Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вказаним вище позовом, в якому просив суд витребувати із незаконного володіння Прокурату Одеської області грошові кошти у розмірі 19.966,00 грн. Свої вимог позивач обґрунтував наступним. Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 20 червня 2007 року, позивач був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України і йому було призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 2 роки і п'ять місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини особистого майна. В рамках досудового слідства по вказаній вище кримінальній справі у [PERSON] було арештовано майно. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня 2008 року було прийняте рішення про зняття арешту на грошові кошти, які були вилучені при огляді автомобіля, а саме: 315,00 гривень та 1.900,00 доларів США, які були передані на депозитний рахунок прокуратури Одеської області та їх повернення [PERSON] Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 20 червня 2007 року набрав чинності як і вищевказана ухвала. Позивач неодноразово звертався до Прокуратури Одеської області з проханнями повернути кошти, однак до сьогодні їх не отримав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позові, представник Прокуратури Одеської області проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що на депозитному рахунку Прокуратури Одеської області знаходиться лише 315,00 грн. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом були встановлені наступні обставини та відповідні їй правовідносини. Як випливає з матеріалів справи, вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 20 червня 2007 року, [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та йому було призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 2 роки і п'ять місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини особистого майна. В рамках досудового слідства по вказаній вище кримінальній справі у [PERSON] було арештовано майно. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23.04.2008 року було знято арешт, крім іншого, на грошові кошти, вилучені за постановою слідчого від 15.03.2004 року. Відповідно до постанови від 26.01.2004 року, кримінальну справу № 05200200317, яку об'єднано з кримінальною справою № 051200100198, прийнято до свого провадження старшим слідчим по особливо важливим справам Генеральної прокуратури України Климович Г.І. Постановою від 24.05.2004 року старшого слідчого по особливо важливим справам Генеральної прокуратури України у якості обвинуваченого притягнуто [PERSON] Крім того, постановою від 12.03.2004 року прокурора-криміналіста слідчої групи Генеральної прокуратури України, Кошмала В.М., було накладено арешт на грошові кошти [PERSON], які вилучено при огляді автомобіля «ВМW» державний номер [NUMBER] в сумі 315,00 грн. та 1.900,00 доларів США. Згідно ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В своєму позові [PERSON] просив суд повернути із незаконного володіння Прокуратури Одеської області грошові кошти у розмірі 19.966,00 гривень, однак позивач не надав доказів та відповідних розрахунків, з яких він виходив при визначенні такого розміру коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні та не ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим, не підлягають задоволенню. Крім того, Прокуратура Одеської області є неналежним відповідачем у цій справі.

Outcome: dismissed