Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення, усунення перешкод в користуванні власністю. Згідно позовної заяви та уточнених позовних вимог зазначає, що в м. Нетішин по вул. Шевченка буд.16, знаходиться квартира № 8, яка належить йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності, однак відповідачка, яка є його мачухою, перешкоджає йому користуватись жилим приміщенням, шляхом заміни замків вхідних дверей. У зв'язку з чим, позивач не має можливості використовувати своє право на проживання у даній квартирі. Раніше в даній квартирі з відповідачкою проживав його батько [PERSON], який помер 30.11.2016 року. За життя батька позивач часто приходив до останнього та мав ключі і вільний доступ до квартири. При цьому вказав, що через неприязні стосунки з відповідачкою [PERSON], яка його не долюблювала, не проживав з сімєю за місцем своєї реєстрації та реєстрації його малолітнього сина. Після смерті батька, [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням про виділення йому однієї з трьох кімнат в квартирі, на що остання відмовила, оскільки свою частину батько заповів їй. Вказуючи на перешкоджання у користуванні та розпорядженні власністю, [PERSON] зазначив, що намагався наявним у нього ключем відкрити замок вхідних дверей квартири, але не зміг, оскільки замок був змінений, що унеможливило його доступ до квартири у вказаний спосіб. За вказаних обставин, [PERSON] просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом його вселення в квартиру № 16, що знаходиться по вул. Шевченка буд.8 в м.Нетішин, а також зобовязати відповідачку в подальшому не чинити йому будь-яких перешкод у користуванні та розпорядженні його власністю, а саме 1/3 частиною зазначеної квартири. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.01.2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення понесених витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. У зустрічному позові та уточненні до нього позивачка [PERSON] просила стягнути з [PERSON] понесені нею витрати по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 2 413 грн. 87 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири № 16, що знаходиться по вул. Шевченка буд.8. в м. Нетішин. Вказана квартира знаходиться в багатоповерховому будинку, а тому усі мешканці даного будинку, в тому числі і вона, є споживачами послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, водопостачання, водовідведення та теплопостачання. Вказує на те, що [PERSON] жодного дня не проживав у даній квартирі та не оплачував комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, хоча як співвласник житла повинен нести такі в рівних частках. Тому за період з 01.07.2014 року по 01.02.2015 року включно за комунальні послуги з водопостачання відповідач повинен заплатити 434 грн. 97 коп., за опалення з липня 2014 року по грудень 2014 року, з січня 2015 року по грудень 2015 року, з січня 2016 року по грудень 2016 року, з грудня 2017 року по травень 2017 року відповідач повинен заплатити 444 грн. 17 коп. Також вважає, що з відповідача на її користь, пропорційно до його частки у квартирі, необхідно стягнути і вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1 534 грн. 72 коп. В судовому засіданні 22.02.2018 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про відмову [PERSON] від частини позовних вимог до [PERSON] Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.01.2018 року закрито провадження в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення [PERSON] у квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позовній заяві, зустрічний позов визнали частково. Представник [PERSON] суду пояснив, що позивач з відповідачкою тривалий час не спілкується, до грудня 2016 року час-від-часу проживав в оспорюваній квартирі, а з грудня 2016 року, після смерті батька, жодного разу не навідувався до квартири, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди у доступі до квартири, шляхом заміни замка у вхідних дверях. Зазначив, що [PERSON] не має ключів від замка до вхідних дверей квартири. Також вказав, що доказів того, що замки у вхідних дверях квартири змінені він не має. Щодо зустрічного позову зазначив, що його довіритель визнає такий частково, а саме в частині стягнення з нього оплати послуг з утриманні будинку в розмірі 1 534 грн. 72 коп., відповідно до його частки, проте заперечує щодо стягнення з нього оплати за комунальні послуги, оскільки він не проживає в даній квартирі і не користується даними послугами. Крім того, зазначив, що останні три роки в квартирі поставлені лічильники, а тому оплачувати послуги згідно показників лічильника повинен той, хто користується даними послугами. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON], будучи повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявиласяю. Представник останньої [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, проти задоволення первісного позову заперечила повністю. При цьому пояснила, що [PERSON] не заперечує того, що позивач є власником 1/3 квартири, також зазначила, що позивач не надав суду доказів того, що вона чинить перешкоди у користуванні власністю [PERSON] Вказала на те, що з грудня 2016 року [PERSON] не звертався жодного разу до [PERSON] з проханням про надання йому ключів, вона вважала, що такий їх має. [PERSON] замок від вхідних дверей не змінювала і доказів того, що замок змінено [PERSON] не надав. Крім того, зауважила на тому, що на момент розгляду даної справи [PERSON] надала [PERSON] комплект ключів від замка вхідних дверей. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Як вбачається з даних свідоцтва про право власності на житло від 20.08.1997 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.06.2005 року, співвласником вказаної вище квартири був також [PERSON], який помер 30.11.2016 року. Кожному співвласнику була визначена частка у праві спільної сумісної власності в розмірі по 1/3 кожному. За даними довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 12.07.2017 року та 03.01.2018 року, після смерті [PERSON] його частку в квартирі успадкувала [PERSON], 31.05.2017 року приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке стало підставою для виникнення права власності на 1/3 частки померлого [PERSON] У квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], неповнолітній [PERSON] та [PERSON], який помер 30.11.2016 року, що підтверджується даними довідки виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 8525 від 22.09.2016 року та свідоцтва про смерть серії І-БВ № 286759. Як встановлено в судовому засіданні, у квартирі за вказаною вище адресою проживає лише [PERSON], яка самостійно оплачує комунальні послуги та послуги з утриманні будинку та прибудинкової території. Вказане підтверджується даними довідки про взаєморозрахунки між ВП «ХАЕС» ДП НАЕК Енергоатом» та [PERSON] станом на 01.11.2017 року, виписки по особовому рахунку № [NUMBER] від 13.11.2017 року, показами допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON], свідка [PERSON] Не заперечував даної обставини в судовому засіданні і відповідач за зустрічним позовом [PERSON] Водночас, суд не бере до уваги твердження [PERSON] та його представника проте, що [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні його власністю, оскільки до суду не надано жодного належного та допустимого доказу щодо даної обставини. На відсутність будь-яких перешкод у користуванні та розпорядженні [PERSON] його власністю вказує і допитана в якості свідка [PERSON], яка зазначила, що не заперечує проти надання [PERSON] дублікату ключів, крім того вказала на те, що не знала проте, що останній не має ключів від квартири, оскільки він з таким проханням до неї не звертався, а коли приходив до квартири, то попередньо телефонував і попереджав про свій прихід. Пояснила, що не змінювала замок у вхідних дверях, а тому не чинить перешкод у користуванні даною квартирою. Що стосується показів свідка [PERSON] щодо відмови [PERSON] надати ключі її чоловікові [PERSON], що мало місце у день смерті батька останнього, то суд такі до уваги не приймає, оскільки вказане відомо [PERSON] лише зі слів її чоловіка, очевидцем вказаної розмови вона не була. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що визначено ст. 391 ЦК України. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги про зобовязання [PERSON] в подальшому не чинити йому будь-яких перешкод у користуванні та розпорядженні власністю [PERSON] не обґрунтованими, оскільки останній в судовому засіданні не довів факту створення йому перешкод у користуванні та розпорядженні його власності відповідачкою [PERSON], а тому недоведеність обставини існування перешкод у користуванні та розпорядженні власністю виключає саме зобовязання в подальшому не чинити йому будь-яких перешкод у користуванні та розпорядженні власністю. Крім того [PERSON] надала [PERSON] комплект ключів від замка вхідних дверей, про що в матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 22.02.2018 року. При цьому, підставними, на думку суду, є вимоги позивачки за зустрічним позовом про стягнення понесених витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, впоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. [PERSON] за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які оживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими рифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник. наймач (орендар). Виходячи з наведених вище вимог закону та зважаючи на обовязок [PERSON] відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, суд вважає за необхідне стягнути з останнього понесені [PERSON] витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Водночас, суд не може погодитись з наданим [PERSON] розрахунком понесених нею витрат на комунальні послуги з водовідведення, водопостачання та опалення в розмірі 2637 грн. 46 коп., одна третя від яких становить 879 грн. 15 коп., оскільки вказані послуги згідно наданих нею роздруківок нарахування та оплати таких послуг були оплачені нею в розмірі 2408 грн. 58 коп., одна третя від яких становить 802 грн. 86 коп. Тому, до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 802 грн. 86 коп. витрат, понесених останньою за комунальні послуги з водовідведення, водопостачання та опалення, що відповідає частці [PERSON] у спільній власності, зі стягненням понесених не ж витрат на послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1534 грн. 72 коп. При цьому, судом враховано, що з 19.02.2015 року у спірній квартирі встановлені засоби обліку води (лічильники), про що в матеріалах справи наявний акт перевірки водокористування і реєстрації засобів обліку води від 19.02.2015 року, в зв'язку з чим витрати на водовідведення та водопостачання з відповідача стягуються лише за період з 01.07.2014 року по 01.02.2015 року включно. Вирішуючи питання розподілу судових витрат та виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 619 грн. 77 коп. пропорційно розміру задоволених зустрічних вимог, оскільки [PERSON] звільненна від сплати судового збору при зверненні до суду у відповідності до вимог п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як особою віднесеною до 1 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується даними посвідчення серії А № 123246. Згідно вимог п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Outcome: partial