Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.80, 180, 182, 183, СК України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача на свою користь на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO], негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивача та їх дитини, яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. В судовому засіданні представник позивача вимоги та доводи позовної заяви підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю. Перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Докази про його розірвання у матеріалах справи відсутні та сторонами не подані. Проте сторони проживають окремо. Син [PERSON] проживає разом з матір'ю в с.Велика Чернігівка Овруцького району Житомирської області, та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 23.02.2015 року № 119. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі визначеному в позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобов'язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відтак, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO], а відповідач зобов'язаний надавати позивачу таке утримання. Однак, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дружини. Доказів протилежного, в тому числі того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки є непрацездатним і сам потребує такої матеріальної допомоги, відповідачем суду не надано. Згідно з ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно з ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Щодо вимоги стягувати аліменти на утримання позивача в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму, то така є безпідставною, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання одного з подружжя законом не встановлено. У відповідності до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved