Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його батьком малолітньої [PERSON], [INFO], матір'ю якої є [PERSON], внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2010 року проживав однією сім'єю з відповідачем [PERSON], в 2012 році в них народилася донька - [PERSON] У свідоцтві про народження дитини батьком зазначений відповідач [PERSON] - колишній чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 06.01.2012 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала, зазначила, що батьком її доньки є позивач, з яким вони разом проживають з 2010 року. Процес розлучення з першим чоловіком [PERSON] тривав досить довго, судове рішення про розірвання шлюбу було постановлено 26 грудня 2011 року, а набрало законної сили 06.01.2012 року. Оскільки з моменту набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили і до моменту народження дитини не сплинуло 9 місяців, батьком дитини в актовому записі про народження зазначений відповідач. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, зазначив, що він не являється батьком дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що з 2010 року і по теперішній час позивач та відповідач [PERSON] проживають однією сім'єю у с. Демидівка Решетилівського району Полтавської області, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, спільно виховують дитину - [PERSON] та дітей відповідача від першого шлюбу. Зазначену обставину підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які показали суду, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з 2010 року, спочатку вони мешкали у м. Полтаві, а після того, як відповідач завагітніла переїхали в село Демидівка, в якому проживають і на даний час. Дитина вважає своїм батьком позивача. Згідно довідки виконкому Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області № 19 від 14.01.2015 року позивач дійсно фактично проживає, але не зареєстрований в [ADDRESS] з січня 2011 року і по теперішній час. Наведене свідчить про те, що [PERSON] народилася в той час, коли позивач та відповідач вже більше двох років проживали разом, перебували у фактичних шлюбних відносинах. Разом з цим, рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 26.12.2011 року, яким розірвано шлюб між відповідачами, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] разом не проживають більше року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що з 2010 року відповідачі не проживали разом, станом на момент народження дитини вони вже близько двох років не підтримували подружніх стосунків. Згідно ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснюється, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: approved