Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою і свої вимоги мотивує тим, що 28 листопада 2015 року близько 22-40 год. на перехресті вул. [PERSON] - вул. Гагаріна вул. Покровської та вул. Харківської в м. Суми сталося зіткнення автомобіля Dacia Logan д.н. ВМ3451ВC, який належить на праві власності [PERSON] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. В результаті зазначеної дорожньо транспортної пригоди транспортному засобу Dacia Logan д.н. ВМ3451ВC спричинено механічні пошкодження. Відповідно до Висновку №018/2015 автотоварознавчого дослідження від 31.12.2015 року, складеного судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] вартість матеріального збитку завданого у зв»язку із пошкодженням автомобіля Dacia Logan д.н. ВМ3451ВC складає 34928 грн. 22 коп., а тому просить суд стягнути з відповідачів на його користь завдані збитки, моральну шкоду в сумі 8000 грн. з [PERSON] та судові витрати. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в письмовій заяві наданій суду позов підтримав посністю, просить суд позов задоволити, слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не з»явився. Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про день та час розгляду справи повідомлене належним чином, представник до суду не з»явився. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: За ч.1\~ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 22 ЦК України Позивачу, як особі, якій завдано збитків у зв»язку із пошкодженням майна, гарантовано право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2. ст.22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону про обов»язкове страхування передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пунктом 1.7. статті 1 Закону про обов»язкове страхування визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Судом встановлено, що на дату настання ДТП автомобіль [NUMBER] був забезпеченим транспортним засобом, що підтверджується страховим полісом № АІ/4507410 від 28.12.2014 року. Натомість, на час настання ДТП 28.11.2015 року відповідальність [PERSON], в порушення вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», застраховано не було. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року передбачено, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням. Відповідно до п. 8 вищевказаної Постанови визначено, що спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного), у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них питання про її відшкодування вирішується за принципом вини, тому і підставою для відшкодування шкоди Моторно (транспортним) страховим бюро України, завданого майну [PERSON] є наявність в діях [PERSON] не відповідності вимогам Правил дорожнього руху, що потягли за собою наслідки у вигляді вищевказаної ДТП. 07 грудня 2017 року, було розглянуто дану цивільну справу №591/2657/16-ц, де суд ухвалив зупинити провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, до вирішення іншої справи за позовом [PERSON] до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», 3-ті особи: [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка на той час перебувала на розгляді в Зарічному районному суді м. Суми. 04 вересня 2018 року Апеляційний суд Сумської області розглянув справу №591/856/17 за позовом [PERSON] до [PERSON],Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», треті особи: [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, за наслідком чого прийняте рішення. Постанова набрала законної сили. Апеляційним судом Сумської області, дослідивши всі наведені докази було встановлено, що автомобіль ВАЗ виїжджав на перехрестя на миготливий зелений сигнал без зниження швидкості, яка б дозволила уникнути зіткнення, згідно схеми гальмування на перехресті з перевищенням швидкості, що позбавило його можливості забезпечити безпеку свого руху, чим допустив порушення п. 12.1-12.3,13.1 Правил дорожнього руху, а водій [PERSON] почав рух виїзду на перехрестя на зелений сигнал світлофору, рухаючись з обмеженням видимості з боку руху автомобіля ВАЗ через перешкоду - наявність авто «Додж» не надав можливості завершити маневр руху автомобіля ВАЗ, внаслідок порушення пунктів 16.5,8.7.3 «е» або «Є» ПДР з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв»язку з виникненням даної ДТП. Оскільки водій автомобіля ВАЗ допустив порушення Правил дорожнього руху і не сприяв безпеці свого руху, апеляційний суд по справі №591/856/17 врахував приписи частини 2 ст.1193 ЦК України, а саме грубої необережності в діях водія [PERSON], через виїзд на перехрестя без дотримання безпечної швидкості руху, що сприяло збільшенню шкоди, зменшує розмір відшкодування майнової шкоди, завданої власнику автомобіля ВАЗ через пошкодження її власного автомобіля, на п»ятдесят відсотків. Такої думки дійшов і Зарічний районний суд м. Суми, розглянувши справу №591/2657/16-ц. Так як, водій автомобіля «Додж» також допустив порушення Правил Дорожнього руху і не сприяв безпеці свого руху, суд враховуючи приписи частини 2 ст. 1193 ЦК України, а саме грубої необережності в діях водія [PERSON], що сприяло збільшенню шкоди, зменшує розмір відшкодування майнової шкоди, завданої [PERSON] через пошкодження його власного автомобіля, на п»ятдесят відсотків. Відповідно до Висновку №018/2015 автотоварознавчого дослідження від 31.12.2015 року, складеного судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] вартість матеріального збитку завданого у зв»язку із пошкодженням автомобіля Dacia Logan д.н. ВМ3451ВC складає 34928 грн. 22 коп.. Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21104 д.н. [NUMBER] не застрахована. Позивач [PERSON] направив на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) відповідне повідомлення про ДТП, що передбачено ст. 33 Закону про обовязкове страхування\~та у відповідності до ст. 35 Закону звернувся з заявою про страхове відшкодування та надав документи, що передбачені цією статтею. Позивачем отримана відповідь від МТСБУ, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно ст. 35 Закону МТСБУ потрібно копію постанови суду, завірену гербовою печаткою, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та яка набрала законної сили. Ст. 35 Закону не містить\~обовязку Позивача надавати постанову суду. Отже, вимога МТСБУ незаконна. Крім того, відповідно до п. 2.4 рекомендацій дирекції МТСБУ щодо вирішення питань у сфері обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Додаток до п. 1 протоколу Президії МТСБУ № 153 від 27. 04. 2006 року) (Додаток 7), вбачається наступне: «Відповідно до п. 35.2 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву, до якої додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, а також інші документи. Примушування особи, яка має право на відшкодування, до надання постанови суду про накладання адміністративного стягнення на особу, відповідальність якої застрахована, не є виправданим з наступних підстав. На особу, яка має право на отримання страхового відшкодування за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не може бути покладений обов»язок по доказуванню вини особи, відповідальність якої застрахована за таким договором, оскільки такий обов»язок не покладений чинним цивільно-процесуальним законодавством України на позивача. І у випадку судового вирішення спору судом буде застосовуватися принцип презумпції вини. Відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка спричинила ДТП, може бути звільнена від притягнення до адміністративної відповідальності у зв»язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення в той час, як строк притягнення до цивільної відповідальності не сплине. На підставі зазначеного МТСБУ в рекомендаціях зазначає, що постанова суду про накладання адміністративного стягнення не може розглядатися страховиком як єдиний та обов»язковий доказ існування підстав для притягнення особи, відповідальність якої застрахована, до цивільно-правової відповідальності. Цей документ суду має оцінюватися страховиком на рівні із іншими документальними доказами. Відсутність такого документа не може свідчити і про відсутність страхового випадку. На підставі зазначеного в рекомендаціях, дирекція МТСБУ зазначає, що страховик має право прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування без наявності рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована». Таким чином, суд прийшов до висновку, що необхідно стягнути з Моторно (транспортного ) страхового бюро України (МТСБУ) на користь [PERSON] половину суми зазначеної в позовних вимогах, а саме - 17\~464,11 грн., а також 450 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. Стосовно заявлених вимог стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що вони підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені також ст. 1167 Цивільного кодексу України. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Неправомірними діями [PERSON] майну Позивача [PERSON] була завдана шкода. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з вини [PERSON] була завдана також немайнова шкода позивачу, яка полягає у моральних стражданнях, пов»язаних з пошкодженням його майна. Суд, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, вважає необхідним і достатнім визначити розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в сумі 4000 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі по 551 грн.21 коп. з кожного відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved