Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 22 листопада 2016 року ухвалою Пирятинського районного суду було визнано мирову угоду, укладену між ним та [PERSON] Відповідно до даної мирової угоди [PERSON] зобовязувався сплатити йому 2295,8 грн до 01 січня 2017 року. Проте, вказане зобовязання відповідач не виконав. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь кошти в сумі 2295,83грн згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22.11.2016, а також понесені ним судові витрати. У судове засідання [PERSON] не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, окрім цього позивач зменшив позовні вимоги у звязку з частковим виконанням мирової угоди відповідачем, просив стягнути на свою користь 1295,83грн боргу за мировою угодою. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до Пирятинського районного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2016 року визнано мирову угоду між сторонами вказаного позову на умовах, що відповідач [PERSON] зобовязується сплачувати [PERSON] майнову шкоду, завдану злочином у загальній сумі 2295,83грн щотижня по 200-300 грн та остаточно погасити борг до 01 січня 2017 року (а.с.4). 27 грудня 2016 року позивач направив на адресу [PERSON] листа-претензію з вимогою сплатити борг в сумі 2295грн згідно затвердженої 22 листопада 2016 року мирової угоди. Вказаний лист отриманий [PERSON] 28 грудня 2016 року (а.с.5). 13 березня 2017 року [PERSON] подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у звязку з частковим виконанням відповідачем умов мирової угоди на суму 1000грн (а.с.16). Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач свої зобов'язання за вищенаведеними умовами мирової угоди виконав не повністю, внаслідок чого у нього перед позивачем існує заборгованість в розмірі 1295,83грн. Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої\~статті 175 ЦПК України\~мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання. Відповідно до висновку Верховного Суду України по справі № 6-274цс15 від 23.09.2015 у разі невиконання однією із сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) Згідно ч.1\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідач належним чином не виконав умови мирової угоди, яка затверджена ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення коштів в сумі 1295,83грн. необхідно задовольнити. Стосовно вимог позивача по стягненню з відповідача на його користь понесених ним судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 17.10.2014 № 10 вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~ст. 88 ЦПК України\~та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Натомість, позивач не надав документального підтвердження понесених ним судових витрат, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Outcome: approved