Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив витребувати від відповідачів на його користь належні йому: - легковий автомобіль «Lexus RX300», 2001 року випуску, чорного кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - легковий автомобіль «Lexus GX470», 2006 року випуску, чорного кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - легковий автомобіль «Lexus GX470», 2006 року випуску, біжового кольору, двигун № [NUMBER], кузов [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]; - легковий автомобіль «Lexus LX570», 2008 року випуску, білого кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - легковий автомобіль «ТАТА LPT613/49», 2008 року випуску, шасі [NUMBER] державний реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль «МАЗ543302-220», 2007 року випуску, білого кольору, шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]; - напівпричеп «МАЗ437041-268», 2007 року випуску, білого кольору, шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]; - напівпричеп «МАЗ 93866», 1992 року випуску, біжового кольору, шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]; - причеп «НЕФАЗ 9334», 2004 року випуску, оранжевого кольору, шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль «МАЗ 93866», 1993 року випуску, зеленого кольору, шасі [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], посилаючись на таке З 05 квітня 1986 року по 05 листопада 2009 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2009 року. 05 листопада 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалене рішення, яким припинено право спільної сумісної власності подружжя, та визнано за позивачем право власності на частину майна, в тому числі на те майно, що просить позивач витребувати. Пізніше, на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2014 року, яким на вказані автомобілі визнане право власності за [PERSON], тобто з незалежних від позивача причин, це майно вибуло з його володіння. 19 листопада 2014 року вказане рішення апеляційного суду Одеської області було скасоване, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який знову 12 березня 2015 року ухвалив рішення, аналогічне рішенню від 09 липня 2014 року. Ухвалою ж Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року було скасоване рішення апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року залишено в силі. [PERSON] відмовляється у добровільному порядку відповідно до рішень суду про визнання права власності на вищевказані автомобілі за позивачем, зняти зазначені автомобілі з державної реєстрації та повернути їх власнику - позивачу. Тому позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Справа перебувала на розгляді судді Малиновського районного суду м. Одеси Тополевої Ю.В. Справу, у зв'язку з неможливістю участі судді Тополевої Ю.В. у розгляді справи, в порядку ст. 11-1 ЦПК України передано судді Малиновського районного суду м. Одеси Гуревському В.К. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2016 року прийнято цивільну справу № 521/13789/15-ц, провадження № 2/521/724/16 до свого провадження та продовжено провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2016 року виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, матеріали виділеної цивільної справи передано для реєстрації справи в порядку автоматичного розподілу.Продовжено провадження у справі в частині вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме легкового автомобіля «Lexus GX470», 2006 року випуску, чорного кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в особі свого представника заперечувала проти позову, оскільки автомобіль був реалізований, вона не є його власником. Відповідач [PERSON] в особі свого представника також заперечувала проти позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, допитавши сторін, свідків, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Судом встановлено, що з 05 квітня 1986 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05 листопада 2009 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси був розірваний. Від цього шлюбу є двоє повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 18 листопада 2009 року розлучення між сторонами було зареєстроване у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що був зроблений запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів за №419. В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №1519/7583/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна, набутого під час шлюбу. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна, набутого під час шлюбу задоволено частково. Припинено право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на майно, визначене в рішенні суду в тому числі на: - легковий автомобіль Lexus GX470, 2006 р. в., чорного кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.09.2009р. Виділено в натурі та визнано за [PERSON] право власності на майно, визначене в рішенні суду в тому числі на: - легковий автомобіль Lexus GX470, 2006 р. в., чорного кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 09 липня 2014 року Апеляційним судом Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року скасоване й ухвалено нове рішення. 19 листопада 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 12 березня 2015 року Апеляційним судом Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року скасовано й ухвалено нове рішення. 08 липня 2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року скасовано, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року залишено в силі. Судом встановлено, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року, яке було залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року, було виділено в натурі та визнано за [PERSON] право власності на легковий автомобіль «Lexus GX470», 2006 року випуску, чорного кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24 вересня 2009 року. 30.11.2015 р. [PERSON] подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.04.2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року в частині визнання за [PERSON] права власності на автомобіль «Lexus GX470», 2006 року випуску, чорного кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 03 вересня 2016 р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2016 року залишено без змін. Судом роз'яснено, що суд апеляційної інстанції відмовляючи в позові виходив з того, що смпірний автомобіль 02 червня 2008 року було знято з обліку та 25 вересня 2009 року автомобіль був зареєстрований за іншою особою. На підставі довідки рахунку від 24 вересня 2009 року № КІМ 037453, однак її не було залучено до участі у справі. Також роз'яснено право [PERSON] на повторне звернення до суду першої інстанції з позовом щодо спірного автомобіля зазначивши всіх осіб, які повинні брати участь у розгляді справи. Згідно листа Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої І.І. від 24 березня 2016 року за вих. №112/02-17, вбачється, що 05 червня 2009 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої Юшиним А.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 02 червня 2008 року за реєстровим № 3503, дійсно видали довіреність в порядку передоручення на ім'я [PERSON] на експлуатацію транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Lexus GX470», 2006 року випуску, чорного кольору, двигун [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Згідно листа Територіального сервісного центру з надання сервісних послуг МВС України в Одеській області від 09 червня 2017 року, вбачається, що 09 червня 2016 року автомобіль в ТЦС №5147 РСЦ МВС в Одеські й області було перереєстровано на ім'я [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу 966/01/5147/2016 від 09 червня 2016 року, виданого ТСЦ №5147 РСЦ ВМС в Одеській області. На автомобіль були видані н/з [NUMBER]. На даний час автомобіль значиться на обліку. Відповідно до ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене законом чи договором; у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. [PERSON] пред'явив позов до [PERSON] та [PERSON], які на час розгляду справи не є власниками спірного автомобіля. Жодних заяв щодо залучення інших осіб, які були та є власниками автомобіля «Lexus GX470», 2006 року випуску, чорного кольору, двигун № [NUMBER], номер кузова [NUMBER] до суду не подавалося. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідним у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме легкового автомобіля «Lexus GX470», 2006 року випуску, чорного кольору, двигун № [NUMBER], номер кузова [NUMBER], відмовити. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed