Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON],[PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що є власником будинку [ADDRESS], крім нього у вказаному будинку зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім даних осіб у вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які в будинку не проживають протягом останніх 27 років, їх фактичне місце перебування невідоме, жодного спільного господарства з позивачем та третіми особами вони не ведуть, участі у витратах на оплату комунальних послуг та інших платежів не беруть необхідних для утримання будинку, жодних їх речей та цінностей в будинку немає, тому просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] такими,що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили позов задоволити. Треті особи [PERSON], [PERSON],[PERSON] пояснила, що зареєстровані та проживають в будинку по [ADDRESS]. Також в даному будинку зареєстровані та протягом тривалого часу не проживають відповідачі [PERSON], та [PERSON] тому вважаю,що позо підлягає до задоволення. Відповідачі [PERSON],[PERSON] в судове засідання не з»явились про день та час судового засідання були повідомлені належним чином через оголошення в пресі, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Личаківського районного відділу у м.Львові Головного управління державної міграційної служби у Львівській області в судове засідання не з»явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач та треті особи не заперечили. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази заслухавши пояснення позивача та його представника, третіх осіб, приходить до висновку про те,що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав: Ст. 57 ЦПК України визначено,що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до розяснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. З представленого суду витягу про державну реєстрацію прав №32923983 від 20.01.2012 року (а.с.7) позивач [PERSON], є власником будинку [ADDRESS]. Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописки №3481, виданої ЛКП №507 в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідачі [PERSON],[PERSON] (а.с.6). Комісією ЛКП №507 складено акти від 13.06.2016 року про те, що зі слів сусідів відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в будинку [ADDRESS] протягом 27 років (а.с.10-11). Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку про те,що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, так як вказані вище акти складені комісією ЛКП 13 червня 2016 року, позивач звернулась в суд з даним позовом 01 липня 2016 року, відтак дані акти не є підтвердженням відсутності відповідачів за місцем їх реєстрації протягом 27 років, як стверджує в позовній заяві позивач, і такі на думку суду не є достатнім і належним доказом для задоволення позову.

Outcome: dismissed