Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 26 травня 1990 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Володимир-Волинським міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 131, та відповідно було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 431574. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, син, який на даний час є повнолітнім. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось. Протягом останнього часу їх подружнього життя в них відсутнє взаєморозуміння та повага. Через постійні конфліктні ситуації в них склались неприязні стосунки. На даний час не спілкуються один з одним, проживають окремо, а сам шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву згідно якої позов визнала повністю, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 травня 1990 року Володимир-Волинським міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 131. Дана обставина стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, яка на даний час є повнолітньою. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження\~\~відсутні.

Outcome: approved