Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1662. Заявлені вимоги мотивує тим, що в шлюбі за час спільного проживання однією сім'єю із відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя не склалося через різні погляди на організацію побуту, різні характери, через що часто виникали сварки та конфлікти, що призвело до втрати почуття взаємоповаги, любові та довіри. 21.07.2018 роу відповідачка вигнала його з дому, після чого подружні стосунки припинили; спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній; зазначає, що на його думку подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, примирення не можливе; спір про місце проживання та стягнення аліментів на утримання дитини - відсутній, оскільки вони дійшли згоди, що після розлучення донька буде проживати з матір'ю, а він буде в добровільному порядку брати участь в її утриманні і вихованні, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Сторони - позивач [PERSON], відповідач [PERSON], відповідно належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи; позивачем та відповідачем суду надано письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність і надано згоду на розгляд справи по суті заявлених вимог в підготовчому засіданні, у їх відсутність, відповідач просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», а отже, суд вважав за можливе розглянути справу в підготовчому засіданні по суті. Розглянувши справу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.09.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1662 (а.с.5). В шлюбі за період спільного проживання сторін, народилася дитина - донька [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Суд виходячи з з»ясованих по справі обставин, досліджених доказів в їх сукупності, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України. у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved