Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26 липня 2012 року він з відповідачем уклав шлюб. В період шлюбу народився спільний син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Після шлюбу відповідачка залишилася проживати у своєї матері, мотивуючи тим, що вона перебуває на обліку з вагітності в Марганецькій міській лікарні. Після народження сина, відповідачка попросила пожити у своєї матері, щоб відновитися. Він просив відповідачку переїхати разом із сином до нього в його будинок, але відповідачка відмовилася. З часом відносини погіршувалися, він зрозумів, що зберігати родину немає сенсу, оскільки разом з відповідачкою прожили лише декілька тижнів. Спільно з відповідачкою він не проживає і тому вважає, що в подальшому намагатися врятувати сім'ю немає сенсу. Крім того, він не вбачає прагнення, зі сторони відповідачки, зберегти сім'ю. Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та Відповідачем. Відповідачка надала заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що просить змусити позивача не розривати шлюб. З дня укладення шлюбу, спільно не проживають. Вона проживає з дитиною у своєї матері в місті Марганець. Ставлення позивача до неї і дитини ображає її як жінку та матір, але з огляду на це все вона добровільно згоду на розірвання шлюбу ніколи не дасть. У разі неможливості збереження шлюбу, вимагає, щоб позивач забезпечив її житлом, оскільки в неї на це бракує коштів. Позивач надав суду заяву про слухання справи без його присутності. В заяві зазначив, що на позовних вимогах наполягає, вважає, що примирення не можливе. Відповідач надала суду заяву про слухання справи без її участі. В заяві зазначила, що заперечує проти розірвання шлюбу. Справу розглянути з урахуванням наданих заперечень на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 26 липня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янко - Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (повторне). В період шлюбу у сторін народився спільний син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане ВДРАЦС Марганецького міського управління юстиції, актовий запис № 407. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з тим, що сторони від початку свого спільного життя проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на спільне життя та сімейні цінності. Сім'я розпалася, існує формально. Сторонам надавався строк для примирення. Жодна із сторін не довела до відома суду, що примирення досягнуто. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Як вбачається із заперечень відповідача її метою є не збереження шлюбу, а задоволення матеріальних благ. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спору з приводу місця проживання дитини у сторін немає.

Outcome: approved