overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування своїх вимог вказує, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В нотаріальну контору за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини, тому в отриманні свідоцтва йому було відмовлено за даною підставою. Покликаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.6). У видачі свідоцтв про право на спадщину позивачу відмовлено у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], що стверджується довідкою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2014 року (а.с.13). З матеріалів справи встановлено також, що позивач звернувся у встановлений шестимісячний строк до державного нотаріуса Другої Луцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відповідач, в свою чергу, із заявою про відмову від спадщини. Оскільки, дані заяви були складені в м.Луцьк, а спадкове майно розміщене в м.Рожище, то вказані заяви, для відкриття спадкової справи, в день складання 05.10.2006 року були скеровані до Рожищенської державної нотаріальної контори поштою. Однак при зверненні позивача до Рожищенської державної нотаріальної контори 18.09.2014 року для отримання свідоцтва про право на спадщину, виявилось, що нотаріальна контора заяв не отримала і спадкова справа не заведена. Таким чином, позивач строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, тому позов слід задовольнити і визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2014 року вирішено - позов задовольнити. Визначити [PERSON] додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішення суду законої сили після смерті - [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, судовий збір з відповідачки не стягнуто, тому є підстави для ухвалення додаткового рішення. Представник позовача та позивач до судового засідання подали заяви, в яких просять розглянути питання щодо винисення додаткового рішення про стягнення судових витрат за їх відсутності. Відповідачка подала до суду заяву, в якій просить розглянути питання щодо винисення додатквого рішення про судові витрати без її участі. У відповідності п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки питання про стягнення судових витрат в рішенні суду не вирішено, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову вказав, що 20 грудня 2009 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно. Вона та відповідач є спадкоємцями майна померлої згідно заповіту, і фактично вступили в розпорядження спадковим майном, однак, в шестимісячний строк вона не подала до нотконтори заяви про прийняття спадщини, оскільки проживає в іншому населеному пункті і часто хворіла. Вважає свої спадкові права порушеними і просить їх захистити за судовим рішенням. В судове засідання позивач не зявилась, однак, подала на адресу суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність та підтримання позову. Відповідач в судове засідання, також, не з'явився, однак, подав на адресу суду письмову заяву про слухання справи без його участі та визнання позову. Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з вищевказаної квартири. Він та його брат [PERSON] є спадкоємцями майна померлої і фактично вступили в розпорядження спадковим майном, однак, в шестимісячний строк він не подав до Козятинської держнотконтори заяви про прийняття спадщини, оскільки перебував у відрядженні. В судове засідання позивач не з'явився, однак, подав на адресу суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову. Відповідач - [PERSON] в судове засідання, також, не з'явився, однак, подав на адресу суду письмову заяву про слухання справи без його участі та визнання позову. Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності . В позові вказував, що 15.02.1994 року органом приватизації виконавчого комітету м.Лубни (на підстав розпорядження від 11.02.1994 року за №2098) було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме, квартиру загальною площею 50,06 м.кв., розташовану за адресою [ADDRESS] у спільну сумісну власність подружжю [PERSON] та [PERSON]. 17.02.1994 року власниками квартири, набутої в порядку приватизації проведено належну державну реєстрацію прав власності в БТІ м.Лубни. Знаходження квартири у спільній сумісній власності унеможливлює здійснення власником повного обсягу своїх прав щодо розпорядження майном. Позивач прохав суд винести рішення, яким визначити частку кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], зазначивши, що кожному із співвласників належить по 1/2 частині квартири. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши учасників судового розгляду справи, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що 15.02. 1994 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.5). На даний час позивач не може здійснити свої права щодо розпорядження належним йому майном, оскільки не визначені частки співвласників квартири. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Згідно ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Як встановлено, домовленості між співвласниками про розмір часток квартири не було. Враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами не виникає, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати взяв на себе позивач і не прохає їх стягувати з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення частки в спільній сумісній власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.12.1997 року квартира [ADDRESS] , отримана в порядку приватизації, належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Позивач має намір розпорядитись належною йому частиною майна, однак, позбавлений можливості вчинення таких дій без визначення її частки. Посилаючись на норми закону щодо рівності часток співвласників у спільній сумісній власності, просить визначити, що [PERSON] належить на праві власності Ѕ частка квартири в будинку [ADDRESS] . Представник позивача в письмовій заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, судові витрати просить залишити за позивачем. Представником відповідача подано заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.12.1997 року Відділом по приватизації житлового фонду в порядку приватизації державного житлового фонду, і зареєстрованого у відділі реєстру житлового фонду під № 283-р/102, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вищезазначені правові норми, а також відсутність спору щодо розміру часток співвласників квартири [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення часток в приватизованій квартирі. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його дружина - [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини у квартирі під [ADDRESS]. Спадщину він прийняв, а їхній син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на його користь. Однак, оформити свої спадкові права він не може, через те, що в свідоцтві про право власності на житло, виданому на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зазначено частки кожного зі співвласників в праві спільної сумісної власності на квартиру. [PERSON] померла [INFO]. Так як квартира була приватизована ними на рівних умовах на праві спільної сумісної власності, то їх частки власників в цій квартирі вважаються рівними. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 19 липня 1995 року представництвом фонду державного майна Козятинського району Вінницької області співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,7-10). [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є чоловік останньої - позивач по справі [PERSON] Відповідач по справі, який є сином померлої, відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь батька [PERSON] (а.с.3,6). При отриманні свідоцтва про право власності на житло частки співвласників квартири визначені не були, тому з цих підстав позивач не може оформити право на спадщину за законом після смерті дружини. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 368 ЦК України, згідно з якими спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, та вимогам ст. 370 ЦК України, згідно з якими у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними та вимогам ст. 372 ЦК України, згідно з якими у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON].є рівними та складають по 1/3 частки квартири під номером [ADDRESS] На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. В обгрунтування позову вказав, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, на частку в квартирі [ADDRESS] Дана квартира належала його батькові, йому та його матері - [PERSON] на праві спільної сумісної власності, однак частки кожного з власників не були визначенні. Його мати відмовилась від своєї частки в спадщині на його користь, про що подала відповідну заяву до приватного нотаріуса - [PERSON], однак він не може оформити свої спадкові права, так як не визначені частки у спільному майні. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання, також, не з'явилась, однак, подала на адресу суду письмову заяву про слухання справи без її участі та визнання позову. Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. В обґрунтування своїх вимог вказав, що [INFO], [PERSON] народила сина - [PERSON]. На момент вагітності та народження дитини, вони з відповідачкою у шлюбних відносинах не перебували, а тому, він, довірившись відповідачці, подав заяву до Відділу ДРАЦС реєстраційної служби Козятинського МРУЮ у Вінницької області з проханням зареєструвати його батьком даної дитини. Відповідно, в книзі реєстрації народжень 02 квітня 2014 року був зроблений актовий запис № 88, згідно якого, він, [PERSON] на підставі ст. 126 Сімейного кодексу України записаний батьком дитини, що підтверджуються копією свідоцтва про народження [NUMBER]. На момент подачі заяви, він вважав себе батьком цієї дитини, але на теперішній час, йому стало достовірно відомо, що він не є біологічним батьком даної дитини. Згідно ст. 136 ч. 1 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, має право оспорити своє батьківство, пред?явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Задарко Ю.М. позов підтримала і підтвердила обставини вказані в ньому. Відповідачка - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і підтвердили обставини вказані в ньому, при цьому, вказала, що позивач дійсно не є біологічним батьком дитини, і цю обставину вона позивачу при реєстрації народження своєї другої дитини не повідомила. Також, вказала, що розуміє всі юридичні наслідки визнання даного позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу ДРАЦС реєстраційної служби Козятинського МРУЮ у Вінницької області Крейдіна І.В. не заперечує за таких обставин проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Органу опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької області Савіцький Ю.С. у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Заслухавши сторони, представників третіх осіб, дослідивши письмові докази, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачкою, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. В позовній заяві зазначено, що сторони з 25 квітня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилась дитина - [PERSON]. Після народження дитини відносини між сторонами погіршились та все частіше почали виникати конфліктні ситуації. Під час однієї із сварок відповідачка [PERSON] повідомила позивачу [PERSON], що він не є біологічним батьком дитини. З підстав, зазначених вище, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення та пояснила суду, що завагітніла від іншого чоловіка, в цей період вона проживала та мала стосунки з іншим чоловіком. Відповідач в свою чергу в цей час перебував в місцях позбавлення волі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2004 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 25 квітня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управляння юстиції. [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON], про що складено актовий запис № 130, де батьком дитини записаний [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 13 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управляння юстиції Вінницької області. Згідно з ст. 136 СК України особа, що записана батьком має право оскаржувати своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» предметом доказування в справах про оспорення батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису по народження дитини. За таких обставин суд вважає доведеною обставину про відсутність кровного споріднення між позивачем [PERSON] та [PERSON], а тому позов є обгрунтованним та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виключення запису про особу, як батька, з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 15.10.2005 року він перебував в шлюбі по день його розірвання судом, а саме, до [INFO] року, але фактично припинив будь-які відносини з колишньою дружиною з 2016 року. В липні 2019 року відповідач зателефонувала йому і повідомила, що вона народила дитину від іншого чоловіка, але записала його батьком, так як не пройшло з дня розірвання шлюбу 10 місяців. 13.08.2019 року він отримав повторне свідоцтво про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , батьком якого дійсно був записаний він. Хоча, після розірвання шлюбу вони більше двох років однією сім?єю не проживали, сімейних та подружніх відносин не підтримували. Згідно ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити батьківство до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданні позивач не з?явився, однак, подав на адресу суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність і підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, однак, подала на адресу суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність та визнання позову. Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved