Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком по [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є одноосібним власником і проживає в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім нього, його батьків - [PERSON] та [PERSON], двоюрідного брата [PERSON], в будинку також зареєстрований відповідач - його брат [PERSON], який в будинку не проживає з часу реєстрації, з 2008 року. При цьому, останній, не сплачує за житлово-комунальні послуги, ремонту не проводив, будинком не цікавиться, його особисті речі в житлі відсутні. Натомість, він змушений сплачувати комунальні послуги, що нараховуються в тому числі і на відповідача, позбавлений змоги оформити субсидію, а також має інші незручності, пов'язані з реєстрацію в будинку відповідача. Факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується актами ЛКП «Старий Сихів» від 28.04.2017, 29.06.2017 та 01.09.2017. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності не існує, а тому вважає, що такий втратив право користування житлом - будинком по [ADDRESS], на підставі чого просить прийняти відповідне судове рішення. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 10.11.2017 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено її судовий розгляд. Позивача [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просять такий задоволити, при цьому проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в т.ч. в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до змісту положень ст.ст.401, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Як вбачається з матеріалів справи, будинок по [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 06.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. (реєстраційний номер 1434), що підтверджується витягом індекс.№ 40140495 від 06.07.2015 (бланк ЕЕМ 056286) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за №114732485 від 21.02.2018. Згідно виданої ЛКП «Старий Сихів» довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 1977 від 16.08.2017, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані п'ятеро осіб: [PERSON], як власник (позивач), [PERSON] (мати), [PERSON] (брат), [PERSON] (батько) та [PERSON] (брат) (відповідач). Згідно вказаних представником позивача обставин, відповідач [PERSON] являється братом позивача та з часу його реєстрації, з 06.05.2008, у спірному житлі (будинку) жодного дня не проживав, своїх особистих речей в ній не тримає, а будь-якої домовленості про збереження за ним житлової площі за період його відсутності не існує. Як стверджується актами від 28.04.2017, 29.06.2017 та 01.09.2017, складеними комісією ЛКП «Старий Сихів», відповідач [PERSON] в будинку по [ADDRESS], але з 2012 року не проживає. Вказані обставини також підтвердженні показами свідків [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні ствердили, що відповідачка [PERSON] по суті в будинку не проживав і лише зрідка до такої навідувався в гості, проте протягом останніх 9-10 років його не бачили, місце перебування останнього на даний час їм невідоме. Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач був би наділений правом на користування спірним житлом (найм, оренда, позичка, тощо) не вчинялись. Інших передбачених чинним законодавством підстав для збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. Таким чином, суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірному будинку понад один рік без поважних причин, втратив право на користування ним з підстав визначених ч.2 ст.405 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням (квитанцією). На підставі ст.ст.401, 405 ЦК України та

Outcome: approved