Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог вказує на наступні обставини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] мати позивача зазначена як « [PERSON] », а у її свідоцтві про смерть « [PERSON] », що викликає сумнів щодо їх родинних відносин та позбавляє його можливості реалізувати свої спадкові права. Іншим спадкоємцем, який не прийняв спадщину є чоловік померлої [PERSON] . Крім того, позивач вказує на те, що не мав можливості у встановлений законом строк звернутись із заявою про прийняття спадщини, оскільки, на той час органи нотаріату не здійснювали прийом громадян. З врахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 30 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та просить задовольнити. Крім того, вказує, що не бажає приймати спадщину після померлої дружини [PERSON] та підтвердив, що позивач є сином померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Мшанець Зборівського району Тернопільської області, про що Виконавчим комітетом Мшанецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 14.05.2020 р., [PERSON] народився [INFO] , його батьки - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 10 листопада 1973 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 10 листопада 1973 року Мшанецькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належали квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.06.2009 року та зареєстровано в реєстрі за № 2340. На підставі рішення Тернопільської міської ради від 23 грудня 2010 року [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] . Із досліджених письмових доказів встановлено, що розбіжності в написанні прізвища матері [PERSON] « [PERSON] » і « [PERSON] » у свідоцтві про народження позивача та свідоцтві про смерть носять лише формальний характер, враховуючи збіг інших даних, що стосуються даної особи. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Тому, з метою недопущення порушення спадкових прав позивача, реалізація яких залежить від доведеності факту родинних відносин між позивачем та його матір`ю, суд приходить до переконання про необхідність встановлення факту судом. Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд, вважає, що позовна заява [PERSON] в цій частині підлягає до задоволення шляхом встановлення юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері [PERSON] та має право на спадкування, однак на момент смерті не проживав разом із спадкодавцем та із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку до нотаріуса не звертався та пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що Перша Тернопільська державна нотаріальна контора не здійснювала прийом громадян. Враховуючи визнання позову відповідачем та те, що існування зазначених обставини, зокрема введення карантину, не дало позивачу об`єктивної можливості для звернення у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та позивачем пропущено незначний строк, суд вважає, що причини пропуску даного строку слід визнати поважними, тому позов слід задовольнити та визначити позивачу додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved