Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом та посилався на те, що 03.12.2013 року він позичив відповідачу [PERSON] 103 500, 00 грн., що підтверджується розпискою, яка власноручно написана відповідачем у присутності двох свідків. Згідно до вказаної розписки відповідач зобов»язувався повернути кошти позивачу до 02.05.2014 року. Позивач вказував на те, що до даного часу відповідач йому вищевказаний борг не повернув. А тому позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 103 500,00 грн. та судовий збір в сумі 1 035,00 грн. Позивач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, а також у заяві позивач вказав, що позов він підтримує в повному обсязі та щодо винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач в своїй заяві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до розписки від 03.12.2013 року [PERSON] позичив для власних потреб у [PERSON] кошти в сумі 103 500,00 гривень. У розписці вказано, що вищевказану суму [PERSON] зобов»язується повернути до 02.05.2014 року, в разі неповернення грошей готовий нести відповідальність згідно чинного законодавства. Також у розписці зазначено, що розписку [PERSON] написав власноручно без фізичного та психологічного тиску в присутності свідків [PERSON], та [PERSON] Наведене підтверджується оригіналом розписки [PERSON] від 03.12.2013 року, який міститься в матеріалах справи. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві та ку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, судом було встановлено, що сторонами по справі 03.12.2013 року був укладений договір позики. З позовної заяви позивача, вбачається, що до даного часу відповідач не повернув позивачу 103 500,00 гривень по договору позики від 03.12.2013 року. Таким чином, відповідач не повернув позивачу борг відповідно до договору позики від 03.12.2013 року у строк вказаний в розписці від 03.12.2013 року, а саме до 02.05.2014 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 103 500,00 гривень боргу за договором позики від 03.12.2013 року. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 035,00 грн, сплаченого позивачем судового збору при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved