Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2017 року у цивільній справі №127/20719/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час позивач є безробітним, оскільки з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня інформація про доходи. Також, позивач не зареєстрований в Правобережному районному центрі зайнятості м. Вінниці та інших центрах зайнятості України, що свідчить про зміну матеріального стану позивача. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2017 року у цивільній справі №127/20719/17 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з розміру 1/3 частки від усіх його видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до розміру твердої грошової суми в розмірі 1 000 грн., щомісячно. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.2-3). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, своїм прав на подання відповіді на відзив не скористалась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні об'єктивно встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2017 року у цивільній справі №127/20719/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-8). Зі змісту вищезазначеного рішення суду вбачається, що на момент ухвалення рішення відповідач являвся особою працездатного віку, працював будівельником, дохід якого складав близько 10 000 грн. на місяць, інших утриманців у останнього не було. Позивач був присутній в судовому засіданні під час ухвалення вказаного рішення суду, позов визнав частково, проте рішення суду про стягнення з нього аліментів в апеляційному порядку не оскаржував. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх вимог позивач у позові зазначає, що на даний час він не працює, що достеменно підтверджується відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01.12.2017 року №8358/13/02-28-08-011Б, відповідно до змісту яких відомості про дохід [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року відсутні (а.с.4). Окрім того, позивач не зареєстрований в Правобережному районному центрі зайнятості м. Вінниці та інших центрах зайнятості України, відповідно до довідки Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці №858 від 23.11.2017 року (а.с.5), що свідчить про зміну матеріального стану позивача та не можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом. Однак, суд звертає увагу, що зі сторони позивача не надано суду переконливих доказів того, що з моменту ухвалення рішення суду від 25.10.2017 року у нього відбулися зміни матеріального чи сімейного стану, погіршився стан здоров'я тощо. Надані позивачем докази, що станом на 30.09.2017 року останній не працює, не виключає, що останній на момент розгляду справи працює або живе за рахунок тимчасових заробітків в сфері будівництва, як і на момент ухвалення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2017 року, зважаючи на те, що позивач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців, окрім спільної дитини сторін, не має. А тому, на підставі вищевикладеного, а також з урахуванням вікової категорії неповнолітньої дитини, звичайних потреб дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, особи платника аліментів, відсутність належних та допустимих доказів зміни матеріального стану позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставним та необґрунтованим, а тому у задоволенні останніх слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed