Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на об?єкт нерухомого майна в цілому. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 жовтня 2006 року між [PERSON] (Продавцем) та [PERSON] (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу 72/100 частини від нежилих приміщень площею 326,20 кв.м, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. Зазначене приміщення належало продавцю на підставі Договору купівлі- продажу, укладеного 08 вересня 2006 року. У зв?язку з наміром продати належні йому нежилі приміщення позивач звернувся до приватного нотаріуса Кабаєвої А.А. В процесі оформлення документів нотаріусом була отримана Інформаційна довідка з Київського бюро технічної інвентаризації, відповідно до якої належні позивачу нежилі приміщення, які складають 72/100 від нежилих приміщень площею 326 кв.м, та інші 28/100 кв.м від нежилих приміщень площею 326 кв.м, що належать на праві приватної власності [PERSON], фактично є окремими нежилими приміщеннями. Позивач вважає, що оскільки у правовстановлюючих документах не було відображено припинення права спільної часткової власності у зв?язку із виділенням нежилого приміщення № 83 в окремий об?єкт нерухомості, він не має можливості відчужити належне йому на праві власності майно без погодження з [PERSON], [PERSON], які фактично не є співвласниками належного йому майна. В судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі та треті особи у судове засідання не з?явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 жовтня 2006 року між [PERSON] (Продавцем) та [PERSON] (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу частини нежилого приміщення, згідно якого Продавець продав, а Покупець купив належні Продавцю на праві власності нежилі приміщення групи приміщень № 43-52 (в літ.А) у будинку [ADDRESS]. Нежилі приміщення № 43-52, що продаються, мають загальну площу 234, 40 кв.м., що складає 72/100 частини від нежилих приміщень площею 326, 20 кв.м. Зазначений Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., право власності зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна на праві приватної власності 27 жовтня 2006 року, запис у технічній книзі № 89-265. Позивач у зв?язку із наміром продати належні йому нежитлові приміщення звернувся до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кабаєвої А.А. На запит нотаріуса з Київського бюро технічної інвентаризації була отримана Інформаційна довідка НЖ-2016 №2969 від 28.09.2016 року, відповідно до якої згідно з даними Бюро нежилі приміщення буд.[ADDRESS] на праві власності зареєстровані за: - нежилі приміщення групи приміщень № 43-52 (в літ.А) загальною площею 234,40 кв.м, що складає 72/100 частини від нежилих приміщень площею 326,20 кв.м [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. 23.10.2006 року № 3900; - нежиле приміщення № 83 підвалу пл.91,40 кв.м, розташованого за адресою [ADDRESS], що належить їй на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. від 10.12.2004 року № 4505у. З даної довідки та Договору купівлі-продажу від 10.12.2004 року, копія якого була надана позивачем, вбачається, що нежиле приміщення № 83 підвалу пл.91,10 кв.м, розташоване за адресою [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], є окремим нежилим приміщенням. Таким чином, і інші частини № 43-51 нежилого приміщення, розташовані за адресою [ADDRESS] також є окремими нежилими приміщеннями. Як передбачено ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (.2). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4). Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, права позивача як власника нежилого приміщення при здійсненні ним своїх прав порушуються. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved