Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позові вказав, що відповідачка є матір`ю малолітніх, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходиться на його утриманні. Позивач стверджує, що відповідачка у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На підставі викладеного, прохає суд стягувати з відповідача аліменти на його користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну житину, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача звернулася з письмовим клопотанням щодо розгляду справи без її участі на участі позивача, на задоволенні позову наполягає, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, в порядку заочного провадження суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,10), які проживають з позивачем та знаходиться на його утриманні (а.с. 11-12). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить позивача та дітей в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України,мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому позовні вимоги позивача в частині визначення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину в розмірі не менше одного прожиткового мінімуму - задоволенню не підлягають. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку підлягає задоволенню. Разом із тим, суд не знаходить підстав стягувати аліменти в розмірі не менше 1 прожиткового мінімуму, тобто мінімального рекомендованого розміру аліментів. Умовою призначення аліментів в такому розмірі є достатність заробітку платника аліментів, однак такі відомості суду не надані. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити аліменти в розміру, який не може бути меншим мінімального гарантованого розміру аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial