Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою [PERSON] 18 лютого 1989 року у Ясенській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 18 лютого 1989 року. Від спільного шлюбу мають одну дитину, яка на даний час досягла повноліття. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість, а також те, що вони різні за характерами люди, в них різні погляди на життя та сімейні проблеми. Це призвело до того, що на даний час вони жодних сімейних стосунків не підтримують, а тому шлюб існує формально. Позивач втратив почуття любові і поваги до відповідачки та вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив про задоволення позову, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. На підставі письмової заяви позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 лютого 1989 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1989 року (а.с.4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідачки, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалдідністю. Позивач [PERSON] являється інвалідом другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 04.03.2015 (а.с. 5), а тому, відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору (а.с. 5). Відповідно доположень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved