Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення депозиту. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. Між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] в 2014 та 2015 роках були укладені чотири Договори банківського вкладу в національній валюті з виплатою процентів в кінці строку: № 011 - 07537 - 241114 від 24.11.2014 року «Найкращий від Миколая» у гривнях строком до 23.05.2015 року; № 005 - 07537 - 130115 від 13.01.2015 року «Найкращий від Миколая» у гривнях строком до 13.04.2015 року; № 10007009598415 від 16.12.2014 року «Найкращий від Миколая «on-line» у гривнях строком до 14.06.2015 року; № 012 - 07985 - 031114 від 03.11.2014 року «Найкраща пропозиція» у гривнях строком до 02.05.2015 року. Згідно з п. 1.1. предметом вказаних Договорів є прийняття Банком від Вкладника грошової суми в національній валюті та виплата Банком Вкладникові такої суми та процентів на неї на умовах та в порядку, встановлених даним договором. В п. 1.2. кожного з вказаних Договорів передбачено, що Вкладник вносить (перераховує) на депозитний рахунок, зазначений в п. 1.6 кожного Договору, грошову суму в розмірі по 10000,00 грн. у день підписання перших трьох з вказаних вище Договорів, та 20000,00 грн. - у день підписання вказаного вище четвертого Договору. Зазначені кошти були внесені позивачем в день підписання договору. 20 січня 2015 року [PERSON] звернувся до відповідача з письмовими вимогами про припинення вказаних Договорів і повернення коштів, що зараховані на депозитні рахунки. Вимоги вручені відповідачу 27.01.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. ПАТ «Дельта Банк» в особі начальника Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки листом від 28 січня 2015 року рекомендував позивачу звернутись до Відділення № 4 в м. Запоріжжі. Звернення до Відділення № 4 ніяких результатів не дало. Вважає, що відповідач проігнорував дану вимогу та залишив її фактично поза увагою. Загальний розмір не виплаченого вкладу складає 50000 грн. 00 коп. Загальна сума, яка підлягає поверненню за депозитними договорами та відсотки складають 50975,86 грн. У зв'язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь суму внеску (депозиту) і нараховані відсотки на суму депозиту у розмірі 50975,86 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заперечення відповідно до яких вважає, що позивачем жодним чином не доведено належними процесуальними доказами законності позовних вимог та зазначив, що вимога позивача про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» грошових коштів є неспроможною оскільки на підставі рішення № 51 від 02.03.2015, прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація і винесення рішення про стягнення з банку будь-яких грошових сум в судовому порядку під час дії в банку тимчасової адміністрації суперечить чинному законодавству України. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] в 2014 та 2015 роках були укладені чотири Договори банківського вкладу в національній валюті з виплатою процентів в кінці строку: № 011 - 07537 - 241114 від 24.11.2014 року «Найкращий від Миколая» у гривнях строком до 23.05.2015 року; № 005 - 07537 - 130115 від 13.01.2015 року «Найкращий від Миколая» у гривнях строком до 13.04.2015 року; № 10007009598415 від 16.12.2014 року «Найкращий від Миколая «on-line» у гривнях строком до 14.06.2015 року; № 012 - 07985 - 031114 від 03.11.2014 року «Найкраща пропозиція» у гривнях строком до 02.05.2015 року. Згідно з пунктів 2.1. Договорів банківського вкладу від 03.11.2014 року, 24.11.2014 року, 16.12.2014 року, 13.01.2015 року договори набувають чинності з моменту підписання його сторонами та дії до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цими Договорами. Відповідно до пунктів 1.11. Договорів банківського вкладу від 03.11.2014 року, 24.11.2014 року, 16.12.2014 року, 13.01.2015 року у випадку, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цих Договорів або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строків зазначених договорів, дія цих Договорів вважається припиненою достроково, Банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на Рахунках, за ставкою, 0,01 % річних. Згідно з пунктами 1.4. Договорів банківського вкладу від 03.11.2014 року, 24.11.2014 року, 16.12.2014 року, 13.01.2015 року, Банк нараховує проценти на суму вкладу щомісячно, починаючи від дня наступного за днем надходження від вкладника суми вкладу, визначеного в пунктах 2.1. даних Договорів на депозитний рахунок і до дня, який передує поверненню вкладу вкладникові або його списанню з депозитного рахунку вкладника з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Відповідно до розрахунку позивача загальна сума, яка підлягає поверненню за депозитними договорами складає 50975,86 грн. 20 січня 2015 року [PERSON] звернувся до відповідача з письмовими вимогами про припинення вказаних Договорів і повернення коштів, що зараховані на депозитні рахунки. Вимоги вручені відповідачу 27.01.2015 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. На теперішній час вимога позивача про повернення коштів не виконана. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Згідно зі ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно з п. 3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 № 516, з послідуючими змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за N 1256/8577: Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. При укладанні договорів банківського вкладу [PERSON] розпорядився своїми коштами, які є його власністю, та вніс їх на депозитний рахунок ПАТ «Дельта Банк» на умовах його строковості та повернення, проте своїми діями відповідач порушив зобов'язання, кошти, що є власністю позивача, не повертає у встановлений строк, чим порушує законні права позивача, а тому звернення до суду з відповідним позовом є належним способом захисту порушеного права та вимогами, сформульованими відповідно до діючого законодавства. Відповідно до статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення депозиту та відсотків нарахованих на нього є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому суму по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Сума невиплаченого депозиту та процентів становить 50975,86 гривень. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, судовий збір в сумі 509,75 грн. слід стягнути на користь держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved