Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою № 27 на вул. Трильовського 8-а у місті Львові, та зняти їх з реєстрації в цій квартирі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ця квартира є комунальною власністю, а її мешканці наймачами. На відміну від відповідачів [PERSON] та [PERSON] в квартирі зареєстровані (прописані) та проживають протягом усього періоду і по даний час він разом з своїм сином - [PERSON] і матір'ю - [PERSON] В свою чергу відповідачі [PERSON] та [PERSON] лише зареєстровані (прописані) протягом усього періоду та не проживають у ній вже тривалий час. Він та члени його сім'ї не чинили жодних перешкод для проживання відповідачів у спірній квартирі. Переїзд відповідачів на інше місце проживання є їхнім добровільним вибором.Просив позов задоволити. [PERSON], [PERSON] подали в суд зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, який прийнятий до спільного розгляду з первісним, в якому просять зобов'язати відповідача [PERSON]не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням - квартирою № 27 на вул. Трильовського 8-а у місті ЛьвовіВ обґрунтування покликаються на те, що зареєстровані та проживають в квартирі № 27 на вул. Трильовського 8-а у місті Львові з 27.03.2001р. Впродовж останніх років [PERSON] створює неможливі умови для їх проживання за вказаною адресою, застосовує фізичну силу, погрожує зброєю та фізичною розправою, чинить психологічний тиск, поміняв замок у вхідних дверях квартири, тим самим позбавив їх права вільного доступу до житла та його користуванням. Просили свої зустрічні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив позов задоволити. Зустрічний позов заперечив, ствердив, що має довготривалий розрив у відносинах з відповідачкою [PERSON]. В свою чергу стосунки при таких обставинах між ним та сином [PERSON] - [PERSON] не мали родинного характеру і це призвело до того, що [PERSON], ставши зрілим, перестав проживати у спірній квартирі біля 10 років тому. Теперішнє його місце проживання йому невідоме. За останніх п'ять років [PERSON] в квартирі бувала рідко, а останніх майже два - зовсім не з'являлась. Натомість, як йому відомо, вона проживає за адресою матері: [ADDRESS], де разом зі своїм сином [PERSON] має приватизовані частки. Він та члени його сім'ї не чинили жодних перешкод для проживання відповідачів у спірній квартирі. Переїзд відповідачів на інше місце проживання є їхнім добровільним вибором. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] первісний позов заперечили з підстав викладених в зустрічному, просять в задоволенні такого відмовити. Зустрічний позов підтримали, надали суду пояснення аналогічні його змісту, просять такий задоволити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення частково, зустрічний позов також слід задоволити частково з наступних підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст.15, 16 \~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 665від 17.12.99р. [PERSON] з сімєю з 4 чоловік: [PERSON]- сином, [PERSON]-дружиною, [PERSON]- сином [PERSON] - з 4 чоловік 20.12.90р. був виданий ордер №001571 на жиле приміщення квартирою № 27 на вул. Трильовського 8-а у місті Львові (а.с.3). Сім'я [PERSON] була зареєстрована в квартирі № 27 на вул. Трильовського 8-а у місті Львові та постійно в ній проживала. У зв'язку з погіршенням сімейних відносин [PERSON] з відповідачкою [PERSON] стосунки між [PERSON] та сином [PERSON] - [PERSON] не набули родинного характеру і це призвело до того, що [PERSON], ставши зрілим, приблизно з 2006-2007р.р. перестав проживати у спірній квартирі № 27 на вул. Трильовського 8-а у м. Львові. [PERSON], професійно займаючись спортом, проживаючи у різних місцях, повязаних з зайняттям спортом, в тому числі і за кордоном, забрав всі особисті речі з даної квартири, до даного часу туди не навідувався, в правоохоронні органи з приводу усунення перешкод в користування квартирою не звертався, раніше більше 8 років в суд за захистом своїх прав не звертався, жодних дій для вселення не вчиняв. Фактично у спірній квартирі залишився проживати позивач за первісним позовом [PERSON], позивач за зустрічним позовом [PERSON], їх спільний син [PERSON] та мати позивача за первісним позовом [PERSON] Зазначене стверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується. Перебуваючи в шлюбі, незважаючи на складні сімейні відносини, [PERSON] продовжувала проживати у спірній квартирі № 27 на вул. Трильовського 8-а у місті Львові. Стосунки між [PERSON] та [PERSON] носили конфліктний, напружений характер, тому за останні 5 років [PERSON] в квартирі проживала періодично - під час примирення з [PERSON] та в періоди, коли він був відсутній в квартирі. [PERSON] проводила оплату за житлово-комунальні послуги (а.с.49-51), отримувала за вказаною адресою кореспонденцію (а.с.57-59), в квартирі знаходилися спільні речі подружжя та особисті речі [PERSON]. Приблизно у вересні 2014року [PERSON] замінив замки у спірній квартирі № 27 на вул. Трильовського 8-а у м. Львові. Ця обставина визнається сторонами. Ключі до замінених замків [PERSON] передав лише їх спільному сину [PERSON]. Після заміни замків [PERSON] в квартирі проживала періодично - в періоди, коли [PERSON] був відсутній в квартирі, що підтверджується її поясненнями та поясненнями свідка [PERSON], покази якого суд вважає достовірними, т.я. вони узгоджуються з сукупністю інших доказів по справі. У вересні 2014року [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.15року (ухвали Апеляційного суду м.Львова) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після судового засідання 27.02.15р. [PERSON] виніс з квартири № 27 особисті речі [PERSON] та виставив їх в загальний коридор. Цей факт теж визнається сторонами. Зазначені обставини підтверджується також пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Судом не приймається до уваги посилання позивача [PERSON] на акт комісії, як на підтвердження факту не проживання у квартирі [PERSON] тривалий період, оскільки з цього акту вбачається, що комісією та сусідами встановлено не проживання [PERSON] в квартирі лише під час перевірки, саме 23.12.14р., вказаний доказ, виходячи з його змісту, не підтверджує та не встановлює факт не проживання у квартирі [PERSON] більш тривалий період, ніж 23.12.14р. (а.с.5). Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] щодо тривалого не проживання у квартирі [PERSON], суд оцінює критично, оскільки вони, як звичайні мешканці будинку не мають технічної та в загалі будь-якої іншої можливості безперервно, тривало стежити за [PERSON] або за процесами, який відбувалися в їх сімї. Їх спостереження стосуються нетривалих та розірваних у часі пільнувань, а їх узагальнення носять субєктивний характер та не підтверджуються обєктивними даними. В ст. 47 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.71 ЖК України за тимчасово відсутніми наймачами житлове приміщення зберігається на протязі шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] добровільно залишив спірну квартиру та не проживає в ній без поважних причин понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, перешкод в користуванні спірною квартирою йому не чинилось, а тому він втратив право користування квартирою № 27 на вул. Трильовського 8-а у місті Львові. Позивачем за зустрічною позовною заявою [PERSON]не надано доказів які б вказували на перешкоджання відповідачем у користуванні спірною квартирою. При цьому судом не приймається до уваги посилання позивача на те, що кілька років тому під час сварки [PERSON] сказав йому йти з квартири, через те він пішов та більше не повертався, оскільки з наведених обставин вбачається лише факт виникнення конфліктів та побутовому ґрунті та неприязних відносин за час спільного проживання, вказаний доказ, виходячи з його змісту, не підтверджує та не встановлює факт перешкоджання [PERSON] користування [PERSON] квартирою. Суд не приймає також покликання [PERSON] на те, що у спірній квартирі він не знаходився, т.я., професійно займаючись спортом, перебував за кордоном. З наданих документів убачається, що [PERSON] приймав участь у тренуваннях, змаганнях і засіданнях МФСС лише в період з 05.10.14р. по 30.05.15р.(а.с. 52-56). В той же час [PERSON], і це не оспорюється сторонами, не проживає в спірній квартирі без поважних причин більше 8 років. Суд вважає, що [PERSON] добровільно залишив спірну квартиру у зв'язку з неприязними відносинами з [PERSON], т.я. забрав всі особисті речі з даної квартири, до даного часу туди не навідувався, в правоохоронні органи з приводу усунення перешкод в користування квартирою не звертався, раніше в суд за захистом своїх прав не звертався, жодних дій для вселення не вчиняв. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що первісний позов [PERSON] в цій частині підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, оскільки немає підстав вважати, що йому чинилися будь-які перешкоди у користуванні спірною квартирою. Крім того, суд також приходить до переконання, що первісний позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням,не підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] слід задоволити, оскільки за переконанням суду позивач за первісним позовом дійсно чинить їй перешкоди для проживання у спірній квартирі та перешкоджає належним чином користуватися нею. Між позивачем за первісним позовом [PERSON] та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] тривалий час існують неприязні відносини, що підтверджується зазначеними вище доказами. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що його батько [PERSON] вчиняв фізичне та психологічне насилля в сімї, він постійно безпідставно лаявся на мати - [PERSON], бив її, але вона тривалий час все терпіла та нікуди не зверталася. Пояснення свідка [PERSON] в цій частині суд також вважає достовірними, т.я. вони узгоджуються з сукупністю інших доказів по справі. З листа-відповіді з висновку Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області (а.с.36-38) вбачається, що за зверненням [PERSON] на протиправні дії [PERSON] Сихівськім РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області проводилася перевірка і хоча за результатами перевірки до [PERSON] не застосовувалися адміністративні стягнення за психологічне та фізичне насилля в сімї, але, в якості міри впливу, з [PERSON] була проведена профілактична бесіда щодо недопущення ним вчинення протиправних дій. З висновку ДІМ Сихівського РВ також убачається, що [PERSON] пообіцяв не чинити [PERSON] ніяких перешкод в користуванні квартирою № 27. Про наміри [PERSON] користуватися квартирою № 27 на вул. Трильовського 8-а у м.Львові свідчить оплата нею житлово-комунальних послуг, отримування за вказаною адресою кореспонденції, залишення в квартирі особистих речей та її ставлення до цього питання висловлене в зверненнях до ЛКП «Під зуброю» (а.с.34-35), до Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та в позові до суду. Зазначена поведінка позивача [PERSON], заміна ним замків на дверях спірної квартири, винос особистих речей [PERSON] з квартири дають підстави суду вважати, що [PERSON] дійсно чинить [PERSON] перешкоди для проживання у спірній квартирі та перешкоджає їй належним чином користуватися нею. Оскільки позивач за первісним позовом [PERSON] протиправно чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою № 27 на вул. Трильовського 8-а у місті Львові, порушене право [PERSON] підлягає захисту судом. На підставі ст. 47 Конституції України, ст. 9, 71, 72 ЖК України, п.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.16 ЦК України, та

Outcome: dismissed