Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні та просить суд визначити спосіб його участі у вихованні доньки [PERSON], [INFO], таким чином: [PERSON] має право спілкуватися з дитиною [PERSON] цілодобово з 1 по 15 число (включно) кожного місяця; визначення місця для спілкування з дитиною залишити на розсуд батька - [PERSON]; місцем отримання дитини батьком та передачі її матері визначити місце постійного проживання матері: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28 вересня 2006 року до 18 вересня 2008 року, від якого має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Окрім вказаної дитини, у [PERSON] є троє власних дітей від попереднього шлюбу. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2010 року було задоволено позов [PERSON] та, зокрема, визначено місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] з матір'ю - [PERSON] за адресою проживання матері, тобто окремо від батька - [PERSON] Зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON]. про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні позов [PERSON] було задоволено та визначено спосіб його участі у вихованні дитини [PERSON] таким чином: перший та третій тиждень кожного місяця та липень місяць на оздоровлення, місцем для спілкування з дитиною визначено місце реєстрації та постійного проживання [PERSON] Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2011 року було задоволено апеляційну скаргу [PERSON]., скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2010 року та постановлено нове рішення, яким змінено спосіб його участі у вихованні дитини таким чином: кожної першої та третьої суботи та неділі кожного місяця з 10 до 20 години; кожного дня протягом першого та третього тижня кожного місяця з 18 до 20 години, та серпень місяць на оздоровлення. Наголошує, що незважаючи на те, що вважає таке рішення очевидно незаконним та несправедливим щодо дотримання балансу прав кожного із батьків, навіть таке несправедливе рішення відповідач не виконувала та не виконує на сьогодні. Також зазначає, що він не обмежений у повторному зверненні до суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні у разі зміни умов проживання та виховання дитини, оскільки на сьогодні істотно змінились ті обставини, що мали місце станом на час прийняття вказаних вище рішень судів, яким було встановлено порядок його участі у спілкуванні з його донькою та її вихованні. Зокрема, на сьогодні у відповідача відсутній будь-який дохід, не говорячи вже про стабільний дохід, окрім сплачуваних ним у вигляді аліментів суми коштів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку; відповідач на сьогодні не працює, будь-якої підприємницької діяльності не здійснює та, відповідно, будь-якого доходу не отримує; як йому стало відомо, відповідач не приділяє належної уваги вихованню їхньої доньки [PERSON], а її вихованням займаються сторонні люди (хатні робітниці, няньки тощо); відповідач свідомо налаштовує доньку [PERSON] проти нього, повідомляючи їй завідомо неправдиву інформацію про нібито те, що він відмовився від її виховання, маніпулюючи таким чином дитячою свідомістю. Зазначає, що він систематично, у визначені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2011 року у справі № 22-572/11 дні та час, приїздив до місця проживання доньки з метою виконання ним його батьківського обов'язку щодо участі у вихованні дитини, разом з тим, відповідач умисно вчиняла дії щодо перешкоджання гарантованому законом та зазначеним рішенням суду праву на участь у вихованні його доньки [PERSON]: кожна спроба побачитись із донькою закінчувалась лайкою та образливими висловами, в тому числі нецензурними, зі сторони відповідача; при цьому, відповідачка свідомо вчиняла такі дії у присутності дитини, що не могло не завдавати психологічних травм її дитячій психіці та штучного створення уявлення про негативний образ його, як батька дитини. Враховуючи такі обставини, з метою уникнення спричинення незворотного травмування психіки дитини, він вимушений був обмежувати себе у таких спробах зустрічі з нею, що могло б створити уявлення про те, що він недостатньо цікавиться спілкуванням зі своєю донькою та її вихованням. Позивач зазначає, що він має кращі умови для проживання доньки, так як один проживає в квартирі площею 235 кв.м., в якій є можливість виділити доньці окремі кімнату та санвузол, біля будинку є спеціалізований дитячий майданчик та велике подвір'я, він має стабільних дохід, так як працює народним депутатом Верховної Ради України, членом Вищої Ради Юстиції, вказана робота приносить йому постійний офіційний дохід у вигляді заробітної плати, він не має будь-яких шкідливих звичок, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно. Вважає, що на відміну від відповідача, його соціальне становище, стиль життя, наявна у власності нерухомість, стабільний дохід дають можливості для стабільного та безперешкодного забезпечення більше, ніж достатнього рівня життя його доньки [PERSON], нормального духовного розвитку, слідкування за її здоров'ям, забезпечення належного лікування, відпочинку, освіти, належного матеріального забезпечення. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити, зазначивши, що позивач намагався врегулювати позов шляхом укладання мирової угоди, натомість відповідач посеред навчального року вивезла дитину за кордон, повністю позбавивши позивача можливості спілкуватися з донькою та приймати участь у їх вихованні. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали з підстав, зазначених в письмових запереченнях, просили в задоволенні позову відмовити, додатково зазначивши, що є рішення 2011 року, яке ніким не відмінене, ніхто не забороняв позивачу звернутись до ВДВС із відповідною заявою щодо невиконання рішення суду, натомість позивач намагається переглянути це рішення в непередбачений законодавством спосіб, відповідач не перешкоджала позивачу у спілкуванні. Представник служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації Кожушок-Литвинова І.П. надала суду висновок Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої доньки, зазначивши, що питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні неодноразово виносилось на розгляд комісії з питань прав дитини Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, проте по суті розглянути питання не було можливості, оскільки сторони на неодноразові запрошення не з'являлися на засідання та не надавали необхідні для розгляду спору документи. Мати не забезпечила можливість органу опіки та піклування з'ясувати думку дитини з приводу предмету спору, на засідання комісії з'явився лише батько, який надав обґрунтовані пояснення щодо прохальної частини позову. Печерська РДА у м. Києві, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах малолітньої дитини, пропонує визнати способи участі позивача у вихованні малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], таким чином: гр. [PERSON] має право спілкуватися з дитиною [PERSON], [INFO], з першого по п'ятнадцяте число включно кожного місяця; визначення місця для спілкування з дитиною залишити на розсуд батька - гр. [PERSON]; місце отримання дитини батьком та передачі її матері визначити місце постійного проживання матері: [ADDRESS]. Вислухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, вив чивши надані докази, судом встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28 вересня 2006 року до 18 вересня 2008 року, від якого має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2010 року було задоволено позов [PERSON] та, зокрема, визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON] з матір'ю - [PERSON] за адресою проживання матері, тобто окремо від батька - [PERSON] (а.с.10-15). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON]. про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні позов [PERSON] було задоволено та визначено спосіб його участі у вихованні дитини [PERSON] таким чином: перший та третій тиждень кожного місяця та липень місяць на оздоровлення, місцем для спілкування з дитиною визначено місце реєстрації та постійного проживання [PERSON] Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2011 року було задоволено апеляційну скаргу [PERSON]., скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2010 року та постановлено нове рішення, яким змінено спосіб його участі у вихованні дитини таким чином: кожної першої та третьої суботи та неділі кожного місяця з 10 до 20 години; кожного дня протягом першого та третього тижня кожного місяця з 18 до 20 години, та серпень місяць на оздоровлення (а.с.16-18). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися дитиною та брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Зазначеним вище рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2011 року визначено спосіб участі позивача у вихованні дитини, зокрема визначено, що протягом серпня місяця кожного року позивач має право брати доньку на оздоровлення. В судовому засіданні встановлено, що користуючись наданим вказаним рішенням суду правом, позивач 21.05.2012 та 19.06.2012 року повідомляв відповідача про намір провести відпочинок з донькою [PERSON] протягом серпня місяця та просив підготувати відповідні документи для цього (а.с.19). Отримання таких звернень (телеграм) відповідач підтвердила, зокрема, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, що підтверджується протоколом №19 від 04.09.2012 року (а.с.23-24). Однак, незважаючи на зазначене, відповідач рішення суду не виконала, документи для поїздки на відпочинок та оздоровлення доньки [PERSON] не надала, чим незаконно позбавила позивача можливості взяти дитину на оздоровлення. Також позивач в кінці червня поточного року звернувся до відповідача та повідомив про намір в серпні місяці провести відпочинок з донькою з метою її оздоровлення. Також у вказаному зверненні позивач просив повідомити йому час, коли він зможе зустрітись з донькою для оформлення проїзних документів для доньки (а.с.20-21). Однак, всупереч рішенню Апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2011 року відповідач жодним чином не відреагувала на вказане звернення, чим перешкоджає позивачу у здійсненні встановленого законом та рішенням суду його права на спілкування з його дитиною. Доказів на спростування зазначеного відповідач суду не надала. Посилання на те, що відповідач поширює у ЗМІ завідомо неправдиву інформацію щодо позивача, намагаючись створити тим самим негативний образ позивача, в тому числі, як батька, підтверджуються публікаціями з інтернет - видання «Українська правда» (а.с.89-91) та спростовуються квитанцією про перераховування коштів на ім'я відповідача, довідкою з ВДВС за 2014 р. (а.с.90-91) Як вбачається з наданої суду копії звернення відповідача до служби у справах дітей Печерської в м. Києві РДА щодо перевірки виконання батьківських обов'язків (а.с.55), відповідачу надано відповідь, що така перевірка зазначеною службою не проводиться, оскільки не передбачена законодавством та рекомендовано звернутись з позовом до суду (а.с.55-56), однак відповідач до суду в подальшому не зверталась та зустрічної позовної заяви не подавала, тому суд не бере зазначене звернення до уваги. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що відповідач неодноразово не з'являлася на засідання комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в м. Києві РДА та не надала можливості спеціалістам служби у справах дітей з'ясувати думку дитини. Зазначене підтверджується поясненнями третьої особи в судовому засіданні та висновком комісії від 30.10.2014 р. про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої доньки, який, діючи в інтересах малолітньої дитини, пропонує визнати способи участі позивача у вихованні малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], таким чином: гр. [PERSON] має право спілкуватися з дитиною [PERSON], [INFO], з першого по п'ятнадцяте число включно кожного місяця; визначення місця для спілкування з дитиною залишити на розсуд батька - гр. [PERSON]; місце отримання дитини батьком та передачі її матері визначити місце постійного проживання матері: [ADDRESS]. Твердження позивача про те, що на сьогодні істотно змінились ті обставини, що мали місце станом на час прийняття вказаних вище рішень судів, яким було встановлено порядок його участі у спілкуванні з його донькою та її вихованні, зокрема, що на сьогодні у відповідача відсутній будь-який дохід, не говорячи вже про стабільний дохід, окрім сплачуваних позивачем у вигляді аліментів суми коштів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку; відповідач на сьогодні не працює, будь-якої підприємницької діяльності не здійснює та, відповідно, будь-якого доходу не отримує, відповідачем в судовому засіданні не спростовано. Натомість, позивач має постійну роботу, постійний дохід і постійне місце проживання, що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с.25-27). Позивачем опрацьований наданий в судовому засіданні представником відповідача проект договору від 14.07.2014 р. про визначення місяця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні (а.с.64-66) та надано свої зауваження (а.с.85-88), які залишились без реагування. Позивач намагався врегулювати позов шляхом укладання мирової угоди (а.с.80-84), натомість відповідач посеред навчального року вивезла дитину за кордон, повністю позбавивши позивача можливості спілкуватися з донькою та приймати участь у їх вихованні. Посилання представників позивача на переслідування позивачем відповідача, що вбачається з порушень за його заявами слідчими органами кримінальних справ стосовно відповідача, суд не бере до уваги, оскільки вони не підтвердженні будь-якими доказами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на зазначене вище та з урахуванням того, що усупереч вимогам чинного законодавства на сьогодні відповідачем чиняться перешкоди, внаслідок яких позивач повністю позбавлений можливості брати участь у спілкуванні з донькою [PERSON] та у її вихованні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved