Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1979. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. В червні 2019 через відсутність взаєморозуміння та взаємну неприязнь їх сімейні стосунки були припинені. З зазначеного часу вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Зазначаючи на тому, що відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу за таких обставин є неможливим і суперечить його інтересам, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заяви відповідачки позовні вимоги про розірвання шлюбу нею визнаються. Зважаючи на зазначені обставини та відсутність підстав для обов`язкової явки сторін, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд без їх участі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 вересня 1979 Гродівською селищною радою Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 40 (а.с.7). В червні 2019, як вбачається з позовної заяви, шлюбно-сімейні стосунки припинені. Загальні засади сімейних відносин здійснюється Сімейним Кодексом України на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Шлюбом визнається сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється, зокрема, у разі його розірвання за позовом одного з подружжя. Право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу згідно ст.110 Сімейного кодексу має любий із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо у відповідності до ст.112 цього Кодексу буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд виходячи із взаємної байдужості сторін до збереження шлюбу, про що свідчить їх поведінка та надані суду за заяви, дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів щодо примирення та доцільність його розірвання. Обставин, які б вказували на те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права судом не встановлено. Спору майнового характеру матеріали справи не містять. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved