Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій з урахуванням прийнятих судом уточнень, просив суд стягнути з відповідача 1634121,65 грн. за Договором позики, укладеним між сторонами 05.08.2010 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення грошових коштів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Крім того, представник позивача наголосив, що двічі поспіль належним чином повідомлений відповідач не з'явився в судове засідання, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Враховуючи те, що строки розгляду справи є обмеженими, просив розглянути справу та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки та заяви про збільшення позовних вимог. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідач - [PERSON] отримала позику від позивача - [PERSON] в сумі 126187 (сто двадцять шість тисяч сто вісімдесят сім) доларів США до 05 серпня 2011 року, про що склала розписку, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Проте, у вказаний в Договорі позики строк відповідач суму позики не повернула. На вимогу [PERSON] відповідач добровільно своїх зобов'язань не виконала. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріали справи не містять доказів повернення суми боргу відповідачем. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Наявність у відповідача перед позивачами невиконаного грошового зобов'язання на підставі письмової розписки від 05.08.2010 року підтверджується матеріалами справи та оригіналом договору позики та розписки, дослідженими в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 524, 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до офіційного курсу гривні до долару США встановленого НБУ станом на 14.09.2014 (100 доларів США - 1295,00 грн.), тобто в день подання уточненої позовної заяви, сума заборгованості відповідача за договором позики перед [PERSON] складає 1 634 121,65 (один мільйон шістсот тридцять чотири тисячі сто двадцять одна) грн. 65 коп. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 11, 204, 509, 524, 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved