Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що після смерті його батька відкрилась спадщина за законом на даний житловий будинок. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо позову не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. у судове засідання не з`явився, однак про місце та час розгляду даної справи повідомлялася належним чином. Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане 21.07.2017 р. Виконавчим комітетом Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 09. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Почапинської сільської ради № 488 від 15.07.2020 р. житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року рахується як двір колгоспника, членами якого були: голова двору - [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 10.06.2013 р.), члени колгоспного двору - [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2009 р.), [PERSON] . Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.11.2018 р. по справі №607/16567/18, яке набрало законної сили 20.12.2018 року, встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] є рідним онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , а [PERSON] , який помер [INFO] був рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Земельна ділянка, на якій побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, з кадастровим номером 6125287000:02:001:0512, площею 0,20 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, місце розташування: [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу [PERSON] , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 162674926 від 08.04.2019 р. На даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 16.07.2020 р. ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт, згідно даних якого за адресою: [ADDRESS] розміщено житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями, загальна площа якого становить 80,2 кв. м., житлова - 49,7 кв. м. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в Дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності і це право збереглося за ними після припинення колгоспного двору. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то кожному із них фактично належить 1/4 частина колгоспного двору. Судом з`ясовано, що після смерті смерті [PERSON] прийняв спадщину [PERSON] (спадкова справа № 619/2013). Враховуючи те, що позивач залишився одним членом колишнього колгоспного двору, розмір його частки в колишньому колгоспному дворі становить 1/4, що належить йому як члену колишнього колгоспного двору, та 3/4 що належить йому після смерті батька [PERSON] . Однак, постановою нотаріуса від 26.02.2020 р. № 27/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 80,2 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved