Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] грошову суму 1000 гривень в рахунок відшкодування матеріальних збитків (розмір франшизи), спричинених дорожньо-транспортною пригодою. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 30 травня 2018 року о 16:10 годині в м. Покровськ Донецької області по вул. Шмідта на шляхопроводу мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керуючи автомобілем [NUMBER] допустив порушення п. 13.3, п. 2.3 б) ПДР України, під час обгону не переконався в безпеці дій виїхав на зустрічну смугу, що призвело до зіткнення та механічного пошкодження автомобіля марки «Opel Omega» під керуванням [PERSON] Винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] з притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо». Подію ДТП визнано страховим випадком та, на підставі заяви про здійснення страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Вусо» було здійснено виплату в сумі 680,53 гривень за вирахуванням безумовної франшизи, розмір якої згідно договору старування складає 1000,00 гривень. Від пропозиції в добровільному порядку здійснити виплату франшизи [PERSON] відмовляється, тому [PERSON] посилаючись на ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності», ст. ст. 1187, 1194 ЦК України звернувся до суду за захистом майнових прав. \~ \~ \~ \~Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON]\~у судове\~засідання не\~зявився,\~правом подачі\~відзиву на\~позовну заяву\~не скористався,\~судом вжито\~максимальні заходи\~для його\~повідомлення про\~розгляд справи\~з дотриманням\~ст.\~ст.\~128,\~130\~ЦПК України.\~Суду повернуто\~поштові повідомлення\~№ 8530204538652,\~№ 8530204716259\~з довідкою\~УДППЗ «Укрпошта»\~про неможливість\~вручення виклику\~з причини\~відсутності адресату\~за місцем\~реєстрації.\~Відповідно до\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~днем вручення\~судової повістки\~є день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про\~відмову отримати\~судову повістку\~чи відмітки\~про відсутність\~особи за\~адресою місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~що зареєстровані\~у встановленому\~законом порядку,\~якщо ця\~особа не\~повідомила суду\~іншої адреси. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно постанови судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2018 року по справі № 3/235/1002/18 30 травня 2018 року о 16:10 годині [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] здійснюючи рух в м. Покровську по вул. Шмідта на шляхопроводу під час обгону автомобілю в порушення п. 13.3, п. 2.3 б) ПДР України не переконався в безпеці такого маневру, не врахував дорожню обстановку та безпечний інтервал, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу та скоїв лобове зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та бокове зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постанова набрала законної сили (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 253871 власником автомобілю [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду третім особам, заподіяну під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Nissan Almera» державний номерний знак [NUMBER] застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо». За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Так, позивач [PERSON] в порядку Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» з вимогою виплати страхового відшкодування. Згідно довідки ПрАТ «СК «Вусо» № 8467 від 29.10.2018 рок, наданої на адвокатський запит, - сума збитку, завданої дорожньо-транспортною пригодою з вини [PERSON] становить 2016,64 гривень ( - НДС) = 1680,53 гривень; згідно договору страхування АМ 2241578 франшиза складає 1000,00 гривень, тому сума страхового відшкодування, яка виплачена потерпілому [PERSON] становить 680,53 гривень (а.с. 3). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав ті інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п .4. абз. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. У відповідність до вимог ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Матеріалами справи встановлено, що розмір франшизи за договором (полісом) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 2241578, укладений між ПрАТ «СК «Вусо» та [PERSON] розмір франшизи складає 1000,00 гривень. З огляду на встановлені обставини, вказані правові норми, якими врегульовано спірні відносини сторін, - суд приходить до переконання, що за встановленням вини [PERSON] в скоєнні ДТП, з наслідками спричинення механічних пошкоджень транспортному засобу та відповідними збитками, - у відповідача виникло грошове зобов'язання перед позивачем, що полягає у компенсації суми франшизи в розмірі, визначеному договором страхування 1000,00 гривень, вказана сума підлягає присудженню в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов [PERSON] задоволено в повному обсязі, тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 704,80 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на юридичні послуги в розмірі 1790 гривень суд виходить з наступного. Так, на підставі договору про надання правничої допомоги від 15.09.2018 року позивачу [PERSON] надано адвокатом [PERSON] юридичні послуги. Відповідно до акту виконаних робіт № 05-ц/п-18 позивачем сплачено адвокату суму 1790 гривень (складання адвокатського запиту 200,00 гривень, складання повторного адвокатського запиту 200,00 гривень, консультація з питань захисту права 240,00 гривень, вивчення наданих документів 400,00 гривень, підготовка позовної заяви 500,00 гривень, консультація з питань озгляду справи 250,00 гривень). На підставі наданих документів, суд робить висновок про присудження до стягнення витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» ст. ст. 22, 1166, 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: approved