Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] ,третя особа: [PERSON] про визнання поруки припиненою. Свій позов обґрунтовує тим, що 05.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі по тексту - Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір №24-Б/6-В. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти сумі 65 559,20 доларів США.Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що Банк надає Позичальнику кредит строком до 05.02.2032. 05.02.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язання між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки №377, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 16/25 частин житлового будинку загальною площею 45.6 кв.м., який розташований в [ADDRESS]. 05.02.2008 року між Банком та позивачем укладено договір поруки №24-Б/6-В/П2. Згідно п. 1.1. даного договору Поручитель зобов`язується безвідзивно та безспірно відповідати перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №24-Б/6-В від 05.02.2008, а саме: повернути до 05.02.2032 кредит у сумі 65 559.20 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12.99%, сплатити плату за управління кредитом, сплатити можливі штрафні санкції. 11.12.2018 між Банком та [PERSON] укладено договір №24-Б 6-В купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. даного договору Банк (Первісний кредитор) передає у власність [PERSON] (Новому кредитору). [PERSON] приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором №24-Б/6-В від 05.02.2008. Сторони домовились, що відступлення Первісним кредитором Новому кредитору прав вимоги за договорами забезпечення, зокрема застави, договорами поруки, іншими договорами, які були укладені у простій письмовій формі, здійснюється на підставі цього договору. В цей же день між Банком та [PERSON] укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 05.02.2008. відповідно до умов якого Банк (Первісний іпотекодержатель) відступає, а [PERSON] (Новий іпотекодержатель) набуває належні Первісному іпотекодержателю права за іпотечним договором. Таким чином, [PERSON] набув право вимоги за договором поруки №24-Б/ 6-В П2 від 05.02.2008, укладеним між позивачем та Банком. Після укладення договору №24-Б/6-В купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 11.12.2018 [PERSON] неодноразово звертався до позивача з вимогами щодо виконання зобов`язань згідно договору поруки №24-Б/6-В П2 від 05.02.2008. Однак, 07.03.2019 [PERSON] повідомив позивача, що 04.03.2019 між ним та [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 1.10. договору про задоволення вимог іпотекодержателя з моменту підписання цього договору припиняються усі зобов`язання [PERSON] відповідно до кредитного договору №24-Б/6-В від 05.02.2008, іпотечного договору №377 від 05.02.2008, договору №24-Б/6-В від 11.12.2018 та договору про відступлення прав за іпотечним договором №681 від 11.12.2018. Отже, з укладенням даного договору припиняється основне зобов`язання [PERSON] за кредитним договором. На підставі наведеного просив суд, визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки №24-Б 6- В/П2 від 05.02.2008, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідно до умов кредитного договору № 24-Б/6-В від 05.02.2008 та стягнути судові витрати по справі. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Однак, представником позивача на адресу суду було подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 29). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №24-Б/6-В (а.с. 4). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 65 559,20 доларів США. Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що Банк надає Позичальнику кредит строком до 05.02.2032. 05.02.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язання між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки №377, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 16/25 частин житлового будинку загальною площею 45.6 кв. м., який розташований в [ADDRESS] (а.с. 7,8). 05.02.2008 року між Банком та позивачем укладено договір поруки №24-Б/6-В/П2. Згідно п. 1.1. даного договору Поручитель зобов`язується безвідзивно та безспірно відповідати перед Кредитором за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №24-Б/6-В від 05.02.2008, а саме: повернути до 05.02.2032 кредит у сумі 65 559.20 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12.99%, сплатити плату за управління кредитом, сплатити можливі штрафні санкції (а.с. 10). Згідно п. 5.3. дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань. 11.12.2018 між Банком та [PERSON] укладено договір №24-Б 6-В купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. даного договору Банк (Первісний кредитор) передає у власність [PERSON] (Новому кредитору), а [PERSON] приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором №24-Б/6-В від 05.02.2008. Сторони домовились, що відступлення Первісним кредитором Новому кредитору прав вимоги за договорами забезпечення, зокрема застави, договорами поруки, іншими договорами, які були укладені у простій письмовій формі, здійснюється на підставі цього договору (а.с. 11) 11.12.2018 року між Банком та [PERSON] укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 05.02.2008, відповідно до умов якого Банк (Первісний іпотекодержатель) відступає, а [PERSON] (Новий іпотекодержатель) набуває належні Первісному іпотекодержателю права за іпотечним договором п. 1.1. (а.с. 15). Таким чином , [PERSON] набув право вимоги за договором поруки №24-Б/ 6-В П2 від 05.02.2008, укладеним між позивачем та Банком. Відповідно до п.п. 1.5. 1.6. вказаного договору за згодою сторін, з метою забезпечення вимог іпотекодержателя відповідно до іпотечного договору, а також договору про відступлення прав за іпотечним договором, сторони цього договору вирішили застосувати звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цього договору, що укладається. Іпотекодавець на виконання основного зобов`язання згідно п. 5.3. іпотечного договору передає іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки, а саме: 16/25 частин житлового будинку загальною площею 45.6 кв. м., який розташований в [ADDRESS] . Пунктом 2.1. даного договору визначено, що іпотекодержатель відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» набуває право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно п. 1.10. договору про задоволення вимог іпотекодержателя з моменту підписання цього договору припиняються усі зобов`язання [PERSON] , відповідно до кредитного договору №24-Б/6-В від 05.02.2008, іпотечного договору №377 від 05.02.2008, договору №24-Б/6-В від 11.12.2018 та договору про відступлення прав за іпотечним договором №681 від 11.12.2018 (а.с. 18-зворот). Згідно з ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя; боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ст.ст. 526,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із частиною 1 статті 553, частиною 1 статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом статей 559, 598 ЦК припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК, використовується в розумінні зобов`язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов`язання Відповідно до ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ч. 1 ст. 559, ч. 1 ст. 598 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК), у цьому разі судовий захист здійснюється за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 5 грудня 2012 р. у справі № 6-147 цс 12). На підставі системного аналізу вищезазначених норм, врахувавши ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] вирішили питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя, згідно якого сторони домовились про припинення основного зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №24-Б/6-В від 05.02.2018, отже з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором №24-Б/6-В від 05.02.2018 припиняється і порука, що виникла згідно договору поруки №24-Б/6-В/П2 від 05.02.2008 року. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання поруки припиненою підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved