Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною майнового стану платника. Свої вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач мотивує тим, що він на підставі рішень Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.12.2007 року та постанови апеляційного суду Черкаської області від 17.05.2018 року здійснює сплату аліментів на утримання своєї повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення останньою 23-річного віку. Позивач наполягає, що він не має можливості належним чином виконувати вказані рішення суду та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судовим рішенням, оскільки станом на дату подання позову у нього суттєво змінився матеріальний стан у зв`язку із його тяжкими хворобами, необхідністю постійного лікування, на яке позивач витрачає практично всі свої кошти. Окрім того, на утриманні позивача також перебуває його хвора мати, котра також потребує значних затрат на лікування, а її доходом є лише мінімальна пенсія. Позивач наполягає, що повнолітня дочка [PERSON] є працездатною та на період літніх канікул виїздить на заробітки за кордоном, де заробляє кошти, які є достатніми для задоволення її потреб у період літніх канікул. За таких обставин позивач вважає, що наявні всі підстави для задоволення його уточнених позовних вимог, зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання повнолітньої дочки позивача та звільнення останнього від сплати аліментів на період перебування [PERSON] на літніх канікулах. При розгляді матеріалів даної справи суд враховує, що відповідачі надавали відзив на первісну позовну заяву, у якому заперечували обставини викладені позивачем, зазначаючи при цьому, що позивач має можливість сплачувати аліменти на повнолітню дочку, оскільки отримує пенсію по інвалідності, а отже має стабільний дохід. Доводи відповідачів фактично зводяться до того, що відповідач має на меті уникнути від обов`язку по сплаті аліментів на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Окрім того стягнення аліментів в розмірі 1/10 від його доходів буде становити незначну суму, яка не забезпечуватиму потреби [PERSON] .. Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження\~ з викликом сторін на підставі ухвал Золотоніського міськрайонного суду від 17.10.2018 року та 11.12.2018 року. Позивач та його представник, адвокат Пилипенко Р.Б. звернулися до суду із заявою відповідно до якої розгляд справи просили проводити за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному чинним законодавством, однак не повідомили про причини неявки та не надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, відзив на уточнені позовні вимоги не подали. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи заяву позивача та його представника розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи заочно на підставі ухвали суду від 13.11.2019 року. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із наступних підстав. Як встановлено судом із матеріалів справи, на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.12.2007 року та постанови апеляційного суду Черкаської області від 17.05.2018 року [PERSON] здійснює сплату аліментів на утримання своєї повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення останньою 23-річного віку. Як вбачається із довідки Кременчуцького національного університету ім. Михайла Остроградського від 05.09.2017 року за № 1189, [PERSON] є студентом денного відділення факультету економіки і управління з терміном навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року за державно формою навчання, стипендію не отримує. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є дочкою позивача по справі, яка досягла повноліття та навчається в навчальному закладі за денною формою навчання. Відповідно до ст.,ст.199,\~200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного\~ матеріального забезпечення, в тому числі в період навчання у навчальному закладі покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Нормами ст. 182 СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 23\~Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками розмір аліментів, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, у разі погіршення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно представлених позивачем документів, за час, що минув з дня проголошення судового рішення змінилися обставини, що слугували суду для визначення розміру аліментів, зокрема позивач тяжко хворів, знаходився на стаціонарних лікуваннях і продовжує лікуватися амбулаторно. Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи, що стверджується посвідченням серії [NUMBER] від 16.06.2015 року. [PERSON] постійно проходить курси лікування на підтримання стану свого здоров`я, що стверджується виписками з історії хвороби терапевтичного відділення Золотоніської ЦРЛ, має ряд тяжких захворювань, а на час ухвалення судового рішення від 20.02.2018 року про стягнення із нього аліментів переніс тяжке захворювання, що стверджується історією хвороби [PERSON] , яке не було та не могло бути враховане судом при ухваленні вказаного вище судового рішення про стягнення із позивача на утримання своєї повнолітньої дочки аліментів. Складний стан здоров`я позивача стверджується випискою із історії хвороби позивача за №8108 складеною неврологічним відділенням Золотоніської ЦРЛ, випискою з медичної карти № [NUMBER] складеною КЗ Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 197 СК України та виходячи з системного аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, що не буде порушенням вимог чинного законодавства, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.,ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Щодо доводів відповідачів з приводу намагання позивача уникнути обов`язку від сплати аліментів та стягнення із нього суми аліментів, яка буде не достатньою для забезпечення потреб повнолітньої [PERSON] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивач у своїй уточненій позовній заяві не просить суд звільнити його від сплати аліментів, а лише просить суд, з огляду на його тяжкий стан здоров`я, постійну необхідність витрачати значні кошти на лікування, зменшити такий розмір аліментів. Отже обов`язок по сплаті аліментів у позивача залишається. Окрім того відповідачі заперечуючи позовні вимоги позивача не надали до суду будь-яких доказів необхідності [PERSON] отримувати кошти у більшому розмірі, ані ж просить сам позивач. Зокрема суд враховує, що із вказаної вище довідки навчального закладу вбачається, що [PERSON] навчається на державній формі навчання, а отже витрати на оплату навчання не несе. Розглядаючи дану справу суд приходить до переконання, що зменшення розміру аліментів не позбавляє обов`язку позивача по утриманні своєї повнолітньої дочки на час її навчання. Окрім того на спростування доводів відповідачів, що стягнення аліментів здійснюється лише із пенсії позивача, суд враховує і ту обставину, що стягнення аліментів із позивача здійснюється із усіх доходів останнього, в тому числі і заробітної плати, що стверджується відповідними довідками Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, що містяться в матеріалах справи. Що стосується вимоги позивача про звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки на період перебування її на літніх канікулах, поза межами навчального процесу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Доводи позивача про перебування [PERSON] в період літніх канікул на заробітках за кордоном не підтверджені жодними доказами по справі. Окрім того варто зазначити, що статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з ним потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Разом з тим суд не може погодитися із доводами позивача щодо звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування [PERSON] на канікулах, оскільки чинним законодавством таке виключення не передбачено, а той факт, що під час канікул [PERSON] не проходить навчання, може десь працювати, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітню дочку, який продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить в період навчання. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року по справі №346/103/17, та на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується судом при вирішенні даної справи. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Суд також вважає, що з відповідачів необхідно стягти судові витрати від сплати\~якого був\~звільнений позивач\~при поданні\~позовної заяви, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial