Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з названим позовом стверджуючи, що 31.07.2016 року за проханням відповідача [PERSON], він надав останньому в борг 40 000 (сорок тисяч) грн., про що свідчить розписка, написана відповідачем власноручно. Згідно з домовленістю та відповідно до тексту розписки, відповідач зобов'язався повернути гроші до 20 липня 2017 року. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути отримані кошти, посилаючись на скрутне матеріальне становище, тому позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу в розмірі 40 000 грн.00 коп., моральної шкоди на суму 30 000 грн. та сплачену суму судового збору в розмірі 1280 грн.00 коп. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача щодо стягнення з нього заборгованості за договором позики визнав, однак заперечував проти стягнення з нього коштів за заподіяну моральну шкоду. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2016 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 40 000 грн.00 коп., про що останній власноруч написав розписку про отримання коштів (а.с.5 ). Згідно з домовленістю та відповідно до тексту розписки, [PERSON] зобов'язався повернути гроші [PERSON] 20 липня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частина 1 ст. 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Укладення договору позики підтверджено розпискою від 31 липня 2016 року, яку напив [PERSON] власноручно. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.ч.1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За правилами статті 1050 ЦК України, в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частини 1,2 ст. 625 ЦК України встановлюють, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення із [PERSON] 40 000 грн. боргу за договором позики підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення заподіяної моральної шкоди, суд виходить з наступного. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлено в ст.16 ЦК України, а саме, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування моральної шкоди (п.9 ч.2 ст.16). Моральна шкода відшкодовується у випадках, передбачених законом або договором. У даному випадку, договором між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди. В тому числі і з підстав невиконання боржником своїх зобов'язань. Закон, що регулює дані правовідносини, також не передбачає відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання умов договору, в тому числі договору позики. Тому суд не вбачає законних підстав для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди за невиконання ним договірних зобов'язань. Стаття 1167 ЦК , яка передбачає відшкодування шкоди винними діями особи, на дані правовідносини, які виникли з договору, не розповсюджується, оскільки регулює випадки заподіяння шкоди, не пов'язаної з договірними правовідносинами між заподіювачем шкоди і постраждалою особою. Крім того, згідно ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдана моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст.10,11,60 ЦПК України позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної (немайнової) шкоди, і її розмір, а також підстави для її відшкодування. Натомість позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. За правилами ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, у відповідності із чим необхідно стягнути із відповідача на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Встановлені судом обставини підтверджуються: - копією розписки від 31.07.2016 року; - іншими письмовими матеріалами справи. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], стягнувши із [PERSON] на його користь суму основного боргу, в загальній сумі 40 000 грн.00 коп., а також сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial