Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Городецької сільської ради Уманського району Черкаської області з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що [INFO] померла його прабабуся [PERSON] . Про що 28 грудня 2017 року Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було зроблено актовий запис №282 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Як йому стало відомо, на даний час, 28.03.2011 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М. за №586. Про складення заповіту він не знав, примірник заповіту йому не вручався, а про його існування він дізнався лише зараз, коли переглядав папери та документи, які залишились після смерті його родичів. Згідно складеного заповіту все майно [PERSON] , де б воно не знаходилось і з чого не складалось померла залишила йому [PERSON] .. На момент її смерті прабабуся мала право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7124381500:01:002:0899, площею 0,2100 га, що розташована за адресою с.Городецьке, Уманського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Маючи намір прийняти спадщину, він звернувся до нотаріальної контори. Проте нотаріусом їй було роз`яснено про необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки ним пропущено строк на прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом було повідомлено йому, що видати свідоцтво про право власності на спадкове майно нотаріус позбавлений можливості так як згідно поданих ним документів вбачається, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку видані « [PERSON] , а у свідоцтві про смерть прізвище прабаби зазначено як « [PERSON] ». Для вирішення питання написання прізвища прабаби через апостроф він звернувся до міграційної служби, де отримав відповідь №7113-418/7113.1-19 від 22.03.2019 про те, що 07 грудня 1996 року його прабабка була документована паспортом громадянина України зразка 1994 року серії [NUMBER] на прізвище « [PERSON] ». Разом із заповітом ним також було знайдено копії паспорту прабаби, на одній із яких її прізвище зазначено як « [PERSON] », а на іншій « [PERSON] ». Підстави різного написання прізвища - йому не відомо. За захистом своїх спадкових прав він звернувся до суду, оскільки прийняти спадщину вчасно не зміг, через незнання про існування заповіту, примірник заповіту йому не вручався, а про його існування він дізнався лише зараз, після спливу строку для прийняття спадщини, коли переглянув папери спадкодавця. Просить суд, визнати за ним [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7124381500:01:002:0899, площею 0,2100 га. розташовану у с.Городецьке, Уманського району, Черкаської області, надану для ведення особистого селянського господарства - в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився попередньо подавши заяву, в якій просив позов задовольнити, справу розглядати у їх відсутність. Представник Городецького старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, попередньо надавши лист, відповідно до якого відповідач позов визнає, просить розглянути справу без участі представника. Відповідно до ч. 2 ст.211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разівизнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 грудня 2017 року виданого Радомишльським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №282 - в с.Білка Радомишльського району Житомирської області [INFO] у віці 84 роки померла [PERSON] . Відповідно до копії заповіту від 28.03.2011, зареєстрованого в реєстрі за №586, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М. - [PERSON] , [INFO] , розуміючи значення своїх дій, діючи добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного так і морального, на випадок смерті зробила розпорядження:1. Все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповідає - громадянину України [PERSON] , [INFO] , який проживає в місті Умань Черкаської області. Згідно з копією паспорта серії [NUMBER] , виданогоУманським МВ УМВС України в Черкаській області, 23.11.2011 - [PERSON] , народився [INFO] в м.Умань Черкаської області. З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-2155, посвідченого державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Поліщук Н.М., вбачається, що [PERSON] купила у [PERSON] земельну ділянку площею 0,21 га, що знаходиться в [ADDRESS] , розміщену на землях, що знаходяться у віданні Городецької сільської Ради народних депутатів Уманського району Черкаської області для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 15-8-276 від 28.11.1997 року - [PERSON] , яка мешкає [ADDRESS] , передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,21 га, в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с.Городецьке Городецької сільської ради Уманського району. Землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ЧР №268. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку - земельна ділянка площею 0,2100, кадастровий номер 7124381500:01:002:0899, розташована в с.Городецьке, Уманського району, Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована 19.08.2017 - належить на праві власності [PERSON] , громадянці України, паспорт серії [NUMBER] , що виданий Уманським МВ УМВС України в Черкаській області,07.12.1996, на підставі цивільно-правого договору - договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.1997 НБО387953. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Як вбачається з роз`яснень приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М. від 22.02.2019 - оформити спадщину не має можливості, оскільки [PERSON] пропущено встановлений строк на прийняття спадщини. Крім того, видати свідоцтво про право власності на спадкове майно нотаріус позбавлений можливості, так як згідно поданих [PERSON] документів вбачається, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку видані « [PERSON] , а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] » через апостроф. Згідно відповіді Уманського РВ УДМС України в Черкаській області за №7113-418/7113.1-19 від 22.03.2019, за обліками Журналу надходження та витрачання бланків паспортів від 07.122.1996 року та заяви на видачу паспорта (форма-1) гр.. [PERSON] , [INFO] Уманським МВ УМВС України в Черкаській області 07 грудня 1996 року документована паспортом громадянина України зразка 1994 року серії [NUMBER] на прізвище « [PERSON] », в зв`язку з обміном паспорта громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] виданого 01 квітня 1980 Ленінським РВ м.Вінниці. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] - паспорт серії [NUMBER] виданий 07.12.1996 Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, на ім`я [PERSON] , уродженки с.Осічок, Хмільницького району Вінницької області. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] - паспорт серії [NUMBER] виданий 07.12.1996 Уманським МВ УМВС України в Черкаській області, на ім`я [PERSON] , уродженки с.Осічок, Хмільницького району Вінницької області Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК Українив становлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1ст. 1270 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . В зв`язку з життєвими обставинами про існування заповіту позивач дізнався після сплину шестимісячного строку встановленого законом для подачі заяви про прийняття спадщини. Під час спроби оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав від нотаріуса роз`яснення про те, що у наданих ним документах наявні неточності в написанні прізвища спадкодавця, що позбавляє його можливості здійснити оформлення документів в нотаріальному порядку. Вказані обставини змусила його звернутися до суду з необхідністю визнання його права на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved