Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з коштів, накладених постановою слідчого прокуратури Харківської області від 07.08.2012 року для подальшого повернення цих коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 23 червня 2012 року в ході проведення обшуку працівниками УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області в житловому приміщенні за адресою, в якій він зареєстрований та мешкаю, за його відсутності у нього було вилучено грошові кошті на суму 1000 (одна тисяча) доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів, у кількості 10-ти купюр (HD 62258803 B, HL 40218423 F, KI 06126221 A, FH 02722406 A, HB 78538542 G, HB 00133328 P, HE 33829756 D, HA 70434342 A, CB 76834186 B, HA 70434343 A). В подальшому на зазначені кошти постановою слідчого прокуратури Харківської області від 07 серпня 2012 року було накладено арешт. Октябрським районним судом м. Полтави розглядалась кримінальна справа №1622/16159/2012, за обвинуваченням його сина, [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України. 28 березня 2016 року по вказаній справі рішенням Октябрського районного суду м. Полтави [PERSON] було виправдано. 10 січня 2017 року Колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області виправдувальний вирок Октябрського районного суду м. Полтави було залишено без змін, а апеляцію прокурора Полтавської місцевої прокуратури - залишено без задоволення. 07 червня 2018 року Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10 січня 2017 року залишив без змін. 08 листопада 2018 року його син - [PERSON] , звернувся до суду із заявою про вирішення питання про долю речових доказів по справі у відповідності зі ст.ст. 409, 411 КПК України в редакції 1960 року. 06 грудня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави виніс ухвалу у справі № 1-в/554/164/2018, якою заяву задовольнив частково, а саме, було повернуто мобільний телефон, сумку-барсетку, щоденник та сім-картку мобільного оператора. В частині що стосувалась повернути грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча доларів СІЛА), котрі було вилучено в нього вдома протоколом обшуку від 23.06.2012 року суд зазначив про необхідність дотримання процедури виключення майна з акту опису та арешту в порядку ЦПК України. Враховуючи вищезазначене, а також те, що грошові кошти на загальну суму 1000 (одна тисяча) доларів США не мають відношення до матеріалів кримінальної справи, а належать його сім`ї як власні накопичення, просить розглянути питання щодо можливості повернення йому перелічених коштів. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 року відкрито спрощено позовне провадження у справі. Позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі, через систематичну неявку в судові засіданні представника відповідача, просить розгляду справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, відзиву проти позову не надав. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомлений про місце і час судового засідання до суду не з`явився, представник відповідача не повідомив суд про причини неявки, жодних клопотань до суду не надходило, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та у відповідності до положень ч.4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено та вбачається згідно протоколу обшуку від 23.06.2012 року, за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , 23.06.2012 було проведено обшук, в результаті якого були вилучені грошові кошти на суму 1000 (одна тисяча) доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів, у кількості 10-ти купюр (HD 62258803 B, HL 40218423 F, KI 06126221 A, FH 02722406 A, HB 78538542 G, HB 00133328 P, HE 33829756 D, HA 70434342 A, CB 76834186 B, HA 70434343 A). Постановою слідчого від 07.08.2012 року накладено арешт на вилучені під час проведення обшуку 23.06.2012 року у [PERSON] грошові кошти на суму 1000 (одна тисяча) доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів, у кількості 10-ти купюр (HD 62258803 B, HL 40218423 F, KI 06126221 A, FH 02722406 A, HB 78538542 G, HB 00133328 P, HE 33829756 D, HA 70434342 A, CB 76834186 B, HA 70434343 A). Вказані кошти передано на зберігання до «Ф-ХОУ ОАО «Ощадбанк». В листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про вирішення питання про долю речових доказів. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2018 року заяву [PERSON] задоволено частково, повернуто мобільний телефон «Nokia 8800Art» в корпусі чорного кольору з sim-карткою оператора мобільного зв`язку «djuice» на якій вказаний номер [NUMBER] , чорну сумку-барсетку, щоденник. В задоволенні інших вимог відмовлено. Відповідно до статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею першою Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. На сьогодні існування арешту порушує право власності позивача. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, оскільки суду не надано відомостей щодо необхідності існування арешту коштів, накладених постановою слідчого прокуратури Харківської області від 07.08.2012 року. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved