Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2020 року справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики передана за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Полтави (а.с.10). Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме для уточнення позовних вимог та складу учасників справи, надання суду документа, що підтверджує сплату судового збору (а.с.17). 11 січня 2021 року позивачем надано позовну заяву з усунутими недоліками (а.с.22-26). У позовній заяві позивач зазначив, що 14 червня 2018 року між ним та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого ним надано в борг [PERSON] 2089186 гривень. Відповідач зобов`язався повернути отримані в борг гроші готівкою в строк до 31 липня 2018 року. За змістом п.7 договору якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25 відсотків річних від простроченої суми. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 2089186 грн. в рахунок погашення боргу за договором позики від 14 червня 2018 року, 241039,15 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 1176240,34 грн. процентів, а також судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 12 січня 2021 року відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с.30). Відповідач відзиву на позов не надав. Інших заяв по суті справи або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду з поважних причин до суду не звертався. За таких обставин, враховуючи наявність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 червня 2018 року [PERSON] , що діє в договорі як позикодавець, та [PERSON] , що діє як позичальник, уклали договір позики, згідно якого позикодавець в порядку і на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику позику у сумі 2089186 (два мільйони вісімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят шість) гривень 00 коп. Сторони визначили, що факт одержання позики підтверджується підписанням даного договору та визначається моментом передачі повної суми позики. Згідно п. 1.2. позика є безпроцентною. Пунктом 2. зазначеного договору позики передбачено, що позичальник зобов`язується позику повернути позикодавцеві готівкою в строк до 31 липня 2018 року. Вказаний договір позики посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області Васильченком В.М. (а.с.27-28). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, позивач [PERSON] 14 червня 2018 року надав відповідачу [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 2089186 грн., що підтверджується пунктом 1.1. договору позики (а.с.27). Відповідач будь-яких доказів на спростування вказаної обставини суду не надав. Також сторонами не надано суду доказів того, що вказаний борг або його частина були повернуті позичальником позикодавцю. Відповідно до пункту 2.2. договору позики часткове повернення позики підтверджується відміткою на обох примірниках договору з обов`язковим визначенням залишку боргу. Відповідно до пункту 2.3. договору позики повернення всієї суми позики підтверджується відміткою на примірнику позичальника про сплату позики в повному обсязі і відсутність претензій , що вважається виконанням договору щодо розрахунків в повному обсязі. Примірник договору позики позивача, копія якого долучена до матеріалів справи, не містить будь-яких відміток щодо часткового погашення позики. Відповідачем докази часткового або повного повернення позики суду не надані. Таким чином судом встановлено, що на час розгляду справи відповідачем позивачу борг не повернуто, зобов`язання згідно договору позики від 14 червня 2018 року не виконано. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики у розмірі 2089186 грн. Відповідно до ч 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.7 договору позики від 14 червня 2018 року якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язується виплатити на вимогу позикодавця суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25 процентів річних від простроченої суми. Інфляційні втрати позивача у зв`язку з простроченням зобов`язання відповідачем у період з 01 серпня 2018 року по 31 жовтня 2020 року суд обраховує за офіційними індексами інфляції у вказаний період. Станом на 01 листопада 2020 року борг відповідача з врахуванням індексу інфляції становить 2366346,95 грн. Таким чином сума інфляційного збільшення боргу за час прострочення відповідачем зобов`язання за вказаний період становить 277160,95 грн. (2366346,95 грн. - 2089186 грн.) Оскільки позивачем розмір інфляційних втрат обраховано невірно, їх необхідно стягнути у визначеному судом розмірі, що не є виходом за межі позовних вимог. 25 процентів річних від простроченої суми станом на 30 жовтня 2020 року суд обраховує наступним чином. Період прострочення зобов`язання - з 01 серпня 2018 року по 30 жовтня 2020 року, що становить два роки тридцять днів (822 дні). 25 відсотків річних за період прострочення від простроченої суми становить: 2089186 грн. / 100 х 25% х2 = 1044593 грн. 00 коп. 2089186 грн. / 100 х 25% / 365 х 92 дні = 131647 грн. 34 коп. Загальний розмір відсотків за вказаний період: 1044593 грн. 00 коп. + 131647 грн. 34 коп. = 1176240 грн. 34 коп. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення борг у розмірі 2089186 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 277160,95 грн., відсотки у розмірі 1176240 грн. 34 коп., а всього 3542587 грн. 29 коп. Позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] судом задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 10510 грн. 00 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved