Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку та визнання права власності на частку спадкового майна, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.09.2020, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1046, позивач є власником 13/25 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , внаслідок спадкування після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Вінниці. Інша частина будинковолодіння - 12/25 частки належить відповідачу по справі [PERSON] . Будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0177, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка згідно із рішенням Вінницької міської ради від 24.06.2010 №2880 була передана на праві спільної сумісної власності за відповідачем по справі [PERSON] та тіткою позивача [PERSON] , оскільки останні на той час були співвласниками домоволодіння. Хоча земельна ділянка була об`єктом спільної сумісної власності відповідача та померлої тітки позивача, проте кожен з них користувався своєю часткою і ці частки були рівними. Після смерті тітки сторони по справі продовжують користуватись тими самими частками земельної ділянки, якими користувались відповідач та тітка позивача при житті. Проте, у зв`язку з тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку не виділені, позивач не має можливості оформити свої спадкові права на частину земельної ділянки після смерті тітки, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. вих.№116/02-31 від 01.09.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просив визначити, що розмір частки померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0177, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2 частки. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, а також просив судові витрати залишити за ним (а.с.1-3). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив проти задоволення останніх. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , 1938 року народження, на праві власності належали 13/25 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 30.07.1998 за реєстровим №3-2319 (а.с.7). 02 серпня 2011 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 24.06.2010 №2880 на земельну ділянку площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , видано [PERSON] державний акт на право власності серії ЯЛ №734474, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за номером №051013661001205. Відповідно до доданого до вказаного державного акту списку співвласників земельної ділянки як власники значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). [INFO] у м. Вінниці померла [PERSON] у віці 81 року, про що в Книзі реєстрації смертей 29 липня 2019 року зроблено актовий запис №2232 відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 липня 2019 року, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.6). Позивач у справі [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 01 вересня 2020 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О., відповідно до якого спадщина складається з 13/25 часток житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд [ADDRESS] (а.с.7). Водночас, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. за вих.№116/02-31 від 01 вересня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, яка знаходиться під будинком (а.с.11). Матеріалами справи підтверджується, що спірна земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності відповідача по справі [PERSON] та померлої [PERSON] , з 2010 року частки співвласників визначено не було. Відповідно до положень ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч.1 ст.86 ЗК України). Згідно із ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При цьому зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Аналогічного висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.4 інформаційного листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Відповідно до ч.5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до положень ч.2 ст. 370, ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу чи виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що домовленості про відступ від рівності часток спірної земельної ділянки між співвласниками досягнуто не було, адже відповідних доказів не містять матеріали справи. Хоча земельна ділянка була об`єктом спільної сумісної власності відповідача та померлої тітки позивача, проте кожен з них користувався своєю часткою і ці частки були рівними. Після смерті тітки сторони по справі продовжують користуватись тими самими частками земельної ділянки, якими користувались відповідач та тітка позивача при житті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у тому числі і на частку земельної ділянки, яка була у спільній сумісній власності померлої та відповідача [PERSON] на день її смерті. Згідно із ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. При цьому Пленум Верховного суду України у п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів на те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. А згідно із ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При вирішенні даного спору суд керується положеннями закону про рівність часток у спільній сумісній власності та недопустимість зміни частки померлого співвласника за рішенням суду. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягав останній. На підставі викладеного та

Outcome: approved