Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] міської ради, треті особи: Перша Київська обласна державна нотаріальна контора , Обєднання співвласників квартир будинку «Прогрес» про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 вересня 1998 року помер батько позивача по справі [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру № 23 по вул. Сєдова, в м. Боярка, Київської області. За життя [PERSON] був членом ЖБК «Прогрес». Рішенням від 21. 04. 1975 року № 147/3 виконавчого комітету Києво-Святошинської ради [PERSON] надано дозвіл на заселення в квартиру № 71 будинку ЖБК «Прогрес» в м. Боярка, по вул. Сєдова, № 5. Згідно рішення № 1 від 14. 01. 1980 року [PERSON] міської ради, яким було затверджене рішення загальних зборів членів кооперативу «Прогрес» від 31. 06. 1979 року, [PERSON] дозволено обмін квартири № 71 на квартиру [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] розташована на шостому поверсі дев'ятиповерхового будинку, має загальну площу 43, 2 кв. м., складається з двох кімнат житловою площею 24, 5 кв. м., у тому числі: кімнати № 1 площею 10 кв. м. та кімнати 2, площею 14,5 кв. м., а також кухні площею 7, 7 кв. м., ванної кімнати площею 3,6 кв. м., коридору площею 5,9 кв. м. та балкону площею 1,5 кв. м., самовільних переобладнань немає. Вартість спадкового майна, що складає ціну позову, становить 126 353,00 гривень. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Після його смерті інші особи не звертались з заявами до нотаріальних органів про прийняття спадщини. Позивач зазначив, що в останні роки свого життя [PERSON] тяжко хворів, хвороба стала причиною смерті, він не встиг оформити документ про право власності на квартиру. Довідкою № 1026 від 04. 08. 2016 р., виданою Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» підтверджується, що право власності на квартиру не зареєстроване. Відсутність документу про право власності на квартиру позбавляла позивача можливості належним чином оформити спадщину у нотаріуса та одержати свідоцтво про право на спадщину та за законом. На час смерті батька позивач був зареєстрований та проживав у квартирі, після його смерті продовжував проживати, володіти та користуватись нею, оплачував та оплачує всі комунальні платежі. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 06 липня 2016 року прийнята Постанова (вих. №438/02-31) про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому, позивач просив суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON], у вигляді квартири [ADDRESS], та визнати за ним, як спадкоємцем першої черги, право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 43, 2 кв. м. у місті Боярка, Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого 26 вересня 1998 року. Представник позивача в судове засідання не зявився. До суду направив заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності та відсутності позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання також не зявилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.1998 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-БК № 266196, актовий запис № 408 від 30.09.1998 року, місце реєстрації [PERSON] міськвиконком Києво-Святошинського району Київської області. Померлий [PERSON] був батьком позивача [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії ІІ-БК № 479683, актовий запис № 480. До майна [PERSON], померлого 26.09.1998 року, Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 66/2016. Згідно копії спадкової справи вбачається, що до складу спадкового майна увійшла квартира [ADDRESS]. Вказана вище квартира за життя [PERSON], померлого 26.09.1998 року, була виділена останньому як члену ЖБК «Прогрес», згідно архівних довідок архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 06-04/570 від 20.05.2016 року та № 06-04/613 від 01.06.2016 року, на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 21.04.1975 року № 147/3 Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих, та на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 14.01.1980 року № 1 Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих. Згідно довідки Обєднання співвласників квартир будинку «Прогрес» від 02.04.2013 року за № 190 позивач проживав та був прописаний з 17.11.1995 року по 13.08.2010 рік за адресою: [ADDRESS]. Факт проживання та реєстрації позивача разом з спадкодавцем за вказаною вище адресою підтверджується також довідкою Обєднання співвласників квартир будинку «Прогрес» від 31.05.2016 року № 26. Згідно копії технічного паспорту на квартиру № 23 в житловому будинку № 5 по вул. Сєдова в м. Боярка, спадкова квартира розташована на шостому поверсі дев'ятиповерхового будинку, має загальну площу 43, 2 кв. м., складається з двох кімнат житловою площею 24, 5 кв. м., у тому числі: кімнати № 1 площею 10 кв. м. та кімнати 2, площею 14,5 кв. м., а також кухні площею 7, 7 кв. м., ванної кімнати площею 3,6 кв. м., коридору площею 5,9 кв. м. та балкону площею 1,5 кв. м. Вартість спадкового майна, що складає ціну позову, становить 126 353,00 гривень. Відповідно до частин 4, 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно абз. 16 пункту 1 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16.05.2013 N9 24-753/0/4-13, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до абз. 18 пункту 9 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4- 13, якщо спадщина відкрилась до набрання чинності Цивільного кодексу від 16. 01. 2003 року, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець -рийняв спадщину: -якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном: - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно рішення реєстратора КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинського району Київської області» № 800 від 23.06.2016 року право власності на квартиру [ADDRESS] БТІ не зареєстровано. Згідно поточної інвентаризації станом на 14.06.2016 року встановлено наявність самочинного переобладнання квартири, а саме: приєднання площі балкону до житлової кімнати з порушенням несучих конструкцій. Таким чином, з огляду на викладене вбачається, що квартира [ADDRESS], померлим [PERSON], за життя юридично не було оформлено, а тому державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 438/02-31 від 06.07.2016 року. В пункті 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними іотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час відкриття спадщини зазначено: свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто яким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР). Таким чином, після смерті батька Позивач фактично вступив у володіння та правління спадковим майном, а відтак - прийняв спадщину у відповідності до част. 1 статті 549 ЦК України в редакції 1963 року. В абзаці. 1 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «у разі повного внесення пайових внесків за квартиру надану члену житлового кооперативу, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру пропорційно розміру частки паю. Спадкодавець -[PERSON] повністю сплатив пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] та відповідно був власником зазначеної квартири, що підтверджується довідкою № 29 від 14. 06. 2016 року, виданою Об'єднанням співвласників квартир будинку «Прогрес». Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved