Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 19.04.2019 (Т.1 а.с. 177-184), з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М., за участі третіх осіб: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, приватного нотаріуса Барбуляк Х.М., про скасування рішень приватних нотаріусів про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , витребування майна, а саме допоміжних приміщень вказаного будинку, з незаконного володіння, зобов`язання привести такі приміщення до попереднього стану. Позов обґрунтовано тим, що вищевказаний будинок складається з шести квартир, які є у власності різних осіб. 26.09.2018 приватним нотаріусом Зуєвою С.М. за відповідачем [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] цього будинку [ADDRESS] загальною площею 113,6 [ADDRESS] , житловою площею [ADDRESS] . Про реєстрацію такого права власності позивач дізнався 04.12.2018 в ході розгляду Сихівським районним судом м. Львова цивільної справи 464/7361/17. Підставою виникнення права власності нотаріусом вказано довідку від 23.09.2018 приватного підприємства «Проектно-будівельна фірма «ІВЕР» та договір дарування квартири від 23.11.2001, посвідчений приватним нотаріусом Дольницькою Л.М., однак, у матеріалах інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] відомості щодо погодження та перепланування квартири [ADDRESS] відсутні. У договорі дарування від 23.11.2001 вказано, що квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 56,5 кв.м. та кухні, загальна площа квартири 88,6 кв.м. На думку позивача, відповідачем [PERSON] здійснено самовільне незаконне перепланування квартири, знесено стіну між квартирою та допоміжним приміщенням загального користування, яка відділяла кухню квартири від цього приміщення, замуровано двері з загального коридору, що унеможливлює вільний доступ інших співвласників до приміщень загального користування як об`єкта спільної власності. Вказане підтверджує інформацією з листа Сихівської районної адміністрації від 08.10.2018, згідно з яким, розпоряджень щодо надання дозволу на перепланування квартири [ADDRESS] на виявлено. Вважає, що довідка ПП «Проектно-будівельна фірма «ІВЕР» від 23.09.2018 не може бути підставою для реєстрації права власності, містить неправдиві відомості щодо причин збільшення площі квартири, оскільки переплануванням чи переобміром неможливо збільшити площу квартири на 28% від існуючої, навіть внаслідок демонтажу пічного опалення чи внутрішніх перегородок. В подальшому приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. 26.01.2019 зареєстровано право власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного з відповідачем [PERSON] . Вважає дії відповідачів, в тому числі рішення приватних нотаріусів про державну реєстрацію права власності на квартиру, неправомірними. Крім цього, просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача [PERSON] відповідні допоміжні приміщення вказаного будинку, а також зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] привести самовільно переплановані приміщення, які є спільним майном усіх співвласників будинку, до попереднього стану. У судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, що викладені у позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог від 19.04.2019. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 18.03.2019 (Т.1 а.с. 110-114) та запереченнях від 31.05.2019 (Т.2 а.с. 4-11), відповідно до яких квартира [ADDRESS] має існуючу площу з кінця 1980 років. Останні перепланування квартири проводились родиною [PERSON] на підставі дозволу Галицького райвиконкому від 1992 року. На момент придбання квартири [PERSON] фактична площа такої вже становила 113,6 кв.м. У 2002 році на вимогу відповідача [PERSON] , для встановлення фактичних розмірів квартири №2, здійснено обстеження технічного стану квартири комісією ЛКП «Новий Львів» та ЛОДКБТІ та ЕО. Актом ЛКП «Новий Львів» від 07.02.2002 було встановлено, що порушень несучих конструкцій квартири [ADDRESS] не виявлено. За фактом встановлених меж квартири та площі у розмірі 113,6 кв.м [PERSON] з 2003 року сплачує квартирну плату в повному обсязі. Відповідні документи і були надані нотаріусу для реєстрації права власності. Перепланування у квартирі здійснені тільки за рахунок внутрішніх приміщень і приміщень, які були в користуванні мешканців лише квартири [ADDRESS] . Зміна площі квартири не потребувала отримання документів, що дають право на виконання таких перепланувань та переобладнань. Таким чином, реєстрація права власності нотаріусом Зуєвою С.М. здійснена з дотриманням відповідних норм та процедур. Така реєстрація була необхідна для формалізації існуючих та ніким неоспорюваних протягом тривалого часу прав. Просила суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 15.05.2019 (Т.1 а.с. 223-226), відповідно до якого на початку 1990 років між мешканцями будинку [ADDRESS] спільно розподілено усі приміщення, які б могли бути у спільній власності. Квартира №2 підвалу не має, а кухня квартири має спільну стіну з підвалами квартир №1, 1а, 3 та 2а, у зв`язку з чим відновити стан приміщень, який був раніше можливо лише шляхом руйнування підвалів інших мешканців. Підвальне приміщення, яке було приєднане до квартири [ADDRESS] , більше дев`ятнадцяти років не було у спільній власності інших власників квартир будинку. Усі перепланування будинку узгоджувались між мешканцями. Вважають дії позивача [PERSON] помстою за іншу судову справу щодо горища. Просили суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Зуєва С.М. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином. Від приватного нотаріуса надійшли письмові пояснення від 09.04.2019 (Т.1 а.с. 167), відповідно до яких 24.09.2018 звернувся [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] , до якої додав оригінали наступних документів: договір дарування квартири від 23.11.2001, реєстраційне посвідчення від 24.12.2001, технічний паспорт на квартиру, виданий Львівським ОДКБТІ та ЕО, від 27.03.2003, акт, складений ЛКП «Новий Львів» від 07.02.2002, довідка ПП «Проектно-будівельна фірма «ІВЕР» від 23.09.2018. На підставі вказаних документів здійснено реєстраційну дію. Представник третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином. Суд вирішив розглядати справу за відсутності відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М., представника третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, які з`явились в судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.10.2001, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого нотаріально, остання придбала квартиру [ADDRESS] . Відповідно до такого договору квартира складалася з трьох кімнат та кухні, житловою площею 56,5 кв.м, загальною площею 88,6 кв.м. (Т. 2 а.с. 157-161). Згідно з договором дарування від 23.11.2001, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим нотаріально, останній прийняв у дар квартиру [ADDRESS] . Відповідно до такого договору квартира складалася з трьох кімнат та кухні, житловою площею 56,5 кв.м, загальною площею 88,6 кв.м. (Т. 1 а.с. 10). Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності відповідача [PERSON] (з відкриттям розділу), індексний номер 43208507 від 26.09.2018, на об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1653431046101), загальною площею 113,6 кв.м, житловою площею 46,4 кв.м. Підставою виникнення права власності нотаріусом вказано довідку №0923-1 від 23.09.2018 приватного підприємства «Проектно-будівельна фірма «ІВЕР» та вищевказаний договір дарування квартири від 23.11.2001 (Т. 1 а.с. 8). Також встановлено, що 26.01.2019 відповідач [PERSON] подарував вищевказану квартиру відповідачу [PERSON] . Відповідний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., якою здійснено відповідну державну реєстрацію права власності. З письмових пояснень приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М. встановлено, що 24.09.2018 звернувся [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] , до якої додав оригінали наступних документів: договір дарування квартири від 23.11.2001, реєстраційне посвідчення від 24.12.2001, технічний паспорт на квартиру, виданий Львівським ОДКБТЮ та ЕО 27.03.2003, акт, складений ЛКП «Новий Львів» від 07.02.2002, довідка ПП «Проектно-будівельна фірма «ІВЕР» від 23.09.2018. Відповідно до довідки №0923-1 від 23.09.2018 приватного підприємства «Проектно-будівельна фірма «ІВЕР», така видана [PERSON] про те, що загальна площа квартири, яка перебуває у його власності [ADDRESS] , станом на 24.09.2018 змінилася з 88,6 кв.м на 113,6 кв.м, внаслідок перепланувань, демонтажу пічного опалення, переобмірів, уточнення площ, що не потребують узгодження (Т. 1 а.с. 67). Відповідно до акту ЛКП «Новий Львів» від 07.02.2002 комісія у складі майстрів з виходом на адресу: [ADDRESS] за заявою власника квартири [ADDRESS] [PERSON] щодо уточнення загальної площі квартири встановила наступне. Квартира розміщена на першому поверсі двоповерхового житлового будинку. Внаслідок демонтажу пічного опалення та встановлення індивідуального опалення та переобладнання житлової кімнати, позначеної на плані літерою 2,6, площею 11,4 кв.м під ванну кімнату, загальна площа квартири стала 113,6 кв.м, житлова 46,6 кв.м. Порушень несучих конструкцій квартири та інших перепланувань на момент обстеження не виявлено. Комісія рекомендує проводити нарахування квартплати згідно з площею квартири 113,6 кв.м (Т.2 а.с. 105). У відповідь на адвокатські запити ЛКП «Житловик-С» листами від 08.11.2018, 13.03.2019, 14.02.2019 серед іншого повідомлено наступне. Власник квартири [ADDRESS] , з моменту передачі будинку на баланс ЛКП «Житловик С» (22.01.2013) до цього часу оплачує житлово-комунальні послуги відповідно до загальної площі квартири у розмірі 113,6 кв.м. Інформація щодо незаконного перепланування чи перебудови власниками чи мешканцями квартир [ADDRESS] а, 2, 2а, 3, 4 у підприємства відсутня. Відповідно до технічної документації (експлікації внутрішніх площ житлового будинку [ADDRESS] площа місць загального користування будинку складає 260,4 кв.м, яка включає площу сходових кліток 107,4 кв.м, та площу горища близько 153 кв.м. Вказані допоміжні приміщення будинку [ADDRESS] обліковуються відповідно до поверхового плану будинку, складеного у 1958 році (Т.1 а.с. 119-121). В ході судового розгляду оглянуто матеріали інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] (після огляду матеріали інвентаризаційної справи повернуто Львівському апеляційному суду для апеляційного розгляду справи №464/7361/17). Зокрема, встановлено, що на поверхових планах будинку за 1958 та 1988 роки приміщення першого поверху ІІІ, V до жодної квартири не належать, в експлікаціях внутрішніх площ до планів житлового будинку зазначені як службові приміщення, а саме коридор та підвал відповідно. На вищевказаному плані від 1988 року (якому відповідає копія плану, що у Т. 1 цивільної справи 464/7246/18 на а.с. 188, за виключенням дописок представника позивача щодо, на його думку, самочинних змін та перепланувань) наявний штамп Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 16.06.2004 та підпис техніка [PERSON] з таким планом наявний на прозорому аркуші не підшитий до справи план першого поверху, згідно з яким приміщення V та частково приміщення ІІІ вже належать до квартири [ADDRESS] . Незважаючи на те, що на плані від 1988 року наявні ознаки того, що до цього плану був приклеєний інший аркуш, однозначно встановити, що це був саме вищевказаний прозорий аркуш з планом, не є можливим. При цьому, жодних підписів, печаток, чи штампів на такому немає. Також з матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що площа квартири [ADDRESS] у різних документах зазначається як 88,6 кв.м (а. 47), 89,7 кв.м (а. 54), 87,50 кв.м (а. 62), однак будь-які відомості, що приміщення V, площею 18.80 кв.м. та частково приміщення ІІІ перебувають в межах цієї квартири, у документах інвентаризаційної справи, датованих до 2004 року, відсутні. Така інформація наявна на ескізі-абрисі від 20.03.2004 та експлікації внутрішніх площ до плану, акті змін (а.с. 76, 77, 77). В акті змін вказано, що внесено біжучі зміни та видано технічний паспорт. У матеріалах цивільної справи (Т.1 а.с. 9) наявний технічний паспорт від 27.03.2003, в якому загальна площа квартири №2 становить 113,6 кв.м. З плану квартири, внесеного до такого технічного паспорта, який відповідає плану, зображеному на прозорому аркуші, про який зазначено вище, площа кімнати з літерою 2-7 становить 38,0 кв.м, стіна між кімнатою 2-7 (відповідно до плану від 1958 р., 1988 р.) та приміщенням V відсутня. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004 у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Попередня та відповідно первинна редакція вказаної статті Житлового кодексу наступна: «Переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів». Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Із аналізу вищевказаних норм законодавства випливає, що переобладнання та перепланування у квартирі, що є приватною власністю, можливе без отримання документів, що дають право на їх виконання, однак виключно у випадку здійснення таких робіт, що не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, а також за умови, що такі роботи виконуються лише у відповідній квартирі, а не за її межами. В іншому випадку такі зміни можуть призвести до порушень прав власників інших квартир. В ході дослідження матеріалів інвентаризаційної справи беззаперечно встановлено, що межі квартири [ADDRESS] , порівняно з тими, що існували на момент набуття права власності відповідачем [PERSON] та в подальшому відповідачем [PERSON] , збільшились, та після реєстрації приватним нотаріусом Зуєвою С.М. у 2018 році права власності за відповідачем [PERSON] у межі такої квартири увійшли допоміжні приміщення першого поверху під літерою V (підвал) та частково під літерою ІІІ (коридор). Вказане підтверджується поверховими планами (Т.1 а.с. 9 (зв.), а.с. 188), а також іншими матеріалами інвентаризаційної справи. Згідно з відповіддю Сихівської районної адміністрації від 08.10.2018 на адвокатський запит, в районній адміністрації розпоряджень щодо надання дозволу на перепланування квартири [ADDRESS] не виявлено (Т. 1 а.с. 13). Таким чином, в ході розгляду справи з безпосередньо досліджених доказів встановлено, що в ході переобладнань та перепланувань у квартирі [ADDRESS] відповідні роботи виконані в тому числі і за межами квартири, що дало можливість суттєво збільшити загальну площу, на яку в подальшому зареєстровано право власності. Крім цього, відповідачем [PERSON] фактично не заперечується, що відбулось перепланування квартири з приєднанням частини коридору ІІІ та приміщення V першого поверху, однак зазначено, що таке перепланування здійснено попередніми власниками. Проте, судом встановлено, що попереднім власником квартири був [PERSON] та загальна площа квартири на момент укладення договору купівлі-продажу від 06.10.2001 з відповідачем [PERSON] становила 88,6 кв.м. При цьому, жодних приналежностей до квартири (підвалу, комори тощо) не було. [PERSON] набув право власності на вказану квартиру за договором довічного утримання, укладеного 09.08.1995 з [PERSON] , в якому загальна площа квартири становить також 88,6 кв.м (Т. 2 а.с. 157-160). Крім цього, з протоколу засідання міжвідомчої комісії при Галицькому РВК від 23.09.1992, встановлено, що райвиконкомом вирішувалось питання лише щодо влаштування водяного опалення квартири. (Т.1 а.с. 115). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи наведене, рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої Світлани Миколаївни про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] необхідно скасувати. Вирішуючи інші\~позовні вимоги,\~судомвраховано наступне. Рішенням приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального Барбуляк Х.М. від 26.01.2019 зареєстровано право власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] за договором дарування, вчиненим відповідачем [PERSON] (Т. 1 а.с. 116). Позивач [PERSON] , заявляючи позовну вимогу про витребування у відповідача [PERSON] , як останнього набувача квартири, незаконно набутих у власність допоміжних приміщень будинку, ставить питання про скасування вищевказаного рішення приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України. Відповідно до ст. 51 ЦПК України залучення співвідповідача чи заміна відповідача на належного можлива лише за клопотанням позивача у визначені законом строки. Позивачем [PERSON] у заяві про зміну позовних вимог від 19.04.2019 (Т. 1 а.с. 184) приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. зазначено третьою особою, однак разом з цим одну з позовних вимог фактично заявлено до вказаного приватного нотаріуса. Враховуючи існуюче коло відповідачів, серед яких немає приватного нотаріуса Барбуляк Х.М., а також відсутність відповідних клопотань сторони позивача, у задоволенні позовної вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. необхідно відмовити. Крім цього,\~беручи до\~уваги те,\~що позовна\~вимога про скасування рішення приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. є первинною щодо вимог про витребування у відповідача [PERSON] , як останнього набувача квартири, незаконно набутих у власність допоміжних приміщень будинку, які на цей час є частиною житлового приміщення, та про зобов`язання привести відповідні приміщення до попереднього стану, у задоволенні таких позовних вимог також необхідно відмовити. З відповідачів [PERSON] та приватного нотаріуса Зуєвої С.М.\~необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (однієї з чотирьох), у розмірі 464,35 грн., а саме по 232,18 грн. з кожного, на користь позивача [PERSON] . При цьому, взято до уваги те, що задоволена позовна вимога стосується саме цих відповідачів та загальний розмір судових витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору, становить 1857, 40 грн. (704,80 грн. (Т.1 а.с. 5) + 384,20 грн. (Т.1 а.с. 149) + 768, 40 грн. (Т.1 а.с. 185)).

Outcome: partial