Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04.10.2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини не склались через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Протягом поточного року стосунки почали поступово погіршуватись, що призвело до їх фактичного припинення. Подружжя втратило почуття любові, поваги, дружби один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя, збереження сім'ї неможливе та суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Спроби відновити сім'ю не призвели до позитивних результатів. З 2016 року спільне господарство не ведуть, з того часу припинені і шлюбно-сімейні відносини. Спір про місце проживання дитини, аліментних зобов'язань та поділу майна відсутній. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2014 року. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 17.01.2015 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №872. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Цей факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.06.2015 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст.55, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved