Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом та збільшивши свої позовні вимоги просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2015 року на користь відповідача, [PERSON] на утримання дитини, [PERSON], [INFO] з ? частини до 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року на користь відповідача, [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] з ? частини до 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2015 року з нього, утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 року з нього на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття. На час ухвалення цих рішень він мав можливість надавати допомогу. Однак на тепер, він не має можливості сплачувати аліменти у визначених судом розмірах, оскільки не має постійної роботи, його заробіток носить нерегулярний характер, його мати є інвалідом 3-ої групи, отримуваної нею пенсії не вистачає навіть на сплату комунальних послуг, окрім нього їй надати допомогу нікому. За цих всіх обставин, вважав, що розумний розмір аліментів, який він повинен платити відповідачам на утримання дітей, без шкоди йому та іншим особам становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в частині вимог до неї, не заперечувала проти його задоволення. Також зазначила, що з позивачем сумісно не проживає, а інколи бачиться. Як їй відомо позивач постійної роботи не має, а живе за рахунок випадкових заробітків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що позивач досі продовжує проживати з відповідачем [PERSON] з якою у нього є спільна дитина на яку відповідно до рішення суду стягуються аліменти. На даний час позивач є успішним бізнесменом так у вересні місяці, він зі своєю новою сімєю літав до Турції. Станом на сьогоднішній день для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку дитини потрібно докладати значних затрат. Підстав вважати, що матеріальне становище позивача суттєво погіршилося не має, а тому вимоги позивача є необґрунтованими. Свідок [PERSON] суду пояснила, що бачить, як позивач працює в кіоску [PERSON] Також, вона бачила як позивач виходив з будинку де живе [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що часто бачить позивача разом з новою жінкою [PERSON] та дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача постійно бачить біля будинку [PERSON] Місяць тому, знову побачивши його біля будинку [PERSON], він говорив, що йому потрібно зайти додому. Суд заслухав доводи сторін, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, прийшов до наступного. Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано у 2012 році. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якої, відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2015 року, з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 05 червня 2013 року у позивача народилась друга дитина [PERSON] (а.с.8). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положення ст.27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У разі погіршення матеріального становища у платника аліментів виникає право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв'язку з чим він буде зобов'язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі та дружину до трьох років дитини, поява непрацездатних членів сім'ї, зміна місця роботи та зменшення заробітної плати, вихід на пенсію, банкрутство, знищення майна, яке давало доходи тощо. В свою чергу суд вважає, що не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, те що матері позивача з 01.10.2015 року встановлено третю групу інвалідності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що вона є членом його сімї чи, що з нього стягуються аліменти на її утримання. До того ж, інвалідність їй була встановлена до 20.09.2017 року, а відомостей з приводу того, що вона до тепер є інвалідом позивачем суду надано не було. Однак, на думку суду, підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року є зміна його сімейного стану - народження другої дитини. У зв'язку з чим змінилось його і матеріальне становище. Так, на момент ухвалення вищезазначеного рішення сторонами не було повідомлено суд про факт наявності у позивача другої дитини, що зокрема, вплинуло на визначення судом аліментів у розмірі ? частини. Також, виходячи з того, що на момент ухвалення рішення суду від 11 вересня 2017 року сторони знову не зазначили,що з позивача вже стягуються аліменти на утримання іншої дитини, то судом без врахування цієї обставини, також були визначені аліменти у розмірі ? частини. Отже, з урахуванням викладеного та виходячи з рівності прав на дітей на отримання утримання від своїх батьків, суд приходить до висновку, що зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачів за рішеннями судів на утримання дітей, можливо не до 50% прожиткового мінімум для кожної дитини відповідного віку, як про те просив позивач, а до 1/6 частки його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшення розміру аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необґрунтованим, оскільки таке зменшення не буде відповідати інтересам дітей та призведе до зменшення аліментів майже на половину від тієї суми, яка на тепер стягується з відповідача. Посилання відповідача [PERSON] стосовно займання позивачем підприємницькою діяльність та сумісного проживання разом з відповідачем [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не були підтвердженні належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. До того ж, факт сумісного проживання позивача з відповідачем [PERSON], не впливає на обставину наявності у позивача двох дітей та на їх права щодо отримання утримання від батька в рівному розмірі. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial