Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про усунення перешкод володіння, користування, розпорядження своїм майном та відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями (бездіяльністю) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є пенсіонером Міністерства оборони України, отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особа, звільнена з військової служби та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України. З 01.12.2011 року у звязку з незаконними діяти/бездіяльністю відповідача не отримує частину своєї власності у вигляді певної суми пенсійних виплат, яка належить йому до виплати у звязку з невиплатою частини премії 33,3 % від грошового забезпечення за період з 01.12.2011 року по 31.12.2013 року, яка є складовою частиною його пенсії і яка була зафіксована в рішенні Ленінського районного суду м. Луганська від 05.01.2005 року. Для захисту своїх прав він звернувся до суду. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року по справі №2-а-3143/10/2020 визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати позивачу з 01.01.2008 року премії в розмірі 33, 3 % грошового забезпечення, зафіксованого в рішенні Ленінського районного суду м. Луганська від 05.01.2005 року, зобовязано відповідача включити до структури та розрахунку пенсії позивача премію в розмірі 33,3 % грошового забезпечення. Зазначене рішення суду набрало законної сили. На виконання зазначеного судового рішення відповідач провів перерахунок пенсії з 01.01.2008 року по 15.03.2011 року і виплатив несплачені суми пенсії та по 01.12.2011 року виплачував пенсію за вказаним судовим рішенням. З 01.12.2011 року по 19.05.2013 року позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ у Луганській області, яке не виконувало вищевказану постанову суду. 20.05.2013 року повернувся на облік в ГУ ПФУ у Харківській області, але і воно не відновило виплати пенсії, і тільки після відкриття виконавчого провадження з 01.01.2014 року почало виконувати вищевказану постанову суду. На виконання зазначеного рішення відповідач провів перерахунок пенсії позивача за період з 01.12.2011 року по 31.12.2013 року, сума недоплаченої частини пенсії складає 14635, 49 коп., зазначений факт визнається відповідачем, проте сума не виплачена. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязків з перерахунку та виплати пенсії позивач фактично позбавлений можливості володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Просить суд позов задовольнити, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 14635, 49 грн., а також спричинену моральну шкоду з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в сумі 65772 грн. Представник позивача - [PERSON] [PERSON]у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Суд, дослідивши доводи представника позивача, представників відповідача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами\~статті 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог\~статті 212 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положенням\~статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як повідомлено позивачем, та не заперечувалось представником відповідача, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2011 року по справі №2-а-3143/10/2020 визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати позивачу - [PERSON] з 01.01.2008 року премії в розмірі 33, 3 % грошового забезпечення, зафіксованого в рішенні Ленінського районного суду м. Луганська від 05.01.2005 року зобовязано відповідача включити до структури та розрахунку пенсії позивача премію в розмірі 33,3 % грошового забезпечення. На виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду за період з 01.12.2011 року по 31.12.2013 року відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було здійснено перерахунок пенсії позивачу [PERSON] та сума доплати до пенсії становить 14635, 49 грн., проте до цього часу ці кошти позивачу не виплачені. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~система пенсійного забезпечення в Україні складається також з солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного, що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом. Відповідно до частини 1\~статті 58 закону, Пенсійний фонд\~є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Таким чином, фінансування нарахованих за рішенням суду доплат до пенсії позивача здійснюється за рахунок державного бюджету, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не є розпорядником коштів Державного бюджету, у зв'язку з чим не може нести зобов'язання по невиплаті нарахованої доплати до пенсії позивача відповідно до вимог ст.ст.509,\~526 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2\~статті 23 Бюджетного кодексу України\~будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з п. п. 20 та 29 частини 1\~статті 116 Бюджетного кодексу України\~взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства. Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов'язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Частина друга\~статті 95 Конституції України\~містить норму щодо видатків і встановлює, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків, які не можуть визначатися іншими нормативно - правовими актами. Тобто, фінансування нарахованих за рішенням суду доплат до пенсії позивача здійснюється за рахунок державного бюджету. Відповідно до положень статті 72 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~кошти пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Відповідно до\~статті 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Згідно статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»\~виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до частини 1 статті 72\~Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»\~виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників,\~затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845\~визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що безспірним списанням є операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки нараховані за судовими рішеннями доплати в розмірі 14635, 49 грн. не є майновою шкодою в розумінні\~статті 22 Цивільного кодексу України, так як позивач не позбавлений можливості отримати грошові кошти присуджені йому за раніше ухваленими судовими рішеннями в порядку, встановленому для виконання судових рішень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~статті 1167 Цивільного України,\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Правовідносини щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди мають похідний характер і пов'язані з встановленням факту порушення прав особи незаконними діями або бездіяльністю органу владних повноважень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки судом не встановлена вина Головного управління Пенсійного фонду щодо своєчасної виплати нарахованих сум, то відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Правова позиція Верховного суду України, висловлена у справі № 6-92цс15 (постанова від 27.05.2015 року), яку просить врахувати позивач при вирішенні справи, не впливає на вказаний висновок суду, оскільки вказана правова позиція стосується інших правовідносин, ніж ті, які виникли між сторонами у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про усунення перешкод володіння, користування, розпорядження своїм майном та відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями (бездіяльністю) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed