Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 12.07.2011 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2011 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 03.06.2011 року і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист. Як зазначає позивач, на той момент, коли він проходив військову службу в Державній прикордонній службі України, сума стягуваних аліментів не впливала на його матеріальний стан, оскільки він отримував гідну заробітну плату, мав гарний стан здоров'я, не мав на утриманні ще однієї малолітньої дитини, а також дружини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. 11.01.2018 року його було комісовано зі служби за станом здоров'я. На даний час він не працює, не є приватним підприємцем, є учасником бойових дій (АТО) та став інвалідом ІІ групи, потребує коштовного хірургічного втручання, на даний час оформлює пенсію по інвалідності. Також, з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, сплата аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду, є неможливою. Посилаючись на викладені обставини, що значно ускладнили його матеріальне становище, позивач просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Апеляційного суду м.Києва від 21 грудня 2011 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], а саме стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до 17.09.2022 року, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з'явився, надавши суду заяву, в якій за станом здоров'я просить розглядати справу в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. При цьому вказала, згодна на зменшення розміру аліментів до ? частини заробітку (доходу) позивача. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.05.2004 року, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 12.07.2011 року (а.с.4-5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.11). Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 21.12.2001 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.06.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). 27.04.2018 року старшим державним виконавцем Корольовського відділу ДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду (а.с.10). З 25.06.2013 року позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.14, 15). Також, згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 18.10.2017 року № 1278, позивач [PERSON] в період з 20.10.2016 року по 18.10.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с.21). Як вбачається з виписного епікризу № 5169/558 Відділення травматології та ортопедії Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, позивач перебував у вказаному медичному закладі з 12.12.2017 року по 28.12.2017 року (з 21.11.2017 року по 12.12.2017 року у відділенні терапії) на лікуванні, за медичними показниками потребує протезування обох кульшових суглобів (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про хворобу № 13/37 від 22.12.2017 року за результатами огляду позивача Госпітальна військово-лікарська комісія Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України встановила, що позивач має захворювання, пов'язані із проходженням військової служби та визначила, що позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.18, 19). За висновком № 477/16 від 16.04.2018 року Профільної комісії з питань лікування та медичної реабілітації учасників антитерористичної операції (АТО) КУ «Профільна клінічна лікарня ім.О.Ф. Гербачевського», позивачу згідно його діагнозу показано ендопротезування обох кульшових суглобів. Орієнтовна вартість 150 000 грн. (а.с.20). Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 0277448 від 28.02.2018 року, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 029239 від 28.02.2018 року, посвідчення серії Є № 039580 від 21.03.2018 року, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності зі ступенем втрати професійної працездатності 60 %, протипоказана фізична праця, захворювання пов'язано із захистом Батьківщини (а.с.22, 23, 24). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.09.2018 року № 3030, позивач дійсно перебуває на обліку у вказаному управлінні та отримує пенсії по інвалідності з 01.09.2018 року по 30.09.2018 року в розмірі 6838,25 грн. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, та те, що у позивача [PERSON] дійсно змінився сімейний та матеріальний стан в зв'язку з укладенням нового шлюбу, народженням другої дитини, погіршенням стану здоров'я, що потребує коштовного лікування, встановленням інвалідності ІІ групи, суд вважає, що дійсно є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2011 року. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до 17.09.2022 року, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: approved