overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.18) Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.19). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з підстав передбачених ст.220, 392, 655 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, що позначені на плані літерами: А житловий будинок, а веранда, Б літня кухня, В сарай, Г сарай, Д сарай, Е гараж, Є літня кухня, є - веранда, №1 хвіртка, №2 ворота, які розташовані по вулиці Фрунзе №7 в смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області. Частка кожного із них становить ?. (а.с.7-12). У 2012 році позивач придбав у відповідача за договором купівлі-продажу його ? частку житловий будинок № 7 (сім) по вулиці Фрунзе в смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області за яку заплатив відповідачу 20\~000 (двадцять тисяч) гривень (а.с.6). На виконання зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] передав відповідачу [PERSON] гроші, а він в свою чергу передав позивачу документи на частину будинку. Проте договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально позивач оформити не має змоги, так як відповідач деякий час не зявлявся до нотаріальної контори. Факт правомірного відчуження вищевказаного обєкту нерухомості з боку [PERSON], шляхом укладення договору купівлі-продажу, підтверджується наявними у справі письмовими доказами (а.с.6-12). З моменту придбання частини зазначеного будинку позивач проживає в ньому, користується житловим будинком, здійснює ремонтні роботи, сплачує належні комунальні послуги та зберігає документи на житловий будинок. Проте документація на житловий будинок залишається не переоформленою на імя позивача. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями дійсним та визнання права власності на нього. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.19) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.16-18). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з підстав передбачених ст.220, 392, 655 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 1 вересня 2004 року позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] за договором купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: «А» - житловий будинок, літера «а» - веранда, літера «Б» - сарай, літера «В» - літня кухня, літера «Г» - літня кухня, літера «Д» - погріб, які знаходяться в с. Левадівка вулиця Центральна,40 (сорок) Миколаївського району Одеської області (а.с.7-9). За зазначений будинку з господарськими будівлями позивач [PERSON] заплатив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США, що підтверджується письмовою розпискою про отримання коштів від 1 вересня 2004 року (а.с.5). На виконання зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] передав відповідачу [PERSON] гроші, а він в свою чергу передав позивачу документи на будинок. Проте договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально позивач оформити не має змоги, так як відповідач деякий час не зявляється до нотаріальної контори. Факт правомірного відчуження вищевказаного обєкту нерухомості з боку [PERSON], шляхом укладення договору купівлі-продажу, підтверджується наявними у справі письмовими доказами (а.с.5-9). З моменту придбання зазначеного будинку позивач проживає в ньому, користується житловим будинком, здійснює ремонтні роботи, сплачує належні комунальні послуги та зберігає документи на житловий будинок. Проте документація залишається не переоформленою на імя позивача. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями дійсним та визнання права власності на нього. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.22) Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с.12). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з підстав передбачених ст.220, 392, 655 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2017 року позивач [PERSON] придбав у відповідачки [PERSON] за договором купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: «А» - житловий будинок, літера «Б» - літня кухня, літера «В» - сарай, літера «Г» - погріб, літера «Д» - сарай, які знаходяться в с. Настасіївка вулиця Степова, 4 (чотири) Миколаївського району Одеської області (а.с.4-11). За зазначений будинку з господарськими будівлями позивач [PERSON] заплатив відповідачці [PERSON] гроші в сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень, що підтверджується письмовою розпискою про отримання коштів від 12 червня 2017 року (а.с.9). На виконання зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] передав відповідачці [PERSON] гроші, а вона в свою чергу передала позивачу документи на будинок. Проте договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально позивач оформити не має змоги, так як відповідачка деякий час не зявляється до нотаріальної контори. Факт правомірного відчуження вищевказаного обєкту нерухомості з боку [PERSON], шляхом укладення договору купівлі-продажу, підтверджується наявними у справі письмовими доказами (а.с.7-10). З моменту придбання зазначеного будинку позивач проживає в ньому, користується житловим будинком, здійснює ремонтні роботи, сплачує належні комунальні послуги та зберігає документи на житловий будинок. Проте документація залишається не переоформленою на імя позивача. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві вказав, що згідно договору купівлі-продажу № НГР- 534 від 16 лютого 2002 року він купив у [PERSON] нежитлову будівлю, яка розташована в м. Гребінка, Полтавської області, по вул. Петровського,44. Фактично договір купівлі-продажу відбувся, але не була дотримана нотаріальна форма. Просить задовольнити позовні вимоги, визнати договір таким, що відбувся та визнати за ним право власності на вказане приміщення. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, згідно поданої заяви позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач до суду не зявилась, згідно поданої заяви просила суд розглянути справу без її участі, проти позову не заперечувала. У судове засідання представник третьої особи, Української універсальної біржі, не зявився,,надіславши до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, повністю і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 16 лютого 2002 року,уклав з відповідачем [PERSON] договір купівлі - продажу нежитлової будівлі № НГР - 534, яка розташована в м. Гребінка, Полтавської області, по вул. Петровського, 44, склад нерухомого майна за договором такий: «А-1» нежитлова будівля, «Б» сарай. Договір зареєстровано на Українській універсальній біржі, (а.с.05,06). Позивач сплатив відповідачу грошові кошти, користується нежитловим приміщенням, утримує його у належному стані. Таким чином, сторони домовились про всі істотні умови договору, відбулося його виконання, але формально права власності [PERSON] не набув, оскільки сторонами не було дотримано форма правочину передбачена вимогами цивільного законодавства України. Відповідно до ч.І ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемний. На підставі викладеного суд приходить до висновку про визнання договору дійсним та визнання за [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна таким, що відбувся та про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві вказав, що 26 липня 2000 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке складається з «І» гаражу , «2» оглядової ями, та знаходиться по вул. Калініна м. Гребінка Полтавської області. Договір зареєстровано на Українській універсальній біржі. Позивач сплатив [PERSON] грошові кошти, а останній передав зазначене майно. Таким чином сторони домовилися про усі істотні умови договору, але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. На підставі викладеного просив визнати договір купівлі-продажу таким, що відбувся та визнати право власності на зазначене нерухоме майно. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно заяви проти позовних вимог не заперечує, просить розглядати справу у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу у його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2000 року позивач [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна № НГР-227, а саме гаражу № 10, який знаходиться за адресою м. Гребінка, вул. Калініна Полтавської області, та складається з «І» гаражу , «2» оглядової ями. Договір зареєстровано на Українській універсальній біржі. ( а.с. 7-8). Позивач сплатив [PERSON] грошові кошти, а останній передав зазначене нерухоме майно. Таким чином сторони домовилися про усі істотні умови договору, відбулося його виконання, але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного суд приходить до висновку про визнання договору дійсним та визнання за [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання житлових будинків та земельних ділянок приватною особистою власністю, просив суд визнати, що йому належить на праві особистої приватної власності: земельна ділянка, площею 0,0502 га,, що розташована по [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] по даній адресі Позивач в судовому засіданні підтримав позов й просив задовольнити вимоги в повному обсязі, оскільки бажає убезпечити себе від можливих зазіхань зі сторони відповідача на своє майно. Представник позивача підтримав позов. Відповідач позов визнала в повному обсязі й пояснила, що ніяких претензій майнового характеру до відповідача, не має оскільки чітко розуміє, що дане майно належить позивачеві. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що до нього зі сторони відповідача на момент розгляду даного позову не пред'явлено жодних майнових претензій, спору про розподіл майна не має. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вислухавши сторони та перевіривши наявні подані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що дані позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки між сторонами відсутній спір з приводу зазначеного в позові майна. Тобто, на момент розгляду позову відсутні обставини, які відносяться до компетенції суду, що розглядає дану цивільну справу, передбачені ст. 15 ЦПК України. Права позивача відповідачем не порушуються, не оспорюються й відповідач повністю їх визнає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою, посилаючись на те, що він зареєстрований і проживає в [INFO]. Однак він не має можливості в повному обсязі на власний розсуд користуватися та розпоряджатися квартирою, оскільки в ній зареєстрована його сестра [PERSON], яка фактично з квартири виселилася. У зв'язку з чим просить визнати її такою, що втратила право користування спірною квартирою та зняти з реєстрації. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином. В судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 39 № 2075 від 01.09.2015 року відповідач [PERSON] мешкає за спірною адресою. \~\~Відповідно до даних АД ГУДМС УДМС України в Харківській області відповідач [PERSON] взагалі не зареєстрована в [INFO] (а.с.14). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], підтвердили факт непроживання відповідача за спірною адресою більше одного року. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не мешкає, що свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірної квартири та відмовився від проживання та користування нею. За таких обставин суд задовольняє позов, визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 81 в будинку № 44 по вул. Уборевича в м. Харків. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування його житловим будинком, мотивуючи тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], відповідно до правовстановчого документу та технічного паспорту на будинок зі спорудами. У зазначеному будинку позивач зареєстрував свою, на теперішній час колишню, невістку - [PERSON], яка є відповідачем по справі. Відповідач за вказаною адресою фактично ніколи не проживала та на даний час не проживає, проте, вона не знята з реєстраційного обліку та не бажає знятися з обліку на його вимогу, тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач по справі у судове засідання двічі: 28.11.2017р. та 13.12.2017р. не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином: шляхом повідомлення про вручення поштового відправлення, про причину неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому зі згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з оригіналу договору забудови від 22.02.1973р., зареєстрованому у Вознесенському МБТІ 16.04.1973р. за р.№126, інвентарна справа №12197, акту про закінчення будівельних робіт та вводу в експлуатацію домоволодіння від 13.03.1973р., копії технічного паспорту та будинкової книги, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] Відповідач [PERSON] у вказаному будинку зареєстрована, проте фактично в ньому не проживає, як вбачається з акту обстеження від 28.09.2017р., та довідки Доманівської селищної ради від 28.09.2017 р. Таким чином, суд вважає, що позивач надав достатньо доказів для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних на те причин. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати на суму 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням буд.[ADDRESS]. В заяві зазначила, що їй на праві власності належить будинок за вищезазначеною адресою. На житловій площі належного їй будинку є зареєстрованим відповідач у справі [PERSON], який з моменту реєстрації, тобто з 14.09.2012 року там не мешкає. Реєстрація відповідачу була необхідна для працевлаштування, після чого він зобов'язався невідкладно знятися з реєстраційного обліку, однак зобов'язання не виконав, спілкування уникає. Особистих речей відповідача у будинку не має, обов'язків по сплаті житлово-комунальних послуг він не виконує, на житло не претендує. Реєстрація відповідача в будинку, який належить їй на праві власності обмежує її права користування та розпорядження своїм майном, з приводу чого просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею буд.[ADDRESS]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій позовні вимоги просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений заздалегідь судовою повісткою, про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень щодо позову не надав. В силу ч.4 ст. 169 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно без участі відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Представник третьої особи - Селищного комітету «Перемоги», до судового засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно договору дарування від 29.08.2005 року, посвідченого Приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4894, [PERSON] являється власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з належними до нього господарськими та побутовими спорудами. В КП «Горлівське міське БТІ» право власності на зазначений будинок зареєстроване за [PERSON] 31.08.2005 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З довідки Селищного комітету «Перемоги» №748 від 07.12.2014 року вбачається, що на житловій площі буд.[ADDRESS] крім позивача та членів її родини, є зареєстрованим відповідач у справі [PERSON], який згідно Акту обстеження житлово-побутових умов № 49 від 01.12.2013 року не проживає за місцем своєї реєстрації з 14.09.2012 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі ст. ст.. 391 ЦК України,

Outcome: approved