Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд, зазначивши, як підставу позову, ст. 185 Сімейного Кодексу України, до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат в розмірі 10 295 гривень, сплачених в рахунок вартості навчання позивача у Тернопільському кооперативному торговельно - економічному коледжі. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є його батьком й відмовляється відшкодовувати додаткові витрати понесені на утримання повнолітньої дитини - половину від внесеної вартості навчання в сумі 20 590 гривень, сплачених за період з 22.11.2011 року по червень 2014 року. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просять задовольнити з мотивів, викладених у позові. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив за безпідставністю. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні факти: 10 квітня 1992 року між [PERSON] (матір позивач) та відповідачем - [PERSON] (батько позивача) був зареєстрований шлюб відділом ЗАГСУ Тернопільського міськвиконкому. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] (позивач по справі). Інших дітей у даному шлюбі не було. 21.02.2011 року шлюб між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.01.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. на один місяць , які він зобов'язаний сплачувати, починаючи з 22.11.2011 року до червня 2014 року. Позивач, починаючи з 01.09.2011 року навчається на платному відділенні Тернопільського кооперативного торговельно-економічного коледжу. Термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року. Вартість навчання складає 20590,00 грн., що підтверджується договором про підготовку молодших спеціалістів та кваліфікованих робітників Тернопільським кооперативним торговельно-економічним коледжем, укладеним 10.08.2011 року між вказаним навчальним закладом та матір'ю позивача, а також довідкою від 24.02.2014 року за № 70, виданою вказаним навчальним закладом, про те, що на даний час позивач дійсно навчається на 4-му курсі зазначеного коледжу, і що оплата за його навчання здійснена у повному обсязі. Відтак щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання суд наголошує таке. Відповідно ст. 185 СК України, на зміст котрої, як на підставу позову посилається [PERSON] - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах визначається рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач у справі є [INFO], й звернувся до суду з вимогою про стягнення витрат на навчання за період з 22.11.2011 року до червня 2014 року - тобто за період, коли позивач набув повноліття . Стаття 185 СК України відноситься до гл. 15 Сімейного кодексу України «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Однак суд зауважує, що права та обов'язки батьків щодо утримання повнолітніх доньки, сина, та його виконання, визначені в гл. 16 Сімейного Кодексу України, й ст. 201 СК України, котра міститься в даній главі Кодексу передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми лише ст. 187, 189- 192, і 194-197 СК України - а тому суд наголошує, що в даному переліку відсутня ст. 185 СК України. Підсумовуючи викладене, оскільки заявлено вимогу про стягнення додаткових витрат (оплати за навчання) на утримання повнолітньої дитини, що не ґрунтується на законі, позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed