Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що 23 липня 2012 року він уклав з відповідачкою [PERSON] договір позики, відповідно до якого відповідачка позичила у нього 44000,00 грн. терміном до 30 липня 2012 року. У зазначений термін відповідачка борг в сумі 44000,00 грн. не повернула. Від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 23 липня 2012 року в сумі 44000 грн., 3% річних від простроченої заборгованості в сумі 4054,03 грн., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості в сумі 32837,41 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Розгляд справи провести у його відсутності. Не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Так, судом встановлено, що 23 липня 2012 року між сторонами було укладено договір позики, у формі розписки, відповідно до якого позивач [PERSON] позичив відповідачці [PERSON] 44000,00 грн. терміном до 30 липня 2012 року, що також підтверджується розпискою. (а.с.27). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, відповідачка борг в розмірі 44000,00 грн. в строк до 30.07.2012 року позивачу не повернула. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, тощо. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що 3% річних від простроченої суми за договором позики від 23.07.2012 року за період з 31.07.2012 року по 03.08.2015 року (момент звернення позивачем до суду) становить 4054,03 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача грошових коштів з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості в сумі 32837,41 грн., суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки індекс інфляції за даний період (з 31.07.2012 року по 03.08.2015 року (момент звернення позивачем до суду)) становив 1,732, а отже, відповідно, інфляційні витрати за вищевказаний період становлять 32222,71 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial