overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на гараж, загальною площею 24,3 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що він користується зазначеним вище гаражем, здійснює за ними догляд. Він сплатив відповідачу кошти за майно, здійснив ремонт приміщення, однак не може належно оформити своє право власності на майно, так як відповідач втратив оригінали документів на майно та ухиляється від їх поновлення, посвідчення угоди нотаріально та належного її укладення. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів, однак вважає, що з його сторони умови договору виконано і всі інші витрати повинен нести позивач. Дослідивши матеріали справи встановив, що відповідачу на праві власності належав: гараж, загальною площею 24,3 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 02 серпня 2021 року між сторонами було укладено договір щодо продажу вказаного вище майна. За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідач отримав і майно було фактично передано, про що свідчить, акт прийому - передачі, розписка відповідача. Однак зареєструвати своє право власності позивач не може у зв`язку з втратою відповідачем оригіналів правовстановлюючих документів та ухилення від їх поновлення та подальшого посвідчення угоди. Позивачем в адресу відповідача 01 жовтня 2021 року було направлено нагадування щодо необхідності нотаріального посвідчення договору, однак відповідач вважає, що з його сторони умови договору виконано і всі інші витрати повинен нести позивач. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, здійснив ремонт приміщення та користується ним, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що він користується зазначеним вище будинком тривалий час. Він сплатив відповідачці кошти за майно, однак не може належно оформити своє право власності на майно, так як відповідачка втратила оригінали документів на будинок. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідачка надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позов визнає, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів. Дослідивши матеріали\~справи суд встановив, що відповідачці на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] ; 07\~липня 2007\~року між\~сторонами було укладено договір щодо продажу даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідачка отримала і майно було фактично передано. Однак зареєструвати своє право власності позивач не може, так як відповідачка втратила оригінал правовстановлюючих документів. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено, згідно постанови про відмови у вчиненні нотаріальних дій від 13 грудня 2021 року №200/02-31. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст.\~334\~ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, тривалий час користується придбаним майном, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер 6122681000:05:001:0130), яка розташована [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що він користується зазначеним вище будинком, земельною ділянкою, здійснює за ними догляд. Він сплатив відповідачці кошти за майно, однак не може належно оформити своє право власності на майно, так як відповідачка втратила оригінали документів на майно. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без ї участі, позов визнає, не заперечує обставин, вказаних позивачами, в тому числі факту отримання коштів. Дослідивши матеріали справи встановив, що відповідачці на праві власності належали житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га (кадастровий номер 6122681000:05:001:0130), яка розташована [ADDRESS] . 20 жовтня 2020 року між сторонами було укладено договір щодо продажу даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] разом та земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер 6122681000:05:001:0130), яка розташована [ADDRESS] . За придбане майно позивач сплатила кошти, які відповідачка отримала і майно було фактично передано, про що свідчить, акт прийому - передачі, розписка відповідачки . Однак зареєструвати своє право власності позивач не може у зв`язку з втратою відповідачем оригіналів правовстановлюючих документів. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивачка всі свої зобов`язання виконала, здійснила ремонт житла та проживає у придбаному будинку, однак нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено і позивачка не може оформити право власності на майно з причин незалежних від неї, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та присадибну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що він користується зазначеним вище будинком, земельною ділянкою, здійснює за ними догляд. Він сплатив відповідачу кошти за майно, однак не може належно оформити своє право власності на майно, так як відповідач втратив оригінали документів на майно та ухиляється від посвідчення угоди нотаріально та належного її укладення. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позов визнає, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів. Дослідивши матеріали справи встановив, що відповідачу на праві власності належали: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . 10 серпня 2021 року між сторонами було укладено договір щодо продажу вказаного вище житлового будинку. За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідач отримав і майно було фактично передано, про що свідчить, акт прийому - передачі, розписка відповідача. Однак зареєструвати своє право власності позивач не може у зв`язку з втратою відповідачем оригіналів правовстановлюючих документів та ухилення від подальшого посвідчення угоди. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, здійснив ремонт житла та проживає у придбаному будинку, однак позивач не може оформити право власності на майно з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2183 га, яка розташована на території села Озерна Озернянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області. Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що він тривалий час користується городом, обробляє його. Він сплатив відповідачу кошти за майно, однак не може належно оформити своє право власності на майно, так як відповідач втратив оригінали документів на майно та ухиляється від їх поновлення, від посвідчення угоди нотаріально та належного її укладення. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів, однак вважає, що з його сторони умови договору виконано і всі інші витрати повинен нести позивач. Дослідивши матеріали справи встановив, що відповідачу на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2183 га, яка розташована на території села Озерна Озернянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6122686700:02:014:0055, згідно Державного акта на право приватної власності на землю ЯЕ № 296579 від 25 листопада 2008 року. 10 вересня 2021 року між сторонами було укладено договір щодо продажу вказаного вище майна. За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідач отримав і майно було фактично передано, про що свідчить, акт прийому - передачі, розписка відповідача. Однак зареєструвати своє право власності позивач не може у зв`язку з відсутністю у відповідача оригіналів правовстановлюючих документів, ухилення від їх поновлення та від подальшого нотаріального посвідчення угоди. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, користується придбаним майном, однак не може зареєструвати за собою право власності з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на сарай площею 21,9 м? за адресою: [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що він користується сараєм тривалий час, а саме з 2007 року. Він сплатив відповідачці кошти, однак не може належно оформити своє право власності на майно, так як відповідачка втратила документи на дане майно. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідачка надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позов визнає, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів. Третя особа - Зборівська міська рада надала заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідачці належав сарай площею 21,9 м? за адресою: [ADDRESS] , споруджений згідно з рішенням Зборівської міської ради від 30 червня 1982 року №38 та акту Зборівської міської архітектури від 26 серпня 1982 року. 15 серпня 2007 року між сторонами було укладено договір щодо продажу вказаного майна. За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідачка отримала і майно було фактично передано, про що свідчить розписка відповідачки. Однак позивач не може зареєструвати своє право власності на майно, так як відповідачка втратила оригінали правовстановлюючих документів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Враховуючи, що позивач тривалий час користується придбаним майном, всі свої зобов`язання виконав, правомірно, більше десяти років, володіє цим майном, однак не може оформити право власності на господарські будівлі з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з вимогами про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що він користується зазначеним вище будинком здійснює за будинком догляд, провір ремонт. Він сплатив відповідачам кошти за майно, однак не може належно оформити своє право власності на майно, так як відповідачі втратили оригінали документів на будинок та не відновили їх. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідачі надали заяви, згідно яких не заперечують обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів. Справу просять розглянути справу без їх участі, Дослідивши матеріали справи встановив, що відповідачам на праві власності в рівних частинах належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Ринкова вартість будинку становить 72100 грн., що засвідчує висновок про оцінку об`єкта. Між сторонами було досягнуто угоди щодо продажу даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами . За придбане майно позивач сплатив кошти в сумі 85000 грн., які відповідачі отримали і майно було фактично передано позивачу, про що свідчать заяви відповідачів. Однак зареєструвати своє право власності позивач не може, так як відповідачі втратили оригінали правовстановлюючих документів, не поновлюють їх і таким чином ухиляються від нотаріального посвідчення угоди. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, користується придбаним майном, здійснює за ним догляд, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідачки [PERSON], про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя, через що між ними виникають непорозуміння, вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, тому вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе. У подальшому позивач клопотав перед судом аби належним прізвищем відповідача вважати [PERSON] а не [PERSON]. В судовому засіданні позивач вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнали. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 09 жовтня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 932. В даному шлюбі у сторін [INFO] народився син - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між подружжям склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved