Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд з даним позовом до відповідача про стягнення боргу, покликаючись на те, що 19.11.2014 року він позичив [PERSON] 4000 доларів США та 3000 євро, які він відповідно до письмової розписки від 19.11.2014р. зобов»язувався повернути на протязі 6-ти місяців. Термін сплати боргу сплив, однак відповідач свого зобов»язання щодо повернення боргу не виконав до цього часу. В уточнених позовних вимогах просить суд, стягнути з [PERSON] в його користь 4000 доларів США та 3000 євро боргу та судові витрати. Заочним рішенням від 08.04.2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] борг в сумі 4000 доларів США та 3000 євро і 1238,29грн. судового збору. Ухвалою від 20.10.2015р. заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08.04.2015р. скасовано. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В обґрунтування навів обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволені позову відмовити. Додатково пояснили, що на прохання [PERSON] [PERSON] у 2008 році позичив 3000 доларів США та 4000 євро [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення йому вказаних коштів та під тиском позивача [PERSON] 19.11.2014 року написав розписку про позику у [PERSON] 3000 доларів США та 4000 євро. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він був присутній під час написання [PERSON] розписки про позику коштів у [PERSON], про що підписався в розписці, однак в якій саме сумі не пригадує. При самій передачі коштів він не був присітній. У [PERSON] гроші позичав [PERSON], однак чи для себе, чи для [PERSON] він не знає. Заслухавши сторони та свідка, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З оглянутої в судовому засіданні розписки установлено, що [PERSON] позичив 19.11.2015 року у [PERSON] гроші в сумі 4000 доларів США та 3000 євро та зобов'язується повернути їх на протязі 6-ти місяців. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку). Ч.2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як передбачено ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч.2 ст.1051 ЦК України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними та допустимими доказами. Факт передачі грошей підтверджений розпискою. Таким чином, факт написання розписки про отримання грошей є доказом отримання грошей позичальником від позикодавця. Також, твердження відповідача про те що кошти в сумі 3000 доларів США та 4000 євро він не позичав у позивача, а [PERSON] позичив вказані кошти померлому [PERSON] спростовуються показами позивача та свідка. Таким чином, судом встановлено істотне порушення умов договору зі сторони [PERSON] та відповідно позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатив 1238,29 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved