Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Софіївського районного суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: відділ у справах дітей при виконавчому комітеті Криворізької районної ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] являється матір'ю їхньої дочки [PERSON], [INFO]. Весь час позивач і відповідач проживали у будинку який належить позивачу в [ADDRESS]. Влітку 2013 року відповідач забрала всі свої речі та поїхала у невідомому напрямку, сказавши позивачу, що він сам повинен виховувати доньку, і з цього часу відповідач перестала піклуватися про доньку. З того моменту донька [PERSON] проживає разом з позивачем. Восени 2013 року відповідач повернулась до них з донькою ,оскільки у неї з'явилась фінансова проблема і вона не могла винаймати житло в м. Кривий Ріг ,проживала з ними до весни 2014 року. За весь час проживання з позивачем та донькою, не виконувала своїх батьківських обов'язків, та не приділяла доньці уваги. Відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, декілька разів на рік відвідує доньку, фінансового забезпечення також відповідач не надає на утримання доньки. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON]. Усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. На даний час [PERSON] навчається у першому класі Навчально-виховному комплексі «Орджонікідзенська початкова школа-сад І ступеня» Криворізького району. [PERSON] матір не пригадує, оскільки вона покинула її коли донька ще була маленькою. Позивач та його доньки від першого шлюбу допомагають виховувати [PERSON], позивач добре дбає про доньку. Донька позивача росте активною, ініціативною, доброзичливою , веселою дівчинкою. З трьох років відвідує танцювальний гурток та приймає участь у всіх виховних заходах та суспільному житті групи. Позивач також піклується про здоров'я дитини . Позивач є гарним батьком та в повній мірі може забезпечити дитині нормальний рівень життя. Всі питання щодо виховання та утримання дочки вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали, та просять його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON], будучи у встановленому чинним законодавством порядку (ч. 5 ст. 74 ЦПК України) увідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не увідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа - відділ у справах дітей при виконавчому комітеті Криворізької районної ради Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності , в інтересах малолітньої дитини позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засідання кожна окремо пояснили, що позивач піклується про доньку, приділяє їй увагу, батьківські збори відвідує тільки батько, матір ніколи не цікавилась її життям, на інші заходи дозвілля також водить тільки батько. З народження дівчинка проживає з батьком, мати інколи приїжджала до неї. Батько огортає її любов'ю та піклуванням, він є досить зразковим батьком. Вихованням та розвитком матір не займається та не займалась. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вислухавши доводи представника позивача та позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав: відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину в пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір'ю їхньої малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.6). Весь час позивач і відповідач проживали у будинку який належить позивачу в [ADDRESS], що підтверджено довідкою сільської ради від 06.10.2015 року (а.с .13). Влітку 2013 року відповідач забрала всі свої речі та поїхала у невідомому напрямку, сказавши позивачу, що він сам повинен виховувати доньку, і з цього часу відповідач перестала піклуватися про доньку. З того моменту донька [PERSON] проживає разом з позивачем. Восени 2013 року відповідач повернулась до них з донькою ,оскільки у неї з'явилась фінансова проблема і вона не могла винаймати житло в м. Кривий Ріг ,проживала з ними до весни 2014 року. За весь час проживання з позивачем та донькою, не виконувала своїх батьківських обов'язків, та не приділяла доньці уваги. Відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, декілька разів на рік відвідує доньку, фінансового забезпечення також відповідач не надає на утримання доньки. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , що підтверджено довідкою з відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області . Усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно, позивач отримує пенсію за віком , що підтверджено довідкою Управління Пенсійного Фонду в Тернівському районі м. Кривого Рогу (а.с. 16). На даний час [PERSON] навчається у першому класі Навчально-виховному комплексі «Орджонікідзенська початкова школа-сад І ступеня» Криворізького району(а.с. 15). [PERSON] матір не пригадує, оскільки вона покинула її коли донька ще була маленькою. Позивач та його доньки від першого шлюбу допомагають виховувати [PERSON], позивач добре дбає про доньку. Донька позивача росте активною, ініціативною, доброзичливою , веселою дівчинкою. З трьох років відвідує танцювальний гурток та приймає участь у всіх виховних заходах та суспільному житті групи. Позивач також піклується про здоров'я дитини (а.с. 9, 11) . Судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків з виховання та утримання доньки, не піклується про [PERSON], навіть не з'являється до неї. 07.10.2015 року проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї позивача, в яких проживає їхня дочка. Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини (а.с. 14). Виходячи з вищенаведеного встановлено, що своїми діями відповідач порушує свої зобов'язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття». Аналогічне твердження закріплене і у ст. 150 СК України, якою передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. З Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивач характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, добре відноситься до дитини, піклується про доньку, займається її вихованню та приділяє досить уваги її навчанню, та всебічному розвитку. За заявою позивача суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини біля нього. Відповідно ст. 247 СК України, ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, опікуна дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на проживання в сім'ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку. На підставі викладеного,

Outcome: approved