Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики, посилаючись на те, що він є спадкоємцем свого батька [PERSON], померлого в 2011 році, та матері [PERSON], померлої у 2009 році, які відповідно заповіту від 05.12.2008 року та від 06.12.2008 року заповідали йому все майно, що належало їм на день смерті. Під час життя батьки надали братові позивача [PERSON] у борг грошові кошти у загальній сумі 69200 грн. та 22360 доларів США для ведення бізнесу , ремонту й добудови будинків, надання допомоги ветеранам війни, багатодітним сім'ям, що підтверджується чисельними розписками. Зазначені кошти [PERSON] ніколи не повертав. [INFO] брат помер, після його смерті залишилась спадщина, що складається з трьох домоволодінь, які знаходяться в [ADDRESS] та з грошових вкладів у банку «Аваль». Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] лишилися відповідачі по справі: його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Позивач, посилаючись на вимоги, передбачені статтями 1218, 1281, 1282 ЦК України, вважає, що будучи спадкоємцем померлих батьків, має право щодо стягнення з відповідачів, які є спадкоємцями після смерті [PERSON], на його користь заборгованості померлого брата за вказаними вище розписками. Звернутись до суду раніше з вказаним позовом він не мав можливості, оскільки є інвалідом другої групи, в силу чого постійно хворіє та просить суд поновити пропущений ним з поважних причин строк звернення до суду . У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на вказані в заяві обставини , та просив стягнути з відповідачів на його користь по ? частини боргу за розписками у розмірі 135220 грн. з кожного, при цьому зазначив, що у нього на час розгляду справи по суті відсутні оригінали розписок, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Відповідач [PERSON] пояснив суду, що йому нічого не відомо про борги батька та на час розгляду справи він не одержав майна у спадщину після померлого [PERSON] Окрім цього, представник відповідача зазначив, що позивач у строки, передбачені, ст. 1281 ЦК України, не пред'являв свої вимоги до відповідачів. Належним чином повідомлена відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій заперечувала проти позовних вимог [PERSON] ( а.с.112). Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] та [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.21,22). Відповідно заповіту від 05.12.2008 року та від 06.12.2008 року [PERSON] та [PERSON] заповідали позивачеві все своє майно, що буде належати їм на день смерті ( а.с. 23,24). Позивачеві видано 22.10.2013 року та 08.02.2014 року свідоцтва про прийняття спадщини за вказаними заповітами ( а.с.61-63). Статтею1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 14.02.2014 року [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] його брата [PERSON] ( а.с.25). Відповідач по справі [PERSON] , [INFO], 20.03.2014 року подав до нотаріальної контори заяву № 495 ( за згодою дочки спадкодавця [PERSON]) про прийняття спадщини після померлого [INFO] його батька [PERSON] В той же день відповідачка [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву № 494 про те, що спадщину після свого померлого чоловіка [PERSON] не приймає, на неї не претендує. Свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] не видавались, що підтверджується листом Першої Харківської державної нотаріальної контори від 19.05.2014 року та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру ( а.с. 76-78). Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позивачем надано копії розписок про отримання в борг [PERSON] від його батьків грошових коштів, оригінали яких у позивача на час розгляду судом справи по суті відсутні, внаслідок чого копії розписок, що містяться в матеріалах справи, відповідно до ст.58, ст. 59 ЦПК України не є належними та допустимими доказами. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( стаття 59 ЦПК України. Позивачем не доведено у судовому засіданні , що зобов'язання, які випливають з договорів позики, [PERSON] за життя не виконав. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1282 ЦПК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці. Таким чином, протягом строків, передбачених частинами 2 і 3 ст. 1281 ЦК України, кредитори спадкодавця вправі лише заявити спадкоємцям або нотаріусу за місцем відкриття спадщини про свої претензії. Саме ж задоволення таких вимог відбувається вже після прийняття спадщини спадкоємцями і не раніше спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або одержання ними свідоцтва про право на спадщину. Належними вищевказаними доказами, дослідженими у судовому засіданні, підтверджується, що [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву № 494 про те, що спадщину після свого померлого чоловіка [PERSON] не приймає, на неї не претендує, тобто і не має обов'язку відповідати за борги спадкодавця . Не доведено позивачем у судовому засіданні і позовні вимоги до [PERSON] Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення необґрунтованого позову [PERSON]

Outcome: dismissed