Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого вказав, що на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2014 року, справа № 542/1249/14-ц, було стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України у звязку з тим, що у нього погіршився стан здоровя, на його утриманні перебуває мати [PERSON], [INFO], яка має третю групу інвалідності загального захворювання. У звязку з тим, що на даний час, в звязку з вищевикладеними обставинами, матеріальний стан позивача значно змінився, він змушений звернутися до суду про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.09.2014 року з 1/4 до 1/6 частинивід усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Суд, заслухавши сторони, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2014 року по справі № 542/1249/14-ц було стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Згідно довідки про доходи № 304 від 24.01.2017 року філії «УГВ-Сервіс» ПАТ «Укргазвидобування» [PERSON] працює провідним технологом та отримав загальну суму доходу, без урахування аліментів, за період з червня 2016 року по грудень 2016 року 96042 гривні 59 копійок (а.с. 11). Згідно довідки комунального закладу Новосанжарського центру первинної медико-санітарної допомоги Новосанжарської районної ради № 377 від 18.11.2016 року, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в Новосанжарському центрі ПМСД з 19.08.2013 року (а.с. 6). Як вбачається з довідки МСЕК від 26.05.2011 року, [PERSON], [INFO], має третю групу інвалідності загального захворювання, безтерміново, з 12.05.2011 року (а.с. 10). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 10 ЦПК України зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Але, в порушення зазначених вимог закону, позивач [PERSON] не надав суду доказів стосовно того, що після ухвалення Новосанжарським районним судом Полтавської області 29 вересня 2014 року рішення про стягнення аліментів, матеріальний або сімейний стан його змінився. Звертаючись до суду, позивач обґрунтовує позов тим, що у нього значно погіршився стан здоровя, з 19.08.2013 року знаходиться на диспансерному обліку в Новосанжарському центрі ПМСД та має на утриманні матір [PERSON], яка є інвалідом третьої групи загального захворювання з 12.05.2011 року, матеріальний стан значно змінився. Як вбачається з рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2014 року [PERSON] позов про стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] визнав та не заперечував проти його задоволення. Таким чином, обставини, на які посилається позивач з часу прийняття рішення про стягнення з нього аліментів не змінювались та доказів зворотного суду не надано, стан здоровя та матеріальний стан, на який позивач покликається як підставу для зменшення розміру аліментів, не змінився, інших обставин для зменшення розміру аліментів не встановлено. Отже, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглянув справу в межах заявлених [PERSON] вимог і на підставі доказів, наданих ним. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні та наведені вище докази, суд прийшов до висновку, що підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області відсутні, оскільки вказаний розмір не є значним та таким, що ставить позивача в тяжке матеріальне становище, останнім не надано доказів на підтвердження зміни його сімейного та матеріального становища, а обставини, наведені позивачем, як на підставу заявлених ним вимог, не свідчать про необхідність зміни розміру аліментів в сторону зменшення, жодна з обставин, на які посилався позивач, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, а тому не може слугувати достатньою підставою для заявлених вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 91, 84, 180-182, 184 Сімейного кодексу України і

Outcome: dismissed