Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 10.11.2012 року його мати - [PERSON] померла. Спадкоємцем за заповітом є він, як син померлої. Після смерті матері [PERSON], у встановлений законом строк, він звернувся у першу [PERSON] державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини від його матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність житлового будинку по вул. Вижницька, 46 в м. Чернівці спадкодавцю. Просить визнати право приватної власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на спадкове майно за адресою м. Чернівці, вул. Вижницька, будинок № 46, яке складається з житлового будинку літ «А» загальною площею 103,70 кв.м., житловою площею 60,00 кв.м., сараю літ «Б», вбиральні літ «В», сараю літ «Г», огорожі № 1, криниці літ «К». Представник позивача [PERSON], за довіреністю - [PERSON] в засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення аналогічно викладеним обставинам в позовній заяві, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради, за довіреністю [PERSON] в судове попереднє засідання будучи належним чином повідомленою про день і час розгляду справи не зявилася, суду представлено письмову заяву (а.с.68) про визнання позовних вимог та проханням розглянути справу у відсутність представника. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом, належними і допустимими доказами по справі встановлено, що 30.07.2012 р. мати позивача - [PERSON] склала на нього заповіт, який зареєстрований в Спадковому реєстрі (а.с.9). 10.11.2012 р. померла мати позивача, [PERSON], і після її смерті відкрилася спадщина, та відповідно позивач є спадкоємцем за заповітом (а.с.7). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~У відповідності до\~ст.1217 ЦК України,\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~\~\~\~ \~\~\~Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 10.11.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією заповіту посвідченого 30.07.2012 р. Для прийняття спадщини, позивач звернувся 01.06.2013 р. до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори, де на підставі його заяви була заведена спадкова справа щодо майна померлої матері [PERSON] (а.с.12). Із матеріалів спадкової справи, яка заведена Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємцем за заповітом на все майно [PERSON], яка померла 10.11.2012 року, являється [PERSON]М, який у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління спадковим майном. Інші спадкоємці відсутні. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.06.2013 р. встановлений факт, що [PERSON] є матірю позивача, [PERSON] (а.с.11). Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 30.10.2013 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: м.Чернівці, вулиця Вижницька, 46, що належав [PERSON], померлій 10.11.2012 року, в звязку з тим, що не надані правовстановлюючі документи на новостворений житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами (а.с.13). Крім наведеного, судом встановлено, що мати позивача - [PERSON], померла 10.11.2012 року та отримані, відповідно у дар - жилий будинок із належними до нього надвірними будівлями, що знаходяться на земельній ділянці, розміром 2023 кв.м., по вулиці Вижницька, 46 м. Чернівці від громадянки [PERSON], що підтверджується договором дарування від 30.05.1974 року (а.с.14). Рішенням виконкому міської ради від 04.10.1954 р. № 1091 за адресою вул. Вижницька, 46 зареєстровано право користування земельною ділянкою розміром 2023 кв.м. користувачем якої, відповідно до ст. 90 Земельного кодексу УРСР, 1970р. та договору дарування від 30.05.1974 р була [PERSON] (а.с.17, 18). Згідно рішення виконкому міської ради від 09 липня 1974 р. № 329/17 [PERSON] наданий дозвіл на будівництво на місці старого, нового житлового будинку за погодженим з головним архітектором міста типовим проектом та зобовязано [PERSON] старий будинок, який має 65 % зносу основних конструкцій знести (а.с.15). З Витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку наданого на заяву [PERSON], вбачається, що було присвоєно кадастровий номер земельній ділянці 7310136300:20:001:0499 за адресою: м. Чернівці вулиця Вижницька, 46 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га, державна реєстрація була здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.20). Пунктом 4 додатку № 1 до пункту 1 рішення 33 сесії УІ скликання міської ради від 28 лютого 2013 р. № 780 земельна ділянка площею 0,100 га та в оренду площею 0,0962 га. по вул. Вижницька, 46 передана безоплатно у власність [PERSON] (а.с.26-28). Згідно технічного паспорта нерухоме майно за адресою вул. Вижницька, 46 складається з житлового будинку літ «А», загальною площею 103,70 кв.м., житловою площею 60,00 кв.м., сараю літ «Б», вбиральні літ «В», сараю літ «Г», огорожі № 1, криниці літ «К» (а.с.57-61). [PERSON]. 04-08/2015 встановлена відповідність вимогам надійності і придатності до безпечної експлуатації житлового будинку літ «А», будівель та споруд за адресою м. Чернівці вул. Вижницька, 46. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року,\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. \~\~\~\~Згідно з\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року,\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Таким чином, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). \~\~Відповідно до\~ст. 58 ч.1 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ст.5 ч.1 та ч.2\~ЦК України,\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. \~\~Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення»\~було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. \~\~Спірний будинок, згідно довідки № 1210 від 17.06.2013 року, виданої [PERSON] комунальним обласним бюро технічної інвентаризації був збудований в 1975 році, тобто до\~\~1992 року (а.с.62). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічного обстеження. Висновком [PERSON] про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуального житлового будинку літ. «А» та сараїв літ. «Б», «Г» по вулиці Вижницькій, 46 в м. Чернівці, складеним експертом [PERSON] підтверджено відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість їх безпечної експлуатації (а.с.37-55). Отже, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів суд вважає що вважає що до спірних правовідносин слід керуватися і тим, що згідно діючої, на день укладання договору дарування від 30 травня 1974 р., ст. 90 Земельного кодексу УРСР, 1970 р. на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою. Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] міської ради визнав позовні вимоги і судом встановлено, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, встановлені судом обставини повністю підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved