overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2011 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя. Сімейні стосунки вони фактично припинили з червня 2015 року, і з того часу спільно не проживають. А тому, просив суд шлюб між сторонами розірвати, так як через орган РАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, до суду направила телеграму, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданого повторно 27 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 11 жовтня 2011 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 1867. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». Дітей у шлюбі не має. Також судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб розпався - сторони припинили спільне проживання, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть з червня 2015 року. Наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 1980 року, в якому у них народився син, який на даний час є повнолітнім. Поряд з тим, зазначив, що протягом кількох років між сторонами виникали безпідставні непорозуміння та сварки, в основному на побутовій основі, з чим позивач змиритися не може. На його зауваження відповідач належним чином не реагує, подружжя взаєморозуміння досягти не може. А тому, просив суд шлюб між ними розірвати, так як через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, позов підтримав, надав згоду щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце такого була повідомлена у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, зважаючи на згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 27 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 серпня 1980 року в Мельнице - Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис за № 35. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що у них на даний час неповнолітніх дітей не має. Також встановлено, що через різні погляди на подружнє життя, протягом кількох років між сторонами виникали безпідставні непорозуміння та сварки, в основному на побутовій основі, з чим позивач змиритися не може.Наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2000 року, від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначив, що причиною розпаду сімї є те, що з самого початку спільного проживання стосунки між сторонами не склалися, через відсутність розуміння один одного часто виникали конфлікти, внаслідок чого припинили пожружні відносини і 10 років проживають окремо. Весь цей час спільного господарства не ведуть. Позивач проживає з іншою жінкою, а відповідач з іншим чоловіком. В той же час відповідач відмовляється подати до органів реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу. А тому, просив суд шлюб між сторонами розірвати. Сторони на розгляд справи не з»явилися. Позивач подав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов підтримав. Відповідач подала суду заяву, згідно якої просила справу слухати у її відсутності, позов визнає. Також просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії I-ИД № 122373, повторно виданого 13 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 16 квітня 2000 року у Королівській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 04. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Слухинський», дружині «Слухинська». Також судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб набрав формальних рис протягом 10-х років подружні стосунки не підтримують, разом не проживають, примирення та взаєморозуміння досягти не можуть. Наміру зберегти шлюб сторонни не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2011 року, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через негативну поведінку відповідачки в сім»ї часто виникали сварки. Вона проявляла легковажну поведінку, обзивала його брутальними, образливими словами, що принижувало його чоловічу та людську гідність. В зв»язку з чим зривався та вдавався до радикальних форм захисту. Поряд з тим, відповідач часто, тривалий термін гостювала у своїх батьків, додому повертатись не бажала. А тому, просив суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки майбутнього для їх сім»ї не бачить та вважає, що примирення між сторонами є неможливе. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. При цьому, позивач пояснив, що в наданий судом строк сторони примирення не досягли відповідач не вживала заходів щодо збереження сім»ї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 076187, виданого 23 серпня 2011 року Озерянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23 серпня 2011 року у Озерянській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 11. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Шимків». В шлюбі у них народилася одна дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, такі не підтримують тривалий час, проживають окремо, взаєморозуміння досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. В наданий судом строк сторони примирення не досягли. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року, в якому у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що з часом сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося - перестали розуміти одне одного, між ними почали виникати сварки, що негативно впливало на виховання дитини та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. Тривалий час разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просив суд шлюб між сторонами розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, позов просив задоволити. Відповідач [PERSON] до суду подала заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов визнає повністю. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії I-ИД № 008210, виданого 24 вересня 2005 року Іване-Пустенською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 вересня 2005 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 09. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Бойко» та дружині «Бойко». Також судом встановлено, що сторони не змогли дійти згоди щодо спільного проживання, їх шлюб набрав формальних рис, і такий сторони зберегти наміру не мають. Протягом 2 років разом не проживають, спільне господарство не ведуть, взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2014 року, в якому у них 29 травня 2014 року народилася дочка [PERSON], яка на даний час проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні. Поряд з тим, зазначив, що життя з відповідачем не склалося - дружина зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням дочки та часто не ночує вдома. Така 12.01.2017 року пішла з дому і станом на 25.01.2017 року додому не повернулася, з приводу чого, з метою розшуку, звертався в правоохоронні органи. Таким чином, шлюб набрав формальних рис, що суперечить його інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим в зв»язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечила. При цьому, суду пояснила, що непорозуміння, які виникали між сторонами стосувалися матеріального забезпечення сім»ї. Оскільки взаєморозуміння з чоловіком досягти не може, не бачить майбутнього для їх сім»ї. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 128560, повторно виданого 26 липня 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 січня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 10. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Ковбель», дружині «Ковальчук». В шлюбі у них 29 травня 2014 року народилася дочка [PERSON], яка на даний час проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні. Також судом встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Відповідач 12 січня 2017 року залишила сім»ю і додому не повернулася. Як позивач, так і відповідач, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають з 21.01.2010\~р. у шлюбі, зареєстрованому Августинівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 01. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинились з 2016 року з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя. Сторони проживають окремо, спору про поділ майна не мають. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився. У заяві від 20.10.2017 р. просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подала. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 21.01.2010 р. Августинівською сільською радою Запорізького району Запорізької області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС №\~076329, виданого Августинівською сільською радою Запорізького району Запорізької області 21.01.2010 р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Оскільки сторони фактично припинили шлюбні відносини з 2016 року, досягнути їхнього примирення не вдалося, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2012 року. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначив, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність розуміння та різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Через такі відносини, припинили спільне проживання. Більше трьох років проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливе, і просив суд такий між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі. При цьому, зазначила, що позов визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 147138, повторно виданого 21 листопада 2017 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 липня 2012 року у Устянській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №06. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Гринчук». Від шлюбу мають одну дитину дочку [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі більше трьох років проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сторонни наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 1989 року, в якому у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Поряд з тим, зазначив, що починаючи з 2013 року відносини між ними почали погіршуватися, в сім»ї часто виникали сварки. Шлюб набрав формальних рис, з 2017 року подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. А тому, оскільки через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливе, і просив суд такий між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, позов підтримав, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомленою у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД № 470023, виданого 11 лютого 1989 року Вовковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 11 лютого 1989 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Коваль». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Також судом встановлено, що сторони з 2017 року подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб між ними існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved