориславі Львівської області. Також згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 2140 від 25.05.2000року йому, [PERSON], на праві власності належить земельна ділянка для обслуговування будинку, площею 1000кв.м., що розташована в м.Бориславі по вул.Гонти, 23. А згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №912339 від 28.01.2009року, на праві власності належить земельна ділянка для ведення садівництва, площею 1002кв.м., що розташована в м.Бориславі по вул.Гонти, 23. Вирішивши розпорядитися належним на праві власності нерухомим майно звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], видавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №137226934 від 11.09.2018року, повідомила, що вчинити нотаріальну дію по відчуженню належного нерухомого майна не може, оскільки існує такий вид обтяження, як заборона на нерухоме майно на імя [PERSON]. Згідно виданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №137226934 від 11.09.2018року, стало відомо, що відомості про реєстрацію заборони нерухомого майна на імя [PERSON] внесено до 01.01.2013року реєстратором [PERSON] державною нотаріальною конторою [PERSON] міського нотаріального округу в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4147544, 01.12.2006 о 09:48:24; № реєстра:234126-351, внутр. №8С015F3С28F13С2D214А, коментарій: 8-4алф.кн. Листом від 30.08.2018року за №2159/01-21 Львівський державний нотаріальний архів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України повідомив, що в Алфавітній книзі до реєстру заборон та арештів за 1972-2001роки [PERSON] державної нотаріальної контори Львівської області на сторінці №4 є запис за порядковим №8 прізвище, ім»я та по-батькові особи на будівлю якої накладено заборону - [PERSON], № за реєстром - 412. Однак, за даними Львівського державного нотаріального архіву ідентифікувати особу гр. [PERSON] є неможливо, а відомості щодо накладення заборони відчуження 01.12.2006р. на підставі повідомлення б/н 01.01.2000р. [PERSON] державної нотаріальної контори на майно гр.[PERSON] відсутні. Документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна гр.[PERSON] на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалися. З урахуванням вищевикладеного, у звязку з відсутністю відомостей щодо накладення заборони відчуження на підставі повідомлення б/н 01.01.2000р. [PERSON] державною нотаріальною конторою на майно [PERSON], є всі підстави стверджувати, що відсутні докази на підтвердження того, що на даний час існують обставини, що стали підставою для накладення заборони відчуження належного, [PERSON], на праві власності нерухомого майна. За таких обставин, припинити обтяження (скасувати заборону) без всіх ідентифікуючих ознак у звязку із відсутністю документів (відомостей) щодо накладення заборони на належне йому на праві власності нерухоме майно у позасудовому порядку неможливо, відтак, вимушений звернутися у суд з даним позовом. Позивач [PERSON]\~у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори у судовому засіданні не зявився, До суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника, з приводу задоволення заявлених вимог покладаються на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічна норма міститься і в ст. 16 ЦК України, зокрема кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні вимоги закріплені в ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради 01.10.2012 року, зареєстрованого КП ЛОР «Дрогобицьке МЕТІ та ЕО» 02.10.2012року за реєстраційним номером 37756621, на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Гонти, 23 в м.Бориславі Львівської області. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 2140 від 25.05.2000 року, [PERSON], на праві власності належить земельна ділянка для обслуговування будинку, площею 1000кв.м., що розташована в м.Бориславі по вул.Гонти, 23. А згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №912339 від 28.01.2009року, на праві власності належить земельна ділянка для ведення садівництва, площею 1002кв.м., що розташована в м.Бориславі по вул.Гонти, 23. Вирішивши розпорядитися належним на праві власності нерухомим майно звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], видавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №137226934 від 11.09.2018року, повідомила, що вчинити нотаріальну дію по відчуженню належного нерухомого майна не може, оскільки існує такий вид обтяження, як заборона на нерухоме майно на імя [PERSON]. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору; Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Згідно виданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта за №137226934 від 11.09.2018року, стало відомо, що відомості про реєстрацію заборони нерухомого майна на ім»я [PERSON] внесено до 01.01.2013року реєстратором [PERSON] державною нотаріальною конторою [PERSON] міського нотаріального округу в Єдиний реєстр заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4147544, 01.12.2006 о 09:48:24; № реєстра:234126-351, внутр. №8С015F3С28F13С2D214А, коментарій: 8-4алф.кн. Листом від 30.08.2018року за №2159/01-21 Львівський державний нотаріальний архів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України повідомив, що в Алфавітній книзі до реєстру заборон та арештів за 1972-2001роки [PERSON] державної нотаріальної контори Львівської області на сторінці №4 є запис за порядковим №8 прізвище, імя та по-батькові особи на будівлю якої накладено заборону - [PERSON], № за реєстром - 412. Однак, за даними Львівського державного нотаріального архіву ідентифікувати особу гр. [PERSON] є неможливо, а відомості щодо накладення заборони відчуження 01.12.2006р. на підставі повідомлення б/н 01.01.2000р. [PERSON] державної нотаріальної контори на майно гр.[PERSON] відсутні. Документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна гр.[PERSON] на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалися. З урахуванням вищевикладеного, у звязку з відсутністю відомостей щодо накладення заборони відчуження на підставі повідомлення б/н 01.01.2000р. [PERSON] державною нотаріальною конторою на майно [PERSON], є всі підстави стверджувати, що відсутні докази на підтвердження того, що на даний час існують обставини, що стали підставою для накладення заборони відчуження належного, [PERSON], на праві власності нерухомого майна. Отже, судом встановлено, що в даному випадку існують перешкоди у розпорядженні позивачем належним йому майном, тобто має місце втручання у право власності [PERSON] без законних на те підстав, що є порушення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 41 Конституції України. А тому таке право підлягає відновленню. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження. Згідно пункту 1 ч. 3ст.133ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. ст.137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Так витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 17 жовтня 2018 року, між адвокатом [PERSON] (та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги. В матеріалах справи міститься акт виконаних робіт від 22 жовтня 2018 року, згідно якого адвокат [PERSON] надала, а [PERSON] прийняв та оплатив послуги в сумі 1200 грн. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній будь-який платіжний документ, який підтверджує сплату [PERSON] адвокату [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1200 грн., що заявлені в позовних вимогах. Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким процесуальні кодекси викладені у новій редакції, Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визнано таким, що втратив чинність. Відтак, на сьогодні закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, однак він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони. Відповідно п.47, п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013), витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи, суд констатує, що позивачем не надано документів, що свідчать про оплату гонорару, оформлених у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Враховуючи вищевикладене, суд вважає безпідставною та необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення витрат за правничу допомогу, а тому таку, що не підлягає до задоволення. На підставі викладеного, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 11, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial