Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу мотивуючи свої вимоги тим, що 18 січня 2018 року він позичив громадянці [PERSON] 500 доларів США, які відповідач зобов'язалась повернути в термін до 18 квітня 2018 року, що підтверджується розпискою від 18.01.2018, написаною [PERSON] власноруч. В зазначений термін відповідач гроші не повернула, на телефонні дзвінки не відповідає. 19 квітня 2018 року ним направлено на адресу [PERSON] лист з вимогою повернути кошти, який, згідно даних системи Укрпошти, адресатом отримано 21 квітня 2018 року. Однак кошти до теперішнього часу йому не повернуто. Тому змушений звернутись до суду з метою захисту його порушених прав. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цсі3, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц). Офіційний курс НБУ станом на 24.07.2018 року склав 26,4497 грн. за 1 долар США. Таким чином борг становить 500 х 26, 2273 = 13224,85 грн. Сума судових витрат позивача: судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог. Підтверджую, що мною не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Таким чином позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]; на користь [PERSON], що зареєстрований та мешкає за адресою, вул. Широка б. 131 кв. З, смт. Якимівка, Якимівського району Запорізької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків. [NUMBER]; 13224,85 грн. суми боргу за договором позики, а також понесеш позивачем судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, зазначивши, що на теперішній час її матеріальне становище не дає можливості повернути зазначений борг. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, а саме: копію розписки ( а.с.3); копію вимоги ( а.с. 4); копію повідомлення Укрпошти (а.с.5); копія паспорту відповідачки ( а.с. 6), вважає, що позовні вимоги підлягають\~\~повному задоволенню. Судом встановлено, що 18 січня 2018 року позивач надав в борг відповідачу, громадянці [PERSON] 500 доларів США, які вона зобов'язалась повернути в термін до 18 квітня 2018 року, що підтверджується розпискою від 18.01.2018, написаною [PERSON] власноруч. В зазначений термін відповідач гроші не повернула, на телефонні дзвінки не відповідає. 19 квітня 2018 року ним направлено на адресу [PERSON] лист з вимогою повернути кошти, який, згідно даних системи Укрпошти, адресатом отримано 21 квітня 2018 року. Однак кошти до теперішнього часу позивачу не повернуто. У відповідності до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з приписів ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)у строк, та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. З оглянутої судом наданої позивачем розписки від 18.01.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: смт. Якимівка, вул. Б. Хмельницького, 58а/1, взяла в борг у [PERSON], [INFO] суму, єквівалентную 500 ( п'ятьсот ) доларів США, які зобовязується повернути в строк 3 місяця до 18 квітня 2018 року. Отже, судом встановлено, що надана позивачем розписка містить факт та дату отримання відповідачем грошових коштів та містить зобов'язання про їх повернення. Відповідно до вимог ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~\~ На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved