Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення стягнення аліментів, скасування боргу по ним та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який в ході розгляду справи уточнив, вказавши, що він з відповідачкою проживали однією сімєю та мають сина [PERSON], [INFO]. Стосунки між ними з відповідачкою припинені, вони проживають окремо. Рішенням суду від 21 серпня 2010 р. з нього стягуються аліменти на утирання сина на користь відповідачки в розмірі 450,00 грн. щомісячно. В червні 2015 р. за бажанням сина та згодою [PERSON] їх неповнолітній син переїхав проживати до нього за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сташкова, буд. 36, відповідачка зняла сина з реєстрації за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Косіора, 109/13 і син був переведений на навчання до КЗОШ № 5, де навчається по цей час та повністю знаходиться на його матеріальному утриманні, в звязку з чим він припинив виплату аліментів за рішенням суду від 21.08.2010 р. Відповідачка пообіцяла відкликати виконавчий лист, однак цього не зробила, в звязку з чим згідно довідки ВДВС з 01.06.2015 р. виникла заборгованість по аліментам. На його звернення відповідачка не реагує, коштів на утримання їх сина не надає. Просить суд звільнити його від стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 450,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що стягуються на підставі виконавчого листа, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу 27.08.2010 р., звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла з 01.06.2015 р. по 31.12.2017 р. по виконавчому листу № 2-2475/2010 в сумі 14973,50 грн., та стягнути з відповідачки: аліменти на утримання сина в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, та судові витрати: судовий збір в розмірі 640,00 грн. і витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] вимоги уточненого позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, наполягали на задоволенні вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, вказавши, що має на утриманні ще одну дитину [INFO] та перебуває наразі в декретній відпустці, отримуючи лише соціальну допомогу, тому не має змоги сплачувати аліменти в заявленому розмірі, не заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі ? частки доходу. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7 копія свідоцтва про народження, а.с. 45, 54 - копії свідоцтв про шлюб, зміну імені). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2010 року стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 450,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.8 копія рішення суду). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON], зробленого державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, загальний розмір заборгованості по аліментам за період з 01.06.2015 р. станом на 31.12.2017 р., становить 14973,50 грн. (а.с. 44 розрахунок). Згідно ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до положень ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, а отже знаходиться на його утриманні. Так, згідно довідки квартального комітету № 30 Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, неповнолітній [PERSON] [INFO], з червня 2015 року проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сташкова, 36 (а.с.12). Зазначене підтверджується також актами служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 11.04.2016 р. (а.с. 16 копія акту) та від 27.09.2017 р. (а.с. 14 акт), відповідно до яких неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON]. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи надані суду письмові докази та відсутність заперечень з боку відповідачки в цій частині, суд вважає, що наявні законні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на користь відповідачки в сумі 14973,50 грн., що виникла за період з 01 червня 2015 р. по 31 грудня 2017 року, та підстави для звільнення [PERSON] від сплати аліментів, стягнутих з нього рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2010 року. Крім того, згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Стаття 181 Сімейного Кодексу України\~передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, визначено розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Ст. 191 СК України\~визначено, що\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 06 жовтня 2017 року. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи потреби дитини, те, що відповідачка є працездатною особою, зобовязана нести витрати по утриманню неповнолітнього сина, тому суд приходить до висновку про обов'язок відповідачки надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак враховуючи наявність у [PERSON] на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], її офіційне працевлаштування, а отже відсутність мінливого та непостійного доходу, що підтверджується довідкою з місця роботи, суд вважає за можливе стягнути з неї аліменти в розмірі 1/4 частки її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання дитини до його повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам як дитини, так і обох батьків. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним та документально підтверджений (а.с.1) судовий збір в сумі 640,00 грн. Крім того, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави в розмірі 640,00 грн. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Так, згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано ордер серії ДП № 282/000043 (а.с. 21), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката [PERSON] (а.с.22), копію договору про надання правової допомоги № 15/16 від 30.03.2016 р., відповідно до п.п. 1.2 якого адвокат [PERSON] прийняв на себе обовязки представництва прав та законних інтересів [PERSON] в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу (а.с.23), квитанцію від 05.10.2017 р. на суму 500,00 грн. (а.с. 24). Крім того, до матеріалів позову також додано додатковий договір № 15-1/16 від 01 10.2014 р. щодо уточнення п. 2.3. договору №15/16 про оплату послуг адвоката (а.с.41) та акт розрахунок роботи адвоката від 06.10.2017 р., відповідно до якого адвокатом [PERSON] при надані правової допомоги проведена слідуюча робота: 02.10.2017 р. надання правової інформації та консультацій, розяснень з правових питань, що стосується права на шлюб і його розірвання 1 год. (а.с. 42), квитанція від 06.10.2017 р. про сплату суми в розмірі 500,00 грн. (а.с. 43) та квитанція від 15.01.2018 р. про сплату суми в розмірі 500,00 грн. (а.с. 55). Вказані неточності позбавляють суд обєктивно на неупереджено вирішити питання про доцільність відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката з врахуванням вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, оскільки існують суперечності, які не усунуті в судовому засіданні, чи саме по вказаній справі адвокатом надавались послуги позивачу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи викладене суд вважає вимоги в цій частині недоведеними. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial