Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 16067 гривень, а також 3 % річних від простроченої суми, у розмірі 1240 гривень 02 копійки. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 22.04.2009 року він передав відповідачу у борг грошову суму у розмірі 21067 гривень, яку той зобов'язався повернути до 30.10.2010 року; відповідач особисто написав з цього приводу розписку. Проте відповідач повернув лише частину позиченої суми - 5000 гривень, іншу частину грошей не повернув, тобто повністю свого зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач й звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, пояснив суду, що відповідач у квітні 2009 року взяв у позивача у борг грошову суму у розмірі 21067 гривень, зобов'язався повернути до 30.10.2010 року, проте гроші повернув лише частково, про що є відмітка в розписці; просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, позивачем у справі надана розписка відповідача [PERSON] від 22.04.2009 року (а.с.5), зі змісту якого вбачається, що відповідач позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 21067 гривень, та зобов'язався в строк до 30.10.2010 року повернути позивачу цю грошову суму. Також у розписці міститься відмітка про повернення частини боргу у розмірі 5000 гривень від 25.10.2011 року. Ніяких заперечень чи доказів щодо неналежності цієї розписки суду не надано, на момент розгляду справи розписка заходиться у позивача. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач має відшкодувати позивачу отриману ним грошову суму у розмірі 21067 гривень, а також 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання за період з 25.11.2011 року по 20.06.2014 року у розмірі 1240 гривень 02 копійки (згідно наданого розрахунку), а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved