Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнення, зазначив, що 28.02.1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Син [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Дане житло облаштоване для проживання та нормального розвитку дитини, з метою задоволення гармонійного розвитку його особистості в атмосфері любові і моральної підтримки та матеріальної забезпеченості. Позивач має стабільний самостійний дохід та взмозі забезпечувати сина. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2019 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. 05.11.2019 року відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначено, що наприкінці червня 2019 року позивач без її попередження забрав. У зв`язку з діями позивача неповнолітній син самостійно, без дорослого догляду та супроводу, пересувається містом, бо проживаючи з батьком за адресою: [ADDRESS] , прямує через усе місто - навчається у 5 класі 98 Запорізького колегіуму, який розташований у 10 хвилинах від квартири відповідача, де син прописаний. Позивач вводить суд в оману, зазначаючи у позові про нормальні умови проживання їхнього сина, оскільки в квартирі, де вони з сином тимчасово приживають, позивач не зареєстрований. В зазначеній квартирі живуть батьки позивача (їх вік перевищує 76 років, батьки самі потребують догляду), також в квартирі проживають дві рідні сестри позивача із своїми сім`ями. Вважає умови проживання у відповідача не задовільними як для нормального проживання, так і для навчання. Вона проживає в двокімнатній квартирі, має належні умови для проживання дітей різних полів. Крім того, вона має самостійний дохід та може забезпечувати сина. Вважає, що позивач необґрунтовано вимагає визначити місце проживання сина у квартирі, де сам не зареєстрований, при цьому забороняє спілкування із сином. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити [PERSON] у позові повністю. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2019 року підготовче провадження по справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Тютюнник М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково позивач пояснив, щодо після розірвання шлюбу з відповідачкою, син [PERSON] виявив бажання проживати разом з батьком. З червня 2019 року він разом з сином проживає за адресою: [ADDRESS] , 1/5 частина якої належить йому. З сином вони проживають в окремій кімнаті, де для розвитку дитини наявне все необхідне. В квартирі також проживають його батьки та сестра, які добре ставляться до [PERSON] та не заперечують проти його проживання в квартирі. Також він займається розвитком дитини, вчить з дитиною домашні завдання, що підтверджується поліпшенням успішності сина в школі. Має постійний дохід, забезпечує сина. Бажає щоб син проживав разом з ним, що також відповідає бажанню та інтересам дитини. На теперішній час згоди з відповідачем щодо місця проживання дитини не досягнуто. Перепон щодо спілкуванні сина з матір`ю він не чинить, та заперечень з цього приводу не має. Крім того, визначення місця проживання дитини надасть можливість перевести дитину до школи поруч з місцем їх проживання. Відповідачка повторно у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення рекомендованих листів з повідомленням, заяви про відкладення слухання справи не подавала, у зв`язку з чим справу на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України розглянуто за її відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району просив справу розглядати за його відсутності, врахувавши наданий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 28.02.1997 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , зареєстрованим Відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя від 28.02.1997 року, актовий запис № 76. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 528. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №01-71/19615, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 10.12.2008 року по теперішній час. Дитина, [PERSON] , після припинення шлюбних відносин сторін, проживає разом з батьком - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло, виданим Виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 14.10.1994 року та угодою від 28.07.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. З характеристики за місцем проживання, виданої Правлінням ОСББ «Ладозька 8», вбачається, що [PERSON] співвласник квартири за адресою: [ADDRESS] , продовжує проживати за вказаною адресою з липня 2019 року разом із неповнолітнім сином [PERSON] , багато уваги приділяє своєму синові відносно навчання і позашкільної діяльності. Згідно з довідкою, виданою ДУ «Біленьківська виправна колонка (№99)», [PERSON] працює в ДУ «Біленьківська виправна колонка (№99)» його заробітна плата за 2018-2019 р. складає 193 662,20 грн. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується службовою характеристикою. Згідно з актом обстеження умов проживання від 16.01.2020 року, в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] мешкає разом з батьком в окремій кімнаті, для дитини створені належні умови для проживання. Вході обстеження була проведена бесіда з неповнолітнім [PERSON] , під час якої дитина висловилась, що бажає мешкати з батьком (а.с. 103). Відповідач, [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ., у двокімнатній квартирі, яка знаходиться на першому поверсі, створені не задовільні умови для проживання дитини. У разі проживання [PERSON] з мамою, наявні місце для сну, навчання. Речі, постільна білизна мають неохайний вигляд. Стосунки у сім`ї зі слів [PERSON] добрі. За результатом бесіди мати бажає, щоб [PERSON] проживав з нею, [PERSON] зобов`язалася найближчим часом створити умови належні для проживання дітей (а.с.104). Мати дитини документів щодо місця роботи, самостійного доходу ані суду, ані органу опіки та піклування не надала. Відповідно до письмових пояснень від 22.01.2020 року, наданих малолітнім [PERSON] у присутності головного спеціаліста служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Дніпровському району [PERSON] , дитина бажає проживати з батьком (а.с.101). Малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у Запорізькому колегіумі №98 (а.с. 67, 68). Сторони не дійшли згоди щодо визначення, з ким із батьків буде постійно проживати малолітній син [PERSON] . Питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району 30.01.2020 року. На засідання комісії [PERSON] не з`явилась. Остання запрошувалась до відділу служби для надання пояснень та необхідних документів, але мати в категоричній формі відмовилась приходити та надавати будь-які пояснення. Згідно з Висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району від 14.02.2020 року за №02/01-27/0146, визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с.98-100). Суд погоджується з вказаним висновком органу опіки та піклування, оскільки вважає його цілком обґрунтованим. Відповідно до ч.8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частинами 1,2 ст.161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно постанови Верховного Суду України від 30 травня 2018 року у справі №343/1500/15-ц (касаційне провадження № 61-23861св18), при визначенні місця проживання дітей інтереси дітей мають першочергове значення, що безпосередньо зазначено в Конвенції ООН про права дитини 1989 року, яка є юридично обов`язковим міжнародним договором. При цьому Верховний Суд, врахувавши положення ст. 51 Конституції України, статтей 7, 157 СК України, а також рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) «М. С. проти України», зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Надані позивачем докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові; батько вчить з дитиною домашні завдання, у позивача наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, батько дитини має постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , створив всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, дитина відвідує навчальний заклад. Проживання дитини з батьком відповідає її інтересам та бажанню. Доводи відповідача з приводу відсутності реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] суд вважає такими, що не можуть вважатися істотним при вирішенні цієї справи, оскільки у даному випадку ключовим питанням є встановлення особи одного із батьків, з яким визначається місце проживання дитини. Крім того позивачу належить на праві власності частина зазначеної квартири. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належних, допустимих, переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень, а також, що проживання сина разом з матірю буде найкраще відповідати інтересам дитини, не надала. Враховуючи вищезазначене, інтереси дитини, та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина проживає разом із батьком, за місцем проживання дитини створені належні умови, батько має постійне місце роботи та стабільний дохід, батько виховує та утримує дитину, проявляє до дитину турботу, цікавиться його станом здоров`я та успіхами в школі, враховуючи бажання дитини проживати разом з батьком та висновок органу опіку та піклування про визначення місця проживання дитини, згідно якого доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання дитини з батьком. Оскільки, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved