Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року з нього ([PERSON]В.) стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень і до досягнення ним повноліття. Так, під час розгляду вищевказаної цивільної справи, ним були надані пояснення, в яких частково заперечував проти позову та погодився при цьому сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, що випливає з тексту описової частини рішення суду від 22 лютого 2017 року. Зазначає, що його позиція як батька, була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачем щодо визначення розміру аліментів, необхідних та достатніх для утримання малолітнього сина. На той час він був офіційно зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та офіційно одержував певний дохід, якого йому було достатньо для того, щоб утримувати малолітню дитину, і з радістю готовий був сплачувати 1000 гривень, як аліменти на матеріальне та духовне забезпечення дитини, про що відкрито заявив суду. 21 березня 2017 року, внесено запис №23230060004001253 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], і з цього часу по сьогоднішній день він ніде не працю, не отримує доходи і заробітку, оскільки не має можливості влаштуватись ні на яку роботу із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й сина. Таким чином, його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів, оскільки припинена його підприємницька діяльність і як наслідок взагалі не отримує з березня 2017 року заробітку чи будь-якого іншого доходу, а тому не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі, в якому вони були встановлені судовим рішенням. Крім того він перебуває на амбулаторному лікуванні з діагнозом: посттравматичний остіоартроз кульмового суставу. Таким чином, враховуючи всі перераховані обставини, які поставили його в скрутне матеріальне становище, так як він не має коштів для існування і не може дозволити купити собі необхідніше, він ([PERSON]В.) звертається до суду та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року на утримання сина [PERSON]Є,, [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі з 1100 грн. до 540 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Позивач - [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила суд у їх задоволенні відмовити, оскільки зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], суперечить національному законодавству України про розмір виплати на дитину у твердій грошовій сумі, згідно якого прожитковий мінімум на одну дитину становить 1689 грн., з 01 січня - 30 квітня 2017 року, а також [PERSON] не надав ніяких доказів того, щоб не сплачувати аліменти. -2- Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 лютого 2017 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та вирішено: Стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1100,00 гривень щомісячно, починаючи з 31.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-7). Відповідно до копії повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області [PERSON] за №1253 від 21 березня 2017 року, про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, 21 березня 2017 року внесено запис № 23230060004001253 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.8). Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У свою чергу, статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, дана стаття тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в суді підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. -3- Так, в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України за №3 від 15 травня 2006 року, зазначено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Також, суд звертає увагу на зміст статті Закону України Про державний бюджет 2017 року, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2017 року - 1689 гривень, з 01 травня - 1777 гривень, з 01 грудня - 1860 гривень. Згідно статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1100,00 гривень щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. У поданій позовні заяві позивач [PERSON] зазанчає, що аліменти в розмірі 1100 гривень є завищеними, і такі сплачувати не має можливості, оскільки він як фізична особа підприємець припинив свою підприємницьку діяльність 22 березня 2017 року і інших доходів не має, а також зазначає, що несе додаткові витрати на лікування, оскільки перебуває на амбулаторному лікуванні з діагнозом: посттравматичний остіоартроз кульмового суставу. Однак, в силу статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України, жодних доказів, що він дійсно несе значні витрати на лікування в результаті травми та перебуває на амбулаторному лікуванні, а також, те що погіршився матеріальний стан - суду не надав. З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів - необхідно відмовити.

Outcome: dismissed