Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна. В обґрунтування позову зазначає, що у 2007 році він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Рішенням Самарського суду у 2017 році шлюб між ними розірвано. Однак після розірвання шлюбу за рішенням суду вони і до сьогоднішнього дня проживають як одна родина. З 2017 року по сьогоднішній день за кошти родини було придбано житловий будинок та два транспортних засоби, які зареєстровані на ім`я [PERSON] . Наразі між ними виникають конфлікти та [PERSON] не визнає його права на спільне майно житловий будинок та автомобілі, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги, з підстав викладених у позові підтримує у повному обсязі, та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 20 грудня 2017 року по теперішній час. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка LEXUS,\~модель GS\~350, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ; транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка PEUGEOT,\~модель 208, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ ХЕТЧБЕК-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір [NUMBER] . Розділити майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності між [PERSON] та [PERSON] наступним чином, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1959725312214). Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка LEXUS,\~модель GS\~350, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір [NUMBER] . Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка PEUGEOT,\~модель 208, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ ХЕТЧБЕК-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір [NUMBER] . Судові витрати залишити за його рахунок. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти ухвалення рішення, яким встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 20 грудня 2017 року по теперішній час. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка LEXUS,\~модель GS\~350, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ; транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка PEUGEOT,\~модель 208, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ ХЕТЧБЕК-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір [NUMBER] . Розділити майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності між [PERSON] та [PERSON] наступним чином, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1959725312214). Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка LEXUS,\~модель GS\~350, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір [NUMBER] . Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка PEUGEOT,\~модель 208, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ ХЕТЧБЕК-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір [NUMBER] . Судові витрати залишити за рахунок [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального\~кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими\~ст. 89 ЦПК України, вважає що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1.\~ст.13 ЦПК України). Згідно зі ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, ЦПК України. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.10.2007 року [PERSON] разом з [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис за №907. У шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року по справі № 206/6747/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Однак, після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] вирішили продовжувати перебувати у сімейних відносинах та спільно проживати однією сім`єю та не вважали, що між ними шлюбні відносини припинено. Вказана обставина не підлягає доказування на підставі ст. 82 ЦПК України, оскільки визнана [PERSON] у своїй заяві від 11 грудня 2020 року, що надійшла до канцелярії суду за вх. №15693/20-Вх. При спільному проживанні сторонами набуте майно, титульним власником якого значиться [PERSON] . Зокрема у 2012 році було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . У цій квартирі сім`єю сторони проживала до грудня 2019 року. У 2019 році, сторонами було прийнято рішення про збільшення жилої площі та набуто житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Нерухоме майно було придбане, як будівельні матеріали за 86000 (вісімдесят шість тисяч) доларів США. Після його купівлі будинку, здійснювався його ремонт спільними зусиллями, що підтверджується наданими доказами. Загальна вартість ремонту приблизно склала 115 000 (сто п`ятнадцять тисяч) доларів США. Житловий будинок було придбано за спільні заощадження та за рахунок отриманих коштів за продане майно. У зазначеному житловому будинку окрім сторін проживають та зареєстровані їхні спільні діти. Наразі у родині сторін виникають конфлікти з приводу спільного житлового будинку, що змусило позивача звернутися до суду. При вирішенні питання щодо долі спільно набутого майна сторони не досягли взаємної згоди, окрім цього [PERSON] вважає що [PERSON] не має права на це майно, що є помилковим твердженням. За ч. 2 ст. З Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Водночас Верховний суд у своєму рішенні, зазначив щодо предмета доказування факту проживання однією сім`єю зокрема входить: спільний бюджет, ведення спільного господарства, особи були пов`язані спільним побутом і мали спільні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю (рішення від 27.02.2019 року по справі №522/25049/16-ц). Після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Після здійснення ремонтних робіт з грудня 2019 року сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання підтверджується відмітками у паспортах (спільний відпочинок за кордоном), інформацією про місцезнаходження абонента мобільного зв`язку, за заявою [PERSON] про визнання позову. [PERSON] сплачуються витрати на розвиток спільних дітей (навчальні заклади, гуртки, відпочинки тощо), що підтверджується відповідними квитанціями. Коштовне майно, у тому числі транспортні засоби, купувались виключно за домовленістю сторін. Так 12.12.2018 року було придбано транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка LEXUS,\~модель GS\~350, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ, яким користується [PERSON] 17.12.2019 року було придбано транспортний засіб:\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~марка PEUGEOT,\~модель 208, тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ ХЕТЧБЕК-В, серійний номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір [NUMBER] , яким користується [PERSON] . Окрім цього, сторони здійснювали ремонт житлового будинку. Всі ці обставини підтверджуються фотокартками, біллінгом мобільних телефонів, виписками з рахунків, перепискою тощо. З огляду на викладене, сторони проживали однією сім`єю без укладення шлюбу після його розірвання за рішенням суду у період з 20.12.2017 року по теперішній час. За правилами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Між тим, у правовому висновку, який викладений у постанові від 8 червня 2016 року (справа № 6-2253цс15) Верховний Суд України, посилаючись на ст. ст. 3, 74 СК України та ст. 368 ЦК України, зазначив що особи «які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Як вбачається з документів 01.04.2019 року земельну ділянку на якій розташований житловий будинок було передано в суборенду [PERSON] , після було внесено зміни у декларацію про початок будівництва, а саме змінено замовника на [PERSON] . А вже у листопаді 2019 році зареєстровано декларацію про ведення об`єкту нерухомого майна в експлуатацію, на підставі чого зареєстровано право власності. Грошові кошти, які були витрачені на придбання нерухомого майна є спільною власністю сторін, оскільки накопичені за час спільного проживання. Враховуючи викладене, нерухоме майно набуте у період спільного проживання однією сім`єю. Окрім того житло набувалось виключно для сімейних цілей. Отже, зазначене вище нерухоме майно вважається спільною сумісною власністю сторін. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)\~вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи висновок\~суду про\~задоволення позовних\~вимог та заяву [PERSON] ,\~відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved