Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, укладеним між ними 23 травня 2014 року, згідно якого відповідач позичила у нього 30\~000 грн., які зобовязувалася повернути в строк до 23 липня 2014 року, про що надала письмову розписку. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак [PERSON] ухиляється від виконання зобов»язання та не реагує на його вимоги. Просить стягнути з відповідача в його користь суму неповернутого боргу в розмірі 30\~000,00 грн. та 300,00 грн. судового збору, сплаченого ним при зверненні із позовом в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву із клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив: Як вбачається із письмової розписки, оглянутої у судовому засіданні, [PERSON], (паспорт НЮ230446, ІПН2280102549, прож.: [INFO]) взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 30\~000,00 грн., які зобов»язалась повернути до 23 липня 2014 року. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На момент звернення позивача до суду, відповідач не виконала зобовязання за договором позики, оскільки не повернула [PERSON] отримані від нього кошти в сумі 30\~000,00 грн., у строк обумовлений розпискою. Отже, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу, що складає 30 000 грн. 00 коп. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь [PERSON] понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved