Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання такою, що не прийняла спадщину. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку в садівничому товариства «Труд». Спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивач, відповідач дочка померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] . Заяви про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори ніхто не подавав і спадкова справа не відкривалась. Позивач [PERSON] та дружина померлого [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли, так як на день його смерті проживали та були разом зареєстровані в кв. [ADDRESS] . Позивач оформити спадкове майно на себе не може, так як формально будучи зареєстрованою в квартирі на час смерті батька відповідачка також вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідачка [PERSON] хоча і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за даною адресою з 2006 року, з часу виїзду до Італії. Враховуючи викладене вище, просить суд встановити факт, що [PERSON] не проживала постійно разом з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто на [INFO] . Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецькою С.М. від 21.01.2021 відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами загального провадження в закритому судовому засіданні. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2021 цивільну справу передано за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.05.2021 позовну заяву залишено без руху. 02.06.2021 [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з уточненими позовними вимогами та просив встановити факт, що [PERSON] не проживала разом з [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто на [INFO] та є такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.06.2021 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). У підготовче судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Хомік С.Г. не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, але подала заяву про визнання позову з уточненими вимогами та просила розгляд справи проводити без її участі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.с . 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Статтею ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції від 30.03.2010. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , яка згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо дошлюбного прізвища змінила прізвище на [PERSON] . Також встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцю на момент смерті, в тому числі і на земельну ділянку в садівничому товаристві «Труд». Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України). Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із довідки від 10.12.2020 № 25438-01-10, виданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, відповідно до наявної адресної картки особи за адресою: [ADDRESS] , станом на 24.03.2010 року були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , 1936 року народження; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Однак відповідачка [PERSON] хоч і була зареєстрована за вказаною адресою, але фактично за місцем реєстрації не проживала з 2006 року, що стверджується рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2011 про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Дослідженими судом доказами підтверджено факт постійного не проживання [PERSON] за місцем своєї реєстрації протягом більш ніж десять років, в тому числі станом на 20.03.2010 на день смерті спадкодавця [PERSON] . Також суд враховує ту обставину, що відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, тому остання не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину необхідно для реалізації права позивача на оформлення спадкових прав. Беручи до уваги небажання відповідача приймати спадщину, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , а також враховуючи визнання відповідачем даного позову, що не суперечить закону та не порушує її прав, а також прав, свобод та інтересів інших осіб, суд, за наявності для того законних підстав, приходить до висновку про задоволення позову повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved