Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] суму боргу 120000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ним 25 листопада 2011 року були передані у борг [PERSON] кошти в розмірі 120000 грн. Всі його намагання, що були направленні на повернення коштів, жодного результату не дали: відповідач борг йому не повернув. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, відповідач поважність причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 25 листопада 2011 року були передані у борг [PERSON] кошти в розмірі 120000 грн. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник, зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження викладеного вище між позивачем та відповідачем було укладено договір позики від 25 листопада 2011 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2435. За умовами договору позики від 25.11.2011 року, а саме згідно п. 2, позика надається строком до 01 грудня 2012 року. Як також зазначається в п. 2 цього договору, сторони підтвердили, що позикодавець ([PERSON]) передав, а позичальник ([PERSON]) отримав від позикодавця гроші в розмірі, що передбачені п. 1 цього договору на момент його оформлення, а саме 120000 грн. Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Всі намагання позивача, що були направленні на повернення коштів, жодного результату не дали: відповідач свої обіцянки не виконує. Так, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], який діяв від імені [PERSON], була направлена заява на адресу [PERSON] з проханням повернути 14.10.2013 року гроші в сумі 120000 грн., які були позичені у позивача строком до 01.12.2012 року згідно договору позики від 25.11.2011 року. Як зазначається в Ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин позов підлягає задоволенню. При зверненні до суду позивачем сплачено 1200 грн. судового збору. Вказана суми відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved