Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що 30.11.2007 р помер його батько - [PERSON], [INFO], який проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] «а», кв. 4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири за вказаною вище адресою. У встановлений чинним законодавством термін позивач звернувся в Четверту Луганську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, в якій було заведено спадкову справу № 238 від 06.05.2008р. після смерті його батька [PERSON], який помер 30.11.2007 р. На момент смерті батька [PERSON], іншими спадкоємцями були: дружина спадкодавця (мати позивача) [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини, а також рідний брат позивача - [PERSON], який із заявою про прийняття спадщини не звертався і спадок після смерті батька не прийняв. 07.04.2016 р мати позивача [PERSON], померла, після її смерті позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, д. 19 «а», кв. 4. З метою належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки вищевказаної квартири, проте йому було відмовлено в прийнятті його заяви, оскільки Четвертої Луганської державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу до початку конфлікту на непідконтрольній української влади території, а видати свідоцтво про право на спадщину має право тільки нотаріус, який відкрив спадкову справу. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 30.11.2007 р на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою : м. Луганск, ул. Коцюбинського, д. 19 «а», кв. 4. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. (а.с. 56). Відповідач в судове засідання не з'явився, за дорученням Сватівського районного суду Луганської області в порядку надання правової допомоги надав заяву, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: м Луганськ, вул. Коцюбинського, д. 19 «а», кв. 4 (а.с. 50). Частиною 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є проявом принципів диспозитивності та змагальності. Однак суд не вправі покласти в основу свого рішення тільки факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 30.11.2007 р., помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 142662, виданого 04.12.2007 р Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції (Л.Д . 17). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, д. 19 «а», кв. 4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 27.05.1994 р, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72726539 від 10.11.2016 р (а.с.12) В судовому засіданні судом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є: дружина спадкодавця (мати позивача) [PERSON] (а.с. 9), яка відмовилася від прийняття спадщини, позивач [PERSON] (а.с. 8), а також рідний брат позивача - [PERSON] (а.с. 11), який з заявою про прийняття спадщини не звертався і спадок після смерті батька не прийняв. Судом було встановлено, що після смерті [PERSON], син спадкодавця - позивач [PERSON], у встановлений законом термін прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті батька шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини в Четверту Луганську державну нотаріальну контору, в якої було заведено спадкову справу № 238 від 06.05.2008 р. 07.04.2016 р мати позивача [PERSON], померла, після її смерті позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, д. 19 «а», кв. 4. (а.с. 19,20) Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Відповідно до ст. 1297 ГК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Заклад спадкової справи після смерті [PERSON], який помер 30.11.2007г. підтверджується Інформаційної довідкою зі Спадкового реєстру № 46006145 від 02.12.2016 року, виданої приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 18). Приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки Четвертої Луганської державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу до початку конфлікту на непідконтрольній українській владі території, а видати свідоцтво про право на спадщину має право тільки нотаріус, який відкрив спадкову справу (а.с . 23). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (надісланої поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику в прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а в разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого виробництва. Тобто, повторне заведення в даний час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, контрольованій органами державної влади України, неможливо. Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України від 02.09.2014 року № 1 669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають в зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення , в разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням до поданих на розгляд України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення по спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, людина, зацікавлених в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Кабінетом Міністрів України від 15 квітня 2015 постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Однак зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкову справу заведено нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в даний час тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тобто, матеріалами справи підтверджено, що позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину і розпорядитися спадковим майном на свій розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4 , 7 та 11 до Конвенції », зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 15 ГК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання і право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є, зокрема, визнання права. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. При наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України ». Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 Квітень 2014 «про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 № 405/2014 та дату набуття чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. В даний час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Луганської області не прийнято. При таких обставинах суд вважає, що в даний час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав в нотаріальному порядку і визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Зазначені обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими і законними, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON], і визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до статті 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, у відносинах один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою. Згідно з роз'ясненням Верховного суду України № 6-3 / 2007 від 12.10.2007 р при складанні документів за результатами надання міжнародної правової допомоги судам слід викладати судові документи (рішення, ухвали, протоколи) російською мовою або, виконуючи їх державною мовою, докладати завірений переклад таких документів на російську мову, як цього вимагають положення Конвенції та Протоколу. На підставі викладеного,

Outcome: approved