Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Печенізького районного суду з позовом до Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, треті особи- відділ Держгеокадастру в Печенізькому районі Харківської області, Печенізька державна нотаріальна контора Харківської області . Позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) №24 розміром 7,19 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель колективної власності КСП «Артемівське» на території Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області. Позивач \~[PERSON],\~в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник Позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник Відповідача Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву, де просив розглядати справу за його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, але надали суду пояснення, в яких просили розглядати справу без їх участі, заперечень проти позову не надали. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30 листопада 1996р в с.Артемівка померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №025652. (а.с.9) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) № 24 розміром 7,19 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності КСП «Артемівське» на території Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області. За життя [PERSON] не встигла оформити право власності на вказану земельну частку (пай). Листом від 18.05.2016 №29-20.27.-0.4-1050/2-16 відділ Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області повідомив, що державний акт на право власності на земельну ділянку та сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності, на території Артемівської сільської ради Печенізького району на імя [PERSON] не видавалися. Також надавалася копія рішення Артемівської сільської ради XV сесії XXIII скликання від 05.01.2001 (далі Рішення) та копія списку до рішення. (а.с.10-11) Рішенням Артемівська сільська рада Печенізького району затвердила матеріали технічної документації по виділенню земельних часток (паїв), ріллі в натурі та оформлення права приватної власності на земельні частки (паї) із земель колективної власності КСП «Артемівське» в Додатоку №1 до Рішення значиться [PERSON] номер паю 24 та розмір паю 7,19 га. (а.с.11) Листом від 13.06.2016 №29-20.27.-0.4-1260/2-16 відділ Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області надав список громадян, які мали право на земельну частку (пай), але померли до одержання Державного акту і не успадковані за законом та такі, які не одержали сертифікату з інших поважних причин. (а.с.13-14) Відповідно до п.2\~Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17\~розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За життя [PERSON] був складений заповіт від 09.04.1992р., за яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповідає у власність своєму сину [PERSON].(а.с.15) 21 липня 1993 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІV-ВЛ №406766.(а.с.16) Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Оскільки [PERSON] помер до часу відкриття спадщини, то спадкоємство після смерті [PERSON] здійснювалося за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. [PERSON] є батьком Позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ - ВЛ №473383. (а.с.17) У свою чергу Позивач є онуком [PERSON] Окрім Позивача, онуком [PERSON] був його рідний брат [PERSON], який помер 16.01.2010, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №249802. (а.с.18) [PERSON] за життя спадщину не приймав ні шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном померлої [PERSON], ні шляхом подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу. (а.с.31) Таким чином, на сьогоднішній день Позивач є єдиним спадкоємцем. Згідно зі ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач має право на спадкове майно після смерті своєї бабусі так, як фактично вступив в управління майном померлої відразу після її смерті, так як з моменту смерті спадкодавця [PERSON] продовжував користуватися речами, які залишились після смерті спадкодавця, в тому числі особистими побутовими речами померлої. Отже, [PERSON], є таким який прийняв спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], так як вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/05 від 22.02.2012, не передбачено оформлення спадкових прав за відсутності правовстановлюючого документа, тому Позивач позбавлений права в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, та вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно паспорта громадянина України, серія МН № 844998, виданого Печенізьким РВ УМВСУ в Харківській області 04.12.2006р. [PERSON], [INFO], зареєстрований проживаючим в [INFO]. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі доказів сторінвважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач повністю довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог,його позовні вимоги не протиречать закону та підлягають задоволенню. Суд не стягує судові витрати з відповідача в звязку з заявою позивача про покладення даних витрат на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved