Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 28 квітня 2007 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 77. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини остаточно припинено в травні 2017 року, причиною чому стала подружня зрада, через що він втратив почуття любові та поваги до відповідача, тому вважає, що збереження сім'ї недоцільне, миритися не бажає. Зазначив, що мешкають вони з відповідачем окремо, після розірвання шлюбу син буде мешкати з ним, спору про місце проживання дитини та про розподіл майна на цей час немає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, уклала договір про правову допомогу з адвокатом [PERSON] Також подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила що позов визнає частково, оскільки позивачем невірно вказані причини, що призвели до розлучення. Вона в травні 2017 року поїхала до Польщі заробляти гроші, оскільки заробітної плати чоловіка не вистачала на погашення боргів, що мала родина. Подружня зрада мала місце з боку чоловіка. На цей час він мешкає з іншою жінкою, виховує її дитину. Зазначила, що головне, що вона заперечує, так це те, щоб дитина мешкала з батьком, оскільки позивач чинив перепони її матері у спілкуванні з дитиною, а отже після її повернення до України, буде чинити перепони і їй у спілкуванні з сином. Вважає, що дитині краще проживати з матір'ю, а тому надалі буде подавати позов про визначення місця проживання дитини з нею /а.с.33-34/. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник позивача - адвокат [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, але просив врахувати, що відповідач з позовом погодилася частково тільки через різну позицію сторін щодо місця проживання дитини. Водночас зазначив, що спір про місце проживання дитини у даному позові не вирішується, до того ж відповідач не позбавлена права звернутися з такою вимогою у майбутньому, за необхідності. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.04.2007 Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 77 /а.с.8/, мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.9/, який згідно з актом проживає з позивачем /а.с.14/. Згідно з положеннями ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, на час розгляду справи питання про її матеріальне утримання не ставиться, майновий спір у цій справі не заявлено. Суд враховує, що шлюбні стосунки подружжя не підтримує з травня 2017 року, спільно господарство не веде, представник відповідача позовні вимоги визнав. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін, та насамперед - позивача. Також суд враховує, що спір про визначення місця проживання дитини у сторін наявний, однак у даній справі цю вимогу не заявлено, та вважає слушною думку представника відповідача про право відповідача звернутися з такою вимогою окремо. При цьому суд враховує, що відповідач у своєму відзиві зазначала, що буде в подальшому подавати позов визначення місця проживання дитини з нею. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, суд враховує, що позивач не просить стягнути судовий збір з відповідача на його користь, а оскільки нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено серед іншого, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, то вважає, що слід повернути позивачу з державного бюджету України 50 % сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved