Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 404008,65 грн., збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 4 392 грн., 50 коп. сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб Land Rover Range Rover AUTOBIOGRAPHY д.н.з. [NUMBER]. Факт заподіяних механічних пошкоджень пошкоджень автомобілю, факт порушення відповідачем п. 2.3.б; 8.7.3; 8.10; 10.1 Правил дорожнього руху і вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановленні і підтверджуються постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2017 року у справі № 357/13411/17.Транспортний засіб яким керував відповідач під час ДТП був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія» «Провідна». Позивачем було отримано страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» в розмірі 85000 грн. Однак, даної суми виявилося недостатньо для покриття заподіяної відповідачем шкоди. З метою встановлення загальної суми заподіяної матеріальної шкоди, було замовлено проведення експертного товарознавчого дослідження. Позивачем було повідомлено відповідача про запланований спільно з експертом огляду пошкодженого транспортного засобу та проведення експертизи, та було запрошено для участі [PERSON] Згідно із висновком №03/11 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню матеріального шкоди, складено 05 лютого 2018 року судовим експертом [PERSON] загальна сума матеріальних збитків склала 484008,65 грн., додатково було сплачено вартість проведення дослідження, яка становить 5 000 грн. Таким чином, [PERSON] було заподіяно позивачу збитків, які становлять 484008,65 грн. + 5000 грн. - 85000 грн.= 404008,65 грн. 11 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, а конверт разом із вказаними документами повернувся до суду за закінченням встановленого терміну зберігання. Позивачем копію ухвали суду про відкриття провадження було отримано 13 листопада 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач не скористався правом подання до суду відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2017 року о 12 годині 56 хвилин на перехресті вул. Русанівської набережної та вул. Ентузіастів в м. Києві між автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2017 року провадження в справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Станом на день розгляду справи вказана постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2017 року набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. При цьому, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у Приватного акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на підставі договору страхування № АК/1172692/1003/16 від 14 листопада 2016 року. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно Висновку № 03/11 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 05 лютого 2018 року, складеного судовим експертом [PERSON], сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП на момент дослідження, приймається рівною 484 008,65 гривень. Позивачем також були понесені витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 002137 від 28 листопада 2017 року. Як вбачається з листа-повідомлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» від 19 грудня 2017 року, позивачу було повідомлено про виплату страхового відшкодування у сумі 85 000,00 гривень. Нарахування вказаної суми страхового відшкодування підтверджується квитанцією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28 грудня 2017 року. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав. При цьому, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оцінюючи вказані факти в їх сукупності, беручи до уваги презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), беручи до уваги вимоги ст. 1194 ЦК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 399 008,65 гривень завданої матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER], що становить різницю між здійсненими позивачем витратами по відновленню автомобіля та сумою страхового відшкодування, здійсненого страховиком на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення суму витрат, понесених позивачем у зв'язку з проведенням експертного дослідження, у розмірі 5000,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 4 040,09 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved