Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачаЛисого [PERSON], Акціонерного Товариства «Градобанк», Першої Тернопільська державна нотаріальна контора, третя особа на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Державний нотаріальний архів Тернопільської області про усунення перешкод у розпорядженні майном. В обґрунтування змінених позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л. О. 06.04.2001 року за реєстром № 2103, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 25.05.2001 і записано в реєстрову книгу за № 11256. Однак, він не може відчужувати належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, в зв'язку з належна йому квартира перебуває під забороною відчуження на підставі Договору застави від 25.09.1995 року за №5590, обтяження зареєстроване 05.03.2012 року за №12245602 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою. Як вбачається із наявних у позивача документів, виникнення спірної заборони має місце щодо колишнього власника квартири [ADDRESS] - [PERSON], ще у 1995 році. Водночас, на момент набуття позивачем права власності на квартиру у 2001 році, жодних обтяжень щодо вказаної квартири не існувало, а реєстрація самого обтяження відбулася лише у 2012 році, тобто після близько 11 років з моменту набуття позивачем права власності на квартиру. Позивач зазначає, що наявність вищевказаної заборони щодо належної на даний час йому квартири, вочевидь, є помилковою, оскільки позивач вважає, що на даний час відсутні обставини які стали підставою для накладення зазначеної заборони. Такі обставини були відсутні і на час вибуття квартири з власності [PERSON] на користь [PERSON] і на час набуття права власності на квартиру [PERSON]. У зв'язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та усунути [PERSON] перешкоди у розпорядженні майном - квартирою [ADDRESS], шляхом зняття обтяження (заборони), яке накладено за реєстровим номером обтяження №12245602 від 05.03.2012, внесений до Реєстру Першою тернопільською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави, 5590, 25.09.1995, власник [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], представник Акціонерного Товариства «Градобанк» у судове засідання не з'явилися, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки у судове засідання відповідачі суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином і повторно не з'явилися у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник Першої Тернопільська державна нотаріальна конторав судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Щодо прийняття рішення покладається на думку суду. Представник третьої особи Державного нотаріального архіву Тернопільської області в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Щодо прийняття рішення покладається на думку суду. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду витребувано від Державного нотаріального архіву Тернопільської області копію договору застави. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. [PERSON] являється власником квартири № 79 в будинку, 3а по вулиці Миру у місті Тернополі на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л. О. 06.04.2001 року за реєстром № 2103, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 25.05.2001 і записано в реєстрову книгу за № 11256. Як вбачається з інформаційної довідки 130378007, на належну позивачу квартиру [ADDRESS] є обтяження: заборона на нерухоме майно на підставі договору застави, 5590, 25.09.1995. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON], який відчужив її [PERSON] на підставі біржового контракту №336 укладеного на Тернопільській універсальній товарній біржі 18 жовтня 1995 року, зареєстрованого Тернопільським МБТІ 20 жовтня 1995 року за №11256. Також, 14.09.1995 між [PERSON] та Акціонерним Товариством «Градобанк» був укладений кредитний договір та договір застави, який 25.09.1995 був посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільська державна нотаріальна контора. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вирішуючи спір по суті суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України Про нотаріат, нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Судом не встановлено, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором перед Акціонерним Товариством «Градобанк» і даний договір застави від 14.05.1995 є дійсним. Також, із змісту ст. 316 ЦК України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що квартира належить позивачу на праві власності з 2001 року, а обтяження внесено у 2012 році, суд приходить до висновку, що Перша Тернопільська державна нотаріальна контора не з'ясувала про дійсність договору застави, а також, ті обставини, що власником з 2001 року являється [PERSON] Таким чином, приймаючи до уваги, що нотаріусом не було вжито жодних заходів до скасування заборони відчуження, та не взято до уваги, що спірна квартира належить на праві власності позивачу [PERSON] у якого відсутні будь-які зобов'язання перед Акціонерним Товариством «Градобанк», суд вважає, що вказане обмеження порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Враховуючи те, що нотаріус, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. Тому суд вважає, що позов слід задовольнити та усунути [PERSON] перешкоди у розпорядженні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття обтяження (заборони), яке накладено за реєстрованим номером обтяження №12245602 від 05.03.2012, внесений до Реєстру Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, на підставі договору застави, 5590, 25 вересня 1995 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved