Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» ( далі- ТДВ СК «Альфа-Гарант» ), [PERSON] про стягнення страхової виплати та коштів за заподіяну шкоду. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що внаслідок ДТП, яке сталось 14.08.2015 року на а/д Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече з вини [PERSON], було спричинено механічні пошкодження належного йому автомобіля марки «Опель Вектра», номерний знак [NUMBER] та завдано матеріальних збитків. Згідно розрахунку страхового відшкодування, зробленого відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант», що є страховиком транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] у ТДВ СК «Альфа-Гарант», до виплати підлягала сума 26794,53 грн. 24.11.2015 року на його рахунок було переведено кошти від ТДВ СК «Альфа-Гарант» у сумі 26794,53 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП. Згідно страхового акту №ЦВ/15/1614 та звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] від 21.09.2015 року, матеріальний збиток складає 57749,92 грн. та страховою компанією було прийнято рішення про те, що різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 26794,53 і що на його думку є заниженою сумою. Проте, згідно висновку експерта № 155/16 від 16.06.2016 року вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля марки «Опель Вектра», [NUMBER] становить 61750 грн. Згідно п.п.9.1, 9.2 ст..9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У зв'язку із тим, що різниця вартості транспортного засобу до і після ДТП становить більше ліміту відшкодування страхової суми, просить стягнути із відповідача страхової компанії у межах ліміту відшкодування в сумі 23205,47 грн. (50000 грн. (ліміт відшкодування по страховій сумі) - 26794,53 грн. (виплачена страховою компанією страхова сума)), а решту суми завданої шкоди просить стягнути з відповідача [PERSON] в сумі 11750 грн. Крім того, просить суд стягнути судові витрати в сумі 551,20 судового збору, витрати за проведення експертизи в сумі 1600 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4190 грн.+500 грн., витрати за направлення повідомлення відповідачам про проведення огляду транспортного засобу в сумі 75,12+60,72 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подавши суду письмові заперечення, згідно яких вказано, що від позивача [PERSON] надійшла заява про виплату страхового відшкодування, згідно якої ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином виконало всі свої обов'язки за полісом АЕ/3018665 та не має жодних зобов'язань перед позивачем. Крім того, в судовому засіданні пояснив, що висновок проведеної судово-автотехнічної експертизи, якою визначено вартість матеріального збитку в сумі 61750 грн. є необґрунтованим, оскільки згідно висновку експерта було визначено вартість залишків транспортного засобу як металобрухт в сумі 1750 грн., хоча експерт не визначив вартості придатних для експлуатації агрегатів, вузлів, деталей, які є справними і мають свою ціну та їх можна демонтувати і реалізувати для подальшої експлуатації, чим порушено п.п 2.2, 7.18 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Постановою Тернопільського міськрайонного суду [PERSON] від 28.05.2015 року був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Даною постановою встановлено, що [PERSON], 14 серпня 2015 року, о 14 год. 00 хв., керуюче транспортним засобом MITSUBISHI PAJERO д.н.з. [NUMBER] та рухаючись по 330+300 м на а/д Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Опель Вектра», номерний знак [NUMBER] та транспортним засобом «Рено кенго», р.н. [NUMBER], внаслідок чого відбулося пошкодження вказаних транспортних засобів. В силу ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Автомобіль «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. [NUMBER] є забезпеченим транспортним засобом згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3018665 від 04.04.2015 року у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду, заподіяною життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу. 18 серпня 2015 року позивач звернувся до Тернопільської регіонального підрозділу ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП, у якому повідомив про обставини справи та просив направити аварійного комісара для оцінки завданої шкоди. Згідно ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі ст.30 зазначеного Закону , транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Із страхового акту №ЦВ/15/1614, вбачається, що розмір страхового відшкодування, яке підлягає до виплати [PERSON] становить 26794 грн. 53 коп. Згідно звіту № 14091, складеного ТОВ «Експертум АВЕ», матеріальний збиток завданий власнику «Опель Вектра», д.р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження складає 57749 грн.92 коп. Згідно консультації № 16139 від 11.11.2015 року ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «Опель Вектра», д.р.н. [NUMBER] на дату консультації складає 29955,39 грн. Із письмових заперечень представника відповідача вбачається, що розмір матеріального збитку прирівнюється до ринкової вартості транспортного засобу до моменту пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 131815,05 грн. та є більшою за вартість майна до ДТП, а тому ремонт є економічно необґрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування позивачу становить 57749,92 грн. (вартість ТЗ до ДТП) - 29955,39 грн.(вартість ТЗ після ДТП) -1000 грн. (франшиза за полісом) = 26794,53 грн. Відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомив позивача про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 26794 грн. 53 коп. Вказана сума страхового відшкодування була виплачена позивачу згідно платіжного доручення №16460 від 24.11.2015 року, що підтверджено сторонами. Таким чином, відповідачем було визнано транспортний засіб фізично знищеним, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Позивач згідно позовних вимог вказує, що розмір завданого йому матеріального збитку згідно проведеної відповідачем оцінки у звіті № 14091 не відповідає дійсній ринковій вартості транспортного засобу до та після ДТП та є заниженою. Так, згідно висновку експерта №155/16 від 16.06.2016 року судової авто технічної експертизи встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Опель вектора», р.н.з. [NUMBER] станом на момент ДТП становить 63500,00 грн., ринкова вартість автомобіля після ДТП становить 1750 грн., вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля «Опель Вектра» р.н.з. [NUMBER] станом на 14.08.2015 року становить 61750,00 грн. Допитаний в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] наданий ним висновок підтримав. Крім того, суду пояснив, що визначення ринкової вартості транспортного засобу після ДТП визначалось як вартість металобрухту, оскільки при фіксації пошкоджень, які зазначені в описі транспортного засобу, на підставі якого було проведено звіт про вартість матеріального збитку, не проводились відповідні комплексні роботи та відповідні перевірки та дефектовки деталей, вузлів та агрегатів досліджуваного транспортного засобу, експерт прийняв до уваги про економічну недоцільність відновлення даного КТЗ. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що даний транспортний засіб ремонтувався чи було здійснено заміну деталей, вузлів та агрегатів в умовах спеціалізованих СТО, які здійснюють обслуговування автомобілів марки «Опель». Як зазначено у п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 р. №8 «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах», суд при дослідженні експертного висновку повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що експертний висновок зроблений компетентним експертом; є логічним, послідовним та містить опис та обґрунтування наданим висновкам та вичерпних конкретних відповідей на поставлені питання, а також загальний підхід до проведення експертного дослідження, ґрунтується на досліджених експертами матеріалах справи, письмових доказах. Висновки експертизи чітко викладені, мають визначений, конкретний характер. Експерт дослідив усі об'єкти та дав вичерпну відповідь. Тому при визначенні вартості матеріального збитку, завданого позивачу, суд виходить із висновку судової авто-технічної експертизи № експерта №155/16 від 16.06.2016 року. При цьому, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо необґрунтованості даного висновку експертизи та доводи про те, що експертом не проводився особистий огляд транспортного засобу, враховуючи, що представник відповідача був повідомлений про дату, час та місце проведення огляду транспортного засобу, однак не з'явився. Таким чином, суд вважає, що потерпіла особа має право на відшкодування завданої шкоди у повному обсязі в межах ліміту відповідальності страховика 50000,00 грн. за виключенням франшизи 1000,00 грн., тобто в сумі 49000,00 грн. Враховуючи, що відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 26794,53 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]Б, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача страхового відшкодування в сумі 22205,47 грн., виходячи з розрахунку 49000,00 -26794,53 грн. = 22205,47 грн. На підставі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на те, що ліміт відповідальності страховика становить 50000,00 грн., тому суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди в сумі 61750,00 грн. і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому вимоги позивача до відповідача [PERSON] підлягають до задоволення в межах заявлених вимог, а саме в сумі 11750,00 грн. На підставі наведеного, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачами, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в користь позивача страхового відшкодування в сумі 22205,47 грн., з відповідача [PERSON] в користь позивача завданої шкоди в сумі 11750,00 грн., відмовивши в задоволенні решти позовних вимог. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням положень ст. 80 ЦПК України щодо визначення ціни позову, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо визначення розміру ставок судового збору за вимогами, що мають майновий характер, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з кожного із відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі по 3087 грн. 20 коп., що складаються із судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., витрат за проведення експертизи в сумі 1600 грн., витрат на правову допомогу в сумі 4023,20 грн., відмовивши в задоволенні решти вимог позивача щодо стягнення судових витрат.

Outcome: partial