Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить: стягнути з неї на його користь грошову компенсацію вартості частки у спільній частковій власності , а саме ? частки вартості автомобіля Volkswagen T-4, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 2461 р.н. [NUMBER] в суммі 81000,00 грн. та гірки-батуту моделі «Прокатись» 27000,00 грн., всього на суму 108000,00 грн; Стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати по справі. [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року за ними визнано право власності по 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen T-4, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 2461 д.н. [NUMBER], та 1/2 частину гірки-батут моделі «Прокатись» кожному. Зазначає, що між нею та відповідачем виникають спори про порядок користування і володіння вказаним майном. Угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто. Так як після проголошення рішення позивач розраховував на те, що між відповідачем, відбудеться порозуміння стосовно порядку володіння та користування вищезазначеним майном, але ж [PERSON] вирішила позбутися майно , та позбавити [PERSON] можливості володіти і користуватися ним , подавши оголошення про продаж гірки-батуту та автомобіля на запчастини. Фактично, середня вартість автомобіля марки «Volkswagen T-4», 2001 року випуску складає на даний час 162000,00 грн., вартість гірки-батуту «Прокатись», складає - 54000,00 грн. На підставі вищевикладеного, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом для вирішення спірного питання. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали з вищевикладених підстав. Просили стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen T-4, 2001 року випуску, д. н. АХ 6508 СМ, та 1/2 частину гірки-батут моделі «Прокатись», з урахуванням їх вартості встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 1/2 частину гірки-батут моделі «Прокатись» та автомобіля «Volkswagen T-4», 2001 року випуску виплатити не зможе оскільки у неї не має таких коштів. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки Volkswagen T-4, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 2461 д.н. [NUMBER], та 1/2 частину гірки-батут моделі «Прокатись». Відповідно до ст. ст.\~355,\~356 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Здійснення права спільної часткової власності регулюється\~статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Верховний Суд України в пункті 25\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11\~роз'яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.\~71 СК\~України\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.\~365 ЦК\~України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, якщо неподільна річ не може бути реально поділена між подружжям, а інший з подружжя не згідний отримати грошову компенсацію замість своєї частки, або інша сторона не бажає сплачувати таку компенсацію та, відповідно, попередньо не вносить на депозитний рахунок суду належну грошову суму, то суд визнає за кожним із подружжя право власності на належну їм частку в спільному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Разом з тим, відповідно до ст. ст.\~364,\~365\~ЦК України\~передбачено виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 364 Цивільного кодексу України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно частини 2 цієї ж статті, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом, або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Отже, якщо один із подружжя (із співвласників) бажає отримати замість своєї частки у неподільній нерухомій речі грошову компенсацію, а інша сторона не хоче її добровільно сплачувати, то такий заінтересований співвласник має право звернутися до суду із відповідним позовом (відповідною вимогою) у порядку\~статті 364 Цивільного кодексу України. Об'єктами спору є: автомобіль марки Volkswagen T-4, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова [NUMBER], об»єм двигуна 2461 д.н. [NUMBER], та гірка-батут моделі «Прокатись», які належать сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 кожному на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року, та є неподільною річчю. Відповідно до висновку державної оцінки від 01.11.2016 року вартість автомобіля Volkswagen T4, 2001 року випуску, білого кольору, обєм двигуна 2461, р.н. [NUMBER] складає: 162 000 грн. Згідно з прибутковим касовим ордером № 409 від 24.06.2013 року вартість гірки батуту моделі «Прокатись» розміром 11х6х7 складає 54\~000 грн. Частиною першою\~статті 365 ЦК України\~передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1\~ст. 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Крім того, судом враховано наступні факти: частки сторін не можуть бути виділені в натурі, тому що автомобіль та гірка-батут є неподільними речами; спільне користування вказаними автомобілем та гіркою-батут неможливе через неприязні стосунки між сторонами після розірвання шлюбу. Тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки\~Volkswagen T-4, 2001 року випуску,\~д.н. [NUMBER], в сумі 81000,00 грн. та 1/2 частини гірки-батут моделі «Прокатись», в сумі 27000,00 грн., відповідно до їх вартості встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи. Доказів, щодо неможливості сплати грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності відповідачем не надано, таким чином суд вважає, що істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї таке стягнення не завдасть. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~79, ч. 1 ст.\~88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1080,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved