Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну ( зменшення) розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 08.11.2019 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі, від сумісного проживання з якою мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дмитрівського міського суду Донецької області від 27.11.2020 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 18.02.2014 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі ј частини від усіх видів доходу щомісячно. Судовим наказом Дмитрівського міського суду від 03.11.2020 року стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів доходу щомісячно. У зв`язку з тим, що нормами діючого законодавства передбачено видача судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину - у розмірі ј частини від усіх видів доходу щомісячно, на двох- у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, на трьох і більше - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а його доходи порівняно з 2014 роком зменшились, останній просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] з ј частини на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та зменшити розмірі аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] з ј частини на 1/6 частину всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття; відкликати виконавчий лист за № 226/2655/20 від 03.11.2020 року та судовий наказ № 235/813/14ц від 18.02.2014 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача адвокат Ільющенко Ю.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив , що у нього є сумнів відносно отримуваних позивачем доходів, також позивачем не наведено підстав для зменшення розміру аліментів. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2019 року. Рішенням Дмитрівського міського суду від 27.11.2020 року шлюб між сторонами розірвано. ( а. с. 7). Від сумісного проживання сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] ( а. с. 8,9). Згідно виконавчого листа № 235/813/14ц , виданого 18.02.2014 року Красноармійським міськрайонним судом, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.02.2014 року ( а. с. 10). Судовим наказом Дмитрівського міського суду від 03.11.2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.10.29020 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 11). З наданих позивачем податкових декларацій вбачається, що позивач одержував останній дохід в розмірі 20000 грн. у 2014 році. ( а.с. 26-35). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем зазначаються дві підстави для зменшення аліментів: погіршення його матеріального стану та наявність двох малолітніх дітей, на утримання яких згідно норм діючого законодавства повинні стягуватися аліменти у розмірі 1/3 частина його доходу. Зазначений судовий наказ від 03.11.2020 року є чинним та позивачем у встановленому законом порядку оскаржено не було. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей,суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з частиною 5 цієї ж статті той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що у разі, якщо заявник подав заяву про видачу судового наказу, при цьому приховавши факт наявності судового рішення про стягнення аліментів ще на одну дитину, тобто приховавши обставину наявності у боржника двох дітей, на утримання яких сплачуються аліменти, розмір аліментів може бути зменшено за позовом платника аліментів відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на таку правову норму як ст. 192 СК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може встановлювати наявність чи відсутність порушення права без звернення особи, поданого відповідно до вимог процесуального закону. Предметом позову, є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою- посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Згідно зі ст. 175 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 13,43,265 цього Кодексу, суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Як встановлено в судовому засіданні, підставою для звернення до суду з даним позовом є такі обставини як законодавче закріплення стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно та погіршення матеріального стану позивача. Доказів, які б спростували зазначені обставини, відповідачкою суду не надано. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що з позивача стягуються аліменти на двох малолітніх дітей, на кожного по ј частини доходу щомісячно, при цьому, видача судового наказу про стягнення аліментів від 03.11.2020 року у розмірі ј частини доходу відбулося без врахування факту сплати боржником аліментів ще на одну дитину у розмірі 1/4 частини доходу, окрім того, доказів на підтвердження наявності у позивача інших доходів з боку відповідача не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зміни розміру аліментів. Оскільки предметом даного спору є зміна розміру аліментів, зазначення в резолютивній частині рішення про зменшення розміру аліментів на утримання кожної дитини з ј частини на 1/6 частину доходів щомісячно, буде відповідати вимогам ч. 2 , ч. 5 ст. 183 СК України. Що стосується позовних вимог в частині відкликання виконавчого листа, то суд виходить з наступного. Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, регламентовано ст.ст. 430-446 України. Жодною нормою Закону не передбачено такої процесуальної дії як відкликання судом виконавчого листа, а виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів підлягає виконанню до набрання законної сили рішенням суду про зміну розміру або способу стягнення аліментів і закінченню в порядку, установленому Законом України « Про виконавче провадження». Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. Рішення про зменшення розміру аліментів не припиняє зобов`язання позивача щодо сплати аліментів на утримання дітей, а на майбутнє змінює лише розмір стягнутих аліментів . В судовому засіданні сторони підтвердили факт наявності заборгованості по аліментам. Отже, рішення суду про зміну розміру аліментів, може бути підставою визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідно до ст. 432 ЦПК України або його повернення стягувачу в порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження». Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 15.04.2020 року в справі № 344/6262/19. За таких підстав, позовні вимоги в частині відкликання виконавчого листа задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial