Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому прохав стягнути з відповідача на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частин доходу відповідача, щомісячно. Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що він є інвалідом 2 групи з 01 грудня 2018 року та отримує пенсію у розмірі 1497 грн. на місяць. Дана пенсія є єдиним джерелом його існування, значну частину якої витрачає на придбання ліків та оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, з пенсії у примусовому порядку стягується заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг. Решта коштів, яка залишається після зазначених вище витрат, не дозволяє забезпечити мені достатній рівень життя. Будучи непрацездатним потребує матеріальної допомоги. Такої допомоги не має можливості надавати його дружина [PERSON] , оскільки вона є інвалідом 3 групи, її пенсія з 01.12.2018 року становить 1497 грн. на місяць та заробітну плату біля 1000 грн. на місяць. Мати [PERSON] також не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки утримує тебе за рахунок пенсії. Дану допомогу може надавати його повнолітня дочка [PERSON] , яка є працездатною, працює, отримує заробітну плату, на утриманні не має інших осіб. Оскільки добровільної допомоги відповідач не надає, тому був змушений звернутись до суду. Ухвалою від 25 січня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 19.03.2019 року [PERSON] направила відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити. Зазначала, що аліментні зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: непрацездатність батьків; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на 2019 рік складає: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. [PERSON] отримує пенсію за по інвалідності, розмір якої станом на грудень 2018 року становить 1497 грн., тобто розмір пенсії забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Також відповідачу на праві власності належить: 1/2 частина квартири [ADDRESS] , загальною пл. 88,8 кв.м., житловою пл. 65,8 кв.м.; 3/4 частини земельної ділянки пл. 0,15 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер: [NUMBER] , в с. Залізничне Полтавського району та області; 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] та області, загальною пл. 165,9 кв.м., житловою пл. 86,9 кв.м.; легковий седан-В, марки МЕКСЕБЕ8-ВЕМ2, 1997 року випуску, державна реєстрація 19.07.2006р.; легковий седан-В, марки ВАЗ-2ЮЗ, 1980 року випуску, державна реєстрація 15.12.2015р.; легковий седан-В, марки ВАЗ-2101, 1976 року випуску, державна реєстрація 22.06.2016р.; легковий седан-В, марки ВАЗ-2101, 1974 року випуску, державна реєстрація 17.09.2016р.; легковий седан-В, марки ВАЗ-2101, 1977 року випуску, державна реєстрація 17.09.2016р. З позивача на утримання відповідача було стягнуто аліменти, однак виконавчий лист до виконання не був звернутий. За весь час неповноліття відповідача, позивач не надавав останній жодної матеріальної допомоги, у її вихованні не приймав участі та не цікавився її життям. Також звертала увагу, що її мати [PERSON] є інвалідом 3-ї групи та потребує матеріальної допомоги, яку вона їй надає. В свою чергу позивачем направлено відповідь на відзив, в якому зазначав, що посилання на відповідача про його заможність не відповідають дійсності, оскільки зазначене на майно накладено арешт у зв`язку із стягненням за рішеннями судів кошти за комунальні послуги. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача [PERSON] .. позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області (а.с.3). Відповідно до довідки МСЕК серії АВ №0859528, [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання по травень 2021 року (а.с.4). Згідно діючого законодавства держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Відповідно до довідки Полтавського об`єднаного управління ПФ України № 5080 від 14.12.2018 р., [PERSON] перебуває на обліку в управлінні ПФУ Полтавського об`єднаного управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1497 грн. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Суд також враховує, що відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачував аліменти на її утримання, оскільки як було встановлено в судовому засіданні що виконавчий лист не було пред`явлено до виконання з власної ініціативи матері відповідача, тому підстав у відповідності до ч.1 ст.204 СК України для звільнення відповідача від обов`язку утримувати батька не вбачається. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я сторін, неможливість одержання позивачем утримання від інших осіб, а також матеріальний стан відповідача, відсутність даних про її офіційне працевлаштування, сімейний стан, відсутність інших утриманців. З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частин всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, щомісячно. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Позивач під час звернення до суду звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно розміру заявлених позовних вимог в розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial