Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на його утримання у розмірі однієї чверті заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 12.04.2021 і до закінчення навчання - 30.06.2023. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є його батьком. Мати - [PERSON] померла [INFO] . На теперішній час позивач є студентом 2 курсу денної форми навчання ПрАТ «ПВНЗ Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», навчається за контрактом, термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2023. Єдиним джерелом його існування є пенсія по втраті годувальника у сумі 1785,75 гривень, яку він отримує після смерті матері. Саме з цього часу в його родині між батьком та бабусею (матір`ю мами) та її чоловіком ( [PERSON] ) склалися конфліктні стосунки через те, що мати все своє майно заповідала бабці. Йому та молодшій сестрі [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із батьком, залишились по 1/8 частки квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що на момент смерті матері вони були неповнолітніми. Батько через дану обставину агресивно ставиться до баби. [PERSON] офіційно працевлаштований та окрім неповнолітньої дочки (сестри позивача) інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів до закінчення позивачем навчання, оскільки у добровільному порядку такої допомоги не надає. 01.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що за час свого життя, його покійна дружина [PERSON] таємно від нього склала заповіт на ім`я своєї матері, в якому заповідала останній трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яку було придбано під час шлюбу, але оформлено на дружину. Після смерті дружини, її мати відразу підняла питання про звільнення та передачу їй вказаної квартири, у зв`язку з чим він з донькою в середині березня 2021 року був вимушений залишити житло та тимчасово переїхати жити до своїх батьків-пенсіонерів, прихопивши з собою деякі придбані особисто ним речі. Син з нами не пішов, а залишився мешкати у квартирі, де на сьогодні проживає разом зі своєю дівчиною, в той час як відповідач разом з донькою проживаємо в одній кімнаті у квартирі його батьків. Твердження позивача про те, що він не надає йому матеріальної допомоги, не відповідає дійсності, оскільки на його день народження ним був придбаний подарунок у вигляді телефону вартістю 8498,30 гривень. Крім цього, він сплатив вартість його навчання в автошколі «Антарес». Також він постійно сплачує вартість його навчання і станом на травень 2021 року у нього відсутня заборгованість. Звертаючись з відповідним позовом до суду, син зазначив, що він не працює, а отримує лише пенсію по втраті годувальника, але він працює без офіційного працевлаштування на фірмі по обслуговуванню магазинів «Сільпо», «АТБ», «Нова лінія» тощо та отримує заробіток за місяць від 150 до 200 доларів США, про що сам неодноразово розказував. З вищевказаного слідує, що позивач щомісяця отримує пенсію по втраті годувальника, дохід від неофіційного працевлаштування, проживає разом зі своєю дівчиною у трикімнатній квартирі, отримує допомогу від своєї баби та діда, в той час як відповідач сплачує вартість його навчання в інституті, і до середини березня 2021 року повністю його утримував за власні кошти. Відповідач не має можливості сплачувати аліменти, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня дочка [PERSON] та двоє батьків - пенсіонерів, які не працюють. У зв`язку з чим йому доводиться усі зароблені кошти відкладати на придбання окремого житла. Таким чином, позивач, який обрав комфортне проживання у трикімнатній квартирі, у якій проживає разом з дівчиною, замість скромного проживання разом з родиною в одній кімнаті квартири моїх батьків, намагається через суд ще більше погіршити його та своєї сестри матеріальне становище. 10.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить задовольнити його позов, зазначивши, що ним не заперечується ті обставини, що батько придбав йому телефон, але цей факт не відноситься до заявлених вимог про стягнення аліментів на період навчання. Пенсію по втраті годувальника позивач отримує самостійно з листопада 2020 року, і саме з цього часу батько припинив будь-яке його утримання, у зв`язку з чим він був змушений інколи підробляти, щоб заробити гроші на одяг, харчі та проїзд до університету. Оскільки сестра - [PERSON] , проживає разом з батьком, то останній отримує за неї як опікун таку саму пенсію по втраті годувальника. Твердження батька про те, що він з сестрою мешкають у одній кімнаті не відповідає дійсності, оскільки у листі Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на заяву його баби [PERSON] щодо перевірки умов проживання [PERSON] та усунення перешкод у спілкуванні з онукою зазначено, що родина мешкає у трикімнатній квартирі, для [PERSON] виділена окрема кімната, де створені належні умови для повноцінного розвитку дитини . Що стосується сплати батька за навчання, то чоловік моєї бабусі, якого я називаю дідусем, дзвонив неодноразово начальнику цеху, де працює батько, з проханням, щоб той заплатив за навчання. Відповідачем оплата за травень місяць була здійснена тільки 23 числа, після того, як вже оплата була здійснена [PERSON] . Задля уникнення таких ситуацій вважаю цілком законним стягнення з відповідача аліментів на мою користь, оскільки це право мені гарантовано законом. Крім того, [PERSON] не надано жодного доказу для підтвердження допомоги своїм хворим батькам та розмір їх мінімальної пенсії, оскільки йому відомо, що батьки відповідача ще працюють та отримують заробітну плату. Також ним не надано ніяких документів щодо неможливості з його боку надавати мені матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням. Є незрозумілою позиція відповідача, щодо утримання мене під час навчання з боку бабусі та дідуся. Я не заперечую, що вони допомогли мені, підтримали, взяли у кредит необхідні речі, заплатили за моє навчання за травень 2021 року, але відповідно до діючого законодавства вони не повинні мене утримувати під час навчання, вони є пенсіонерами та ніде не працюють, отримують пенсію за віком. Цей обов`язок відповідно до Сімейного кодексу України цілком покладений на батьків. До того ж, сума у розмірі пенсії по втраті годувальника не є тією сумою, яка повністю покриває мої витрати у зв`язку із навчанням: вона є достатньою, щоб заплатити за навчання кожного місяця, але я ще потребую грошей на їжу, одяг, проїзд, який подорожчав на сьогоднішній день, також грошей на придбання канцтоварів та інших речей у зв`язку із навчанням, оплати мобільного телефону, інтернету, оплати за квартиру та заборгованості за комунальні послуги, які накопичувались багато місяців і залишились після переїзду батька до іншої квартири, тощо. Виходячи з цього, я наполягаю на стягненні з відповідача суми у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), так як затрати у зв`язку із навчанням дуже великі, а доходу, крім пенсії, я не маю. Ухвалою від 15.04.2021 відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 07.06.2021 заява відповідача про забезпечення доказів була повернута заявнику. У АТ КБ «ПриватБанк» була витребувано інформація про усі відкриті рахунки на ім`я [PERSON] та рух грошових коштів по них за період з 01.09.2020 до 07.06.2021. Витребувані докази були надані суду 11.08.2021. Позивачем [PERSON] 10.06.2021 надана суду заява про витребування доказів - інформації про розмір пенсії по втраті годувальника, яку отримує відповідач [PERSON] на малолітню доньку. Суд постановив відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки докази, зазначені у заяві не стосуються предмета доказування у цій справі. Також, 22.06.2021 позивач [PERSON] надав заяву про витребування доказів - інформації про заробітну плату відповідача [PERSON] та доходи його батьків. Суд постановив відмовити у задоволенні заяви, оскільки інформація про доходи батьків відповідача не стосується предмету доказування у цій справі, а можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу позивачу, який продовжує навчання, визнається відповідачем у відзиві. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від серії [NUMBER] від 23.07.2002. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії [NUMBER] від 08.04.2021. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все майно, яке належатиме їй на час смерті, вона заповіла своїй матері [PERSON] , що підтверджується заповітом реєстровий № 3552 від 20.11.2001. Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.05.1980, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.04.1985 та свідоцтвом про одруження від 20.10.2000 серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру № 2315-744220-2017 від 23.08.2017 та довідкою ОСББ «Комунальник-12» № 07 від 04.04.2021. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 205309718 від 25.03.2020 та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25.03.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., реєстровий № 697, [PERSON] отримав у спадщину після смерті матері 1/8 частку вищевказаної квартири. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки вказаної квартири видано [PERSON] . Згідно з Договором про цільову підготовку бакалавра № 31151 від 11.09.2020 та довідкою № 417/21 від 07.04.2021 [PERSON] є студентом ПрАТ «ПВНЗ Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» за денною формою навчання, навчається за контрактом, термін навчання з 01.09.2020 до 30.06.2023. Стипендію не отримував. Відповідно до довідки Відділу обслуговування громадян № 6 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 72 від 07.04.2021 [PERSON] з 01.12.2020 перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з довідкою про доходи № 3521595759601522 від 09.04.2021, [PERSON] перебуває на обліку у Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області та отримує пенсію по втраті годувальника, розмір якої за період з грудня 2020 року по березень 2021 включно склав 6 638,44 гривень. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 87555 від 16.06.2021, інформація про доходи [PERSON] за період з 3-го кварталу 2020 року по 1-й квартал 2021 року відсутня. Відповідно до виписки по рахунку позивача, наданих АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ухвали від 07.06.2021, позивач [PERSON] за період з 01.09.2020 до 07.06.2021 не отримував постійні надходження на картковий рахунок № [NUMBER] , чим спростовуються аргументи відповідача про стабільний та постійний заробіток позивача. На утриманні відповідача [PERSON] перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідач з малолітньою дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються листом Запорізького міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді № 1222/03-Д від 13.05.2021 та визнаються сторонами. Згідно з платіжними дорученнями від 18.10.2020, 15.11.2020, 12.01.2021, 13.03.2021, 20.03.2021, 23.04.2021 та 23.05.2021 відповідач [PERSON] періодично здійснював оплату за навчання позивача в сумі 1 327,50 гривень. Суд не визнає належними доказами у цій справі копію вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 у кримінальному провадженні № 1-кп/337/198/2021 (справа № 337/967/21), довідку ОСББ «Комунальник-12» та виписки по особовому рахунку про наявність за квартирою [ADDRESS] заборгованості за комунальні послуги, квитанції про покупку техніки та сплату кредиту, Договір від 03.09.2020 та Договір - заказ № 292 від 03.09.2020, відповідно до яких [PERSON] є замовником виготовлення пам`ятника вартістю 21 000 гривень, копію квитанції про сплату [PERSON] вартості його навчання за травень місяць 2021 року, квитанцію про придбання телефону у сумі 8 498,30 гривень, оскільки ці докази не стосуються предмету доказування у справі. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав Відповідно до роз`яснень, викладених у пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень, обов`язок батьків утримувати повнолітнього сина, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. Суд дійшов висновку, що позивач досяг вісімнадцятирічного віку та не досяг двадцятитрирічного віку, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, оскільки має дохід лише у вигляді пенсії по втраті годувальника. Відповідач, у свою чергу, може надавати таку допомогу, що підтверджується, зокрема, тим, що він періодично оплачував навчання позивача. Положеннями частини другої статті 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, м інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а м інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При прийнятті рішення щодо розміру стягуваних аліментів, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідними для забезпечення нормальних матеріальних умов життя сина, який продовжує навчання, а також наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини, у зв`язку з чим дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачка аліментів на період навчання у розмірі 1/6 частини заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.04.2021 і до закінчення позивачем навчання, але не більше ніж досягнення ним 23 років. Доказів того, що на утриманні відповідача, окрім малолітньої доньки, перебувають інші особи, відповідачем [PERSON] суду не надано, у зв`язку з чим суд відхиляє його аргументи про утримання ним непрацездатних батьків. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі статті 141 ЦПК судовий збір у сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial