Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем 27.07.1996 року був укладений шлюбу, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що 27.07.1996 року складено відповідний актовий запис №1350. Від шлюбу у подружжя спільних неповнолітніх дітей немає. Спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з відмінністю поглядів на життя подружжя. На думку позивача, одруження виявилося невдалим. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинено. Позивач вважає, що шлюб фактично розпався, виникла необхідність його розірвати, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 11.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечень щодо заочного розгляду справи в письмових заявах по суті справи не висловлював. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася тричі завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 27.07.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що 27.07.1996 року складено відповідний актовий запис №1350 (а.с.16). Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач підтримує позовні вимоги, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved