Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно, в якій вказує, що на підставі рішення виконкому Кіровської районної ради депутатів трудящих м. Сталіно, йому була виділена земельна ділянка площею 350 кв.м., для будівництва індивідуального жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. 02 листопада 1960р. був укладений договір про надання в безстрокове користування вказаною земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку за вказаною адресою. Після цього, ним, за власні кошти, на виділеній земельній ділянці був збудований жилий будинок та надвірні побудови. На теперішній час на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташовані: жилий будинок літ. А-1 загальною площею 74,2 кв.м., та жилою площею 34,5кв.м., з погребом літ. а, ґанком літ.а1, а також надвірні побудови: літня кухня літ.Б, з прибудовою літ. б, гараж літ.Е, душ літ.В, убиральня літ. Г, сарай літ. Д, огородження №1-4. Позивач вказує, що починаючи з часу закінчення будівництва він з сім'єю вселився у цей будинок и проживає у ньому до теперішнього часу. Разом з цим, правовстановлюючі документи на будинок він своєчасно на реєстрацію в КП БТІ не представляв, а тому, до теперішнього часу, його право власності на будинок та надвірні побудови залишається не зареєстрованим. Крім того, позивач [PERSON] вказує, з 23 липня 1952р. він перебував у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON]. Оскільки вищевказаний будинок, був ним з будований у період знаходження у шлюбі, відповідно до вимог ст. ст.22 КпШС України(який діяв на той час) є їх спільною з дружиною власністю і належав їм в рівних частках, по 1/2 частці кожному. [INFO] його дружина [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування на вказане майно був він, як чоловік спадкодавця та їх діти - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] До нотаріальної контори ніхто з них з заявами про прийняття спадщини не звертався. При цьому, він прийняв спадщину фактично, оскільки постійно проживав у спадковому будинку, був у ньому зареєстрований, ніс необхідні витрати по його утриманню. Таким чином, позивач вважає, що на теперішній час він є власником будинку в цілому, оскільки 1/2 частка належить йому, як особі, яка у встановленому законом порядку збудувала його, а 1/2 частка, в порядку спадкування за законом, після смерті дружини. В зв'язку з тим, що позивач позбавлений можливості зареєструвати будинок на своє ім'я та отримати правовстановлюючий документ іншим шляхом, він змушений звертатися до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на жилий будинок літ. А-1 загальною площею 74,2 кв.м., та жилою площею 34,5кв.м., з погребом літ. а, ґанком літ.а1; надвірні побудови: літня кухня літ.Б, з прибудовою літ. б, гараж літ.Е, душ літ.В, убиральня літ. Г, сарай літ. Д, огородження №1-4, розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та надав суду пояснення аналогічні вище викладеним. Просив суд його позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали. Підтвердили суду, що домоволодіння [ADDRESS] було збудоване їх батьками, за їх кошти, але не було своєчасно прийняте до експлуатації та зареєстроване в КП БТІ. Після смерті їх матері - [PERSON] до нотаріальної контори з заявами ніхто не звертався. Фактично спадщину прийняв їх батько - [PERSON], який постійно проживає у спадковому будинку, зареєстрований у ньому, несе витрати пов'язані з утриманням будинку. Не заперечували, щоб за [PERSON] було визнане право власності на вказаний будинок. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку від 02 листопада 1960р., позивачу [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 350 кв.м., для будівництва індивідуального жилого будинку за адресою: [ADDRESS](а.с.7-9). Згідно представленого суду свідоцтва про одруження, [PERSON] з 23 липня 1952року перебував у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON](а.с.25). Позивачем та його дружиною, за власні кошти, у 1961р. на виділеній земельній ділянці був збудований жилий будинок та надвірні побудови. Але, до експлуатації домоволодіння прийняте не було, в КП БТІ, у встановленому законом порядку, зареєстроване не було. Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно( житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Згідно з п.3.1 Порядку прийняття до експлуатації індивідуальних жилих домів, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та проведення технічного дослідження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011року №91 зареєстрованого у Міністерстві юстиції 11 липня 2011р. за №830/19568, документом, який посвідчує відповідність завершених будівництвом до 05 серпня 1992р. індивідуальних жилих будинків, прибудов до них, які не підлягають прийому до експлуатації, вимогам законодавства, будівельних норм державних стандартів та правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається з представленого суду технічного паспорту, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташовані: жилий будинок літ. А-1 загальною площею 74,2 кв.м., та жилою площею 34,5кв.м., з погребом літ. а, ґанком літ.а1, а також надвірні побудови: літня кухня літ.Б, з прибудовою літ. б, гараж літ.Е, душ літ.В, убиральня літ. Г, сарай літ. Д, огородження №1-4. Усі будівлі збудовані у період з 1991 по 1983р.р. (а.с.20-24) Оскільки жилий будинок та надвірні побудови, розташовані за адресою: [ADDRESS], були збудовані до 05 серпня 1992р., прийняття їх до експлуатації не є обов'язковим для визнання права власності на них. Відповідно до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (який діяв на той час), майно, нажите подружжям в період шлюбу, є їх спільною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. З урахуванням вищенаведених норм закону, суд вважає, що [ADDRESS], належав [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, по 1/2 частці кожному. Як вбачається з представленого суду свідоцтва про смерть, [INFO] [PERSON] померла.(а.с.28). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування на вказане майно, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, були: позивач [PERSON], як чоловік спадкодавця та їх діти - відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON] В судовому засіданні сторони пояснили, що до нотаріальної контори ніхто з них з заявами про прийняття спадщини не звертався. При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з представленої суду домової книги на будинок [ADDRESS], позивач [PERSON] значиться зареєстрованим за вказаною адресою з 29 жовтня 1961р. і по теперішній час.(а.с.15-19) Факт проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] у спірному будинку, відповідачами у судовому засіданні не оспорювався. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що спадщину фактично не приймали і не претендують на неї у теперішній час. Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що доводи позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового засідання та вважає можливим визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS] з надвірними побудовами, оскільки 1/2 частка будинку належить йому, як особі, яка збудувала його на виділеній для цього, у встановленому законом порядку, земельній ділянці , а 1/2 частка перейшла в порядку спадкування за законом, після смерті дружини. На підставі викладеного та

Outcome: approved