Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Також, спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого [PERSON] , а тому між ним та останньою було складено договір про поділ спадкового майна від 21.12.2019 року, посвідчений державним нотаріусом Нікольської держнотконтори Ушкало М.К. та зареєстрований в реєстрі за № 906, згідно якого усе спадкове майно було поділено між зазначеними двома спадкоємцями. До складу спадкового майна, окрім іншого, входить земельна ділянка площею 5,2883 га, кадастровий номер 1421755100:04:000:1911, що розташована на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, надана для ведення фермерського господарства на підставі наказу № 529-СГ від 14.02.2019 року «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області, яка згідно вищевказаного договору про поділ спадкового майна перейшла до нього у спадщину. Проте, постановою державного нотаріуса Нікольської держнотконтори Ушкало М.К. № 106/02-14 від 07.02.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, оскільки ним не поданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно. Зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року по справі № 200/10113/18-а зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути заяву СФГ «Волощук Василь Венедиктович» про затвердження проекту землеустрою від 27.12.2017 року щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам членам фермерського господарства із прийняттям відповідного владного рішення та з урахуванням висновків суду. Вищевказане рішення суду було винесено за життя [PERSON] , але набрало законної сили вже після його смерті, а саме [INFO] . Також, вже після смерті [PERSON] . Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області було видано наказ № 529-СГ від 14.02.2019 року Про надання [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки площею 5,2883 га, кадастровий номер 1421755100:04:000:1911, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у постійному користуванні гр. [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії IV-ДН № 032197, без зміни цільового призначення для ведення фермерського господарства на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Крім того, у вищевказаному наказі вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки цивільна правоздатність покійного [PERSON] припинилась у момент його смерті, право власності на земельну ділянку останній не встиг дооформити, тобто не встиг здійснити державну реєстрацію права власності та отримати правовстановлюючий документ. На інше спадкове майно ним була оформлена спадщина належними чином. У зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на земельну ділянку йому було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, що і призвело до необхідності звернутися з даною позовною заявою до суду з метою законного врегулювання спірного питання. В зв`язку з чим просить визнати за ним право на завершення приватизації з отриманням на його ім`я правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку площею 5,2883 га, кадастровий номер 1421755100:04:000:1911, розташовану на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , з правом реєстрації права власності. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 09.06.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. 09.10.2020 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Свої заперечення обґрунтував тим, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області в порядку визначених повноважень розпоряджається землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Донецької області з 2013 року. 14.02.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області було прийнято наказ № 529-СГ «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким гр. [PERSON] безоплатно у власність надано земельну ділянку площею 5,2883 га, в тому числі: ріллі площею 4,800 га, пасовищ площею 0,4883 га (кадастровий номер 1421755100:04:000:1911) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у постійному користуванні гр. [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії IV-ДН № 032197, без зміни цільового призначення для ведення фермерського господарства на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Пунктом 2 даного наказу зазначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначений наказ належить до актів, які передбачають конкретні приписи, є індивідуальними нормативно-правовими актами та застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а отже не можуть бути скасовані. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2018 році помер його батько [PERSON] , до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 5,2883 га (кадастровий номер 1421755100:04:000:1911), яка не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Між тим зазначає, що у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця спадкоємець має право згідно з п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 року № 1127 подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця, а саме для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, яким заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Отже, враховуючи вищевикладене, для здійснення державної реєстрації земельної ділянки позивачу необхідно звернутися до державного реєстратора для здійснення реєстрації права власності згідно п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також, зазначає, що з 2016 року і по теперішній час за результатами реєстрації права на земельну ділянку видається тільки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державні акти на земельну ділянку не видаються. Враховуючи вищевикладене просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 12.11.2020 року позивачем надано суду заперечення на відзив, згідно якого останній зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Проте, державним нотаріусом Нікольської держнотконтори Ушкало М.К. за його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,2883 га, кадастровий номер 1421755100:04:000:1911, йому в цьому було відмовлено, оскільки ним не поданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно. Звертає увагу на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року по справі № 200/10113/18-а зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути заяву СФГ «Волощук Василь Венедиктович» про затвердження проекту землеустрою від 27.12.2017 року щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам членам фермерського господарства із прийняттям відповідного владного рішення та з урахуванням висновків суду. Проте, дане рішення суду було винесено за життя [PERSON] , але набрало законної сили вже після його смерті, а саме [INFO] . Також, вже після смерті [PERSON] . Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області було видано наказ № 529-СГ від 14.02.2019 року Про надання [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки площею 5,2883 га, кадастровий номер 1421755100:04:000:1911, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у постійному користуванні гр. [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії IV-ДН № 032197, без зміни цільового призначення для ведення фермерського господарства на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Крім того, у вищевказаному наказі вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки цивільна правоздатність покійного [PERSON] припинилась у момент його смерті, право власності на земельну ділянку останній не встиг дооформити. Зазначає, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, але розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України. Враховуючи вищезазначене, вважає доводи Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області безпідставними та такими, що протирічать чинному законодавству України. До заперечення на відзив додано фіскальний чек Укрпошти про направлення кореспонденції стороні відповідача. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 13.11.2020 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав та просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність нез`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву позивача, заяви по суті справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.12.1976 року [PERSON] народився [INFO] та його батьком зазначений [PERSON] , про що зроблено запис за № 182. Відповідно до копії державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ДН № 032197 виданого 18.02.1998 року [PERSON] на підставі рішення Володарської районної Ради народних депутатів Володарського району Донецької області від 23.12.1992 року надана у постійне користування земельна ділянка площею 21,1 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Володарської селищної ради, для ведення селянського (фермерського) господарства. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/10113/18-а від 17.12.2018 року визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо відмови СФГ «Волощук Василь Венедиктович» у затвердженні проекту землеустрою для передачі земельних ділянок у власність, згідно наданому проекту землеустрою від 27.12.2017 року, для ведення фермерського господарства у розмірі середньої земельної частки/паю на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути заяву СФГ «Волощук Василь Венедиктович» про затвердження проекту землеустрою від 27.12.2017 року щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам членам фермерського господарства « [PERSON] », для ведення фермерського господарства у розмірі середньої земельної частки/паю із земель постійного користування ФГ «Волощук Василь Венедиктович» на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, із прийняттям відповідного владного рішення та з урахуванням висновків суду. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26.12.2018 року [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 292. Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14.02.2019 року № 529-СГ«Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» [PERSON] надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 5,2883 га, в тому числі: ріллі площею 4,800 га, пасовищ площею 0,4883 га (кадастровий номер 1421755100:04:000:1911) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у постійному користуванні гр. [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії IV-ДН № 032197, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 18.02.1998 року № 49, без зміни цільового призначення для ведення фермерського господарства на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області за межами населених пунктів. Пунктом 2 зазначеного наказу передбачено, що право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 1421755100:04:000:1911) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до договору про поділ спадкового майна від 21.12.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Нікольської державної нотаріальної контори Донецької області Ушкало М.К. та зареєстрованого в реєстрі за № 906, [PERSON] та [PERSON] після смерті їх батька [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняли та їх частки у спадщині є рівними та складають по 1/2 частині кожному, зокрема, [PERSON] отримав у спадщину земельну ділянку площею 5,2883 га (кадастровий номер 1421755100:04:000:1911), розташовану на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, надану для ведення фермерського господарства, що належала на підставі наказу № 529-СГ від 14.02.2019 року «Про надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області м. Костянтинівка. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2020 року, виданою державним нотаріусом Нікольської державної нотаріальної контори Ушкало М.К., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після гр. [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 5,2883 га, кадастровий номер 1421755100:04:000:1911, оскільки наказ про надання у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 5,2883 га, було видано вже після смерті, та нотаріусу не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (відсутнє зареєстроване право власності на земельну ділянку). Згідно довідки Нікольської державної нотаріальної контори за вих. № 100/02-14/86/2019 від 05.02.2020 року [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності на земельну ділянку. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною 4 статті 3 Закону № 1952-IV будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця спадкоємець має право згідно із пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553) звернутись до суб`єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя. Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV, заявником в процедурі державної реєстрації прав серед інших є спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно з цим Законом). В пункті 66 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Також, відповідно до положень ч.1 ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку. Згідно п. 113 Порядку державний кадастровий реєстратор в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносить відомості про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних зазначеного Реєстру до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Таким чином, аналізуючи вищевказане, для здійснення державної реєстрації земельної ділянки спадкоємцям необхідно звертатися до державного реєстратора для здійснення реєстрації права власності згідно п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Позивач, як на підставу задоволення заявлених позовних вимог посилається на неможливість реалізації права на спадкування на спірну земельну ділянку через орган нотаріату через відсутність реєстрації у спадкодавця права власності на земельну ділянку. Проте, позивачем не надано жодних доказів, що він, як спадкоємець за законом після смерті свого батька, згідно з п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень звертався до державного реєстратора для здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку площею 5,2883 га, кадастровий номер 1421755100:04:000:1911, розташовану на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, і йому в цьому було відмовлено. Таким чином, беручи до уваги, що стороною позивача не доведено, що його право на спадкування будь яким чином порушено відповідачем і він позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування шляхом звернення до державного реєстратора для здійснення реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, суд доходить висновку, що права позивача не порушені та судовому захисту не підлягають, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Між іншим слід зазначити, що суд не вправі перебирати на себе повноваження державного реєстратора щодо реєстрації права власності на земельну ділянку у разі відсутності будь-якого спору з цього приводу. Інші доводи учасників справи не спростовують висновків суду. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 1794,92 грн. відшкодуванню на його користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed