Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною вимогою до відповідача про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на 3/8 та на 5/8 частин квартири [ADDRESS], посилаючись на такі обставини. Позивач є спадкоємцем після смерті своїх батьків [PERSON], померлого 17 червня 2004 року, та [PERSON], померлої 06 жовтня 2009 року, у порядку спадкування за заповітом. Квартира [ADDRESS] належала його батькам на праві спільної сумісної власності. За час життя його батьків, кожний окремо, склали заповіти на користь сина, позивача по справі. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори, яка йому у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила, у звязку з не визначенням часток між співвласниками. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник відповідача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та остання змінила прізвище на „Алексюк, про що свідчить свідоцтво про одруження серії ЯФ №387343 від 30.05.1954 року, запис № 502. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії ГД №974139 від 04.12.1955 року, запис № 1796). 25 квітня 1994 року Управлінням Житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів було видано свідоцтво за № 3-4772 про право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Право власності за ними зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН під № 205 стр. 66 кн. 85 пр. від 06.06.1994 року. 27 березня 2002 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] на випадок їх смерті заповіли [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого воно не складалось, і взагалі все те, що на день їх смерті буде належати їм, та на що вони за законом матимуть право, в тому числі на належні їм частини ізольованої квартири [ADDRESS], згідно заповітів, зареєстрованих в реєстрі за № 3-2127 та № 3-2128. 17 червня 2004 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №387280 від 17.06.2004 року, запис №5722, у звязку з чим відкрилась спадщина, до складу якої входить частина квартири [ADDRESS]. Після смерті свого батька позивач звернувся до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщині, у звязку з тим, що він є спадкоємцем за заповітом, а [PERSON] звернулась із заявою про відмову від обовязкової частки в спадщині та про відмову від одержання свідоцтва про право власності до майна померлого чоловіка. 06.06.2005 року за реєстровим №3-2310 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на прості іменні акції ЗАТ „Будіндустрія. 06 жовтня 2009 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №204027 від 07.10.2009 року, запис № 757, у звязку з чим відкрилась спадщина, до складу якої входить частина спірної квартири. Позивач звернувся до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, але йому було відмовлено, у звязку з тим, що в Свідоцтві про право власності на житло від 25.04.1994 року на вищезазначену квартиру на імя [PERSON], [PERSON] не зазначені частки, які належать кожному з них, тобто квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, згідно із відповіді Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 07.04.2010 року № 1413/02-14, на запит суду від 18.02.2010 року, та відповіді від 01.12.2009 року №6773/02-14, яка надана позивачу. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, є рівними. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. На сьогоднішній момент позивач позбавлений можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі через відмову у видачі відповідного свідоцтва, в звязку з тим, що не визначенні частки. Не вбачаючи підстав для відступу від принципу рівності часток у спільній власності, суд вважає за можливе визначити, що момент смерті [PERSON], який помер 17 червня 2004 року, розмір часток співвласників [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] є рівним по ? частці за кожним із співвласників. Стосовно спадкування ? частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON], та обовязковості частки у спадковому майні (ст. 1241 ЦК України), суд виходить з того, що [PERSON] звернулась із заявою про відмову від обовязкової частки в спадщині та про відмову від одержання свідоцтва про право власності до майна померлого чоловіка. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов частково в частині визначення часток на спадкове майно за заповітом.

Outcome: partial