Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнутих з нього на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16.02.2007 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки його заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/8 частки його заробітку (доходжу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свою заяву обґрунтовує тим, що згідно виконавчого листа виданого Бершадським районним судом Вінницької області по цивільній справі № 2-284/2007 він зобов`язаний сплачувати [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.01.2007 року і до досягнення сином повноліття. Крім того, згідно виконавчого листа виданого Бершадським районним судом Вінницької області по цивільній справ № 126/1027/19 він зобов`язаний сплачувати [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, на обох дітей, з дня подачі позовної заяви до суду тобто з 08.05.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Враховуючи те, що на його утримані перебуває троє неповнолітніх дітей, він зобов`язаний забезпечувати їх належне матеріальне становище, а тому сплата аліментів в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] стала для нього неможливою. Він не заперечує свого обов`язку по утриманню сина [PERSON] , однак встановлений судовим рішенням розмір аліментів на його утримання на даний час є для нього обтяжливим, тому він змушений звертатися з позовом про зменшення розміру аліментів. Представник [PERSON] адвокат Янчук О.В. в судове засідання не явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задоволити повністю, а справу слухати у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не явилася, хоча про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву не надала. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON] в судове засідання не явилася, надала заяву в якій не заперечувала щодо позовних вимог, просила справу слухати у її відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачкою та перебуває на її утриманні. Згідно виконавчого листа виданого Бершадським районним судом Вінницької області по цивільній справі № 2-284/2007 позивач зобов`язаний сплачувати на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.01.2007 року і до досягнення сином повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Встановлено, що згідно виконавчого листа виданого Бершадським районним судом Вінницької області по цивільній справ № 126/1027/19 позивач також зобов`язаний сплачувати [PERSON] (третя особа) аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, на обох дітей, з дня подачі позовної заяви до суду тобто з 08.05.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач стверджує, що встановлений судовим рішенням розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , на даний час, є для нього обтяжливим, оскільки його матеріальний стан значно погіршився з часу ухвалення рішення Бершадським районним судом Вінницької області по цивільній справі № 2-284/2007. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , в нього народилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утримання яких він теж сплачує аліменти. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. 17.05.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок батьків утримувати дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів присуджених до стягнення з позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на користь [PERSON] але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Отже, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Outcome: partial