Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третьою особою без самостійних вимог є відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області. Посилається на те, що 04.04.2015 року померла його матір [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 1,83 га, в межах згідно з планом, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що належала матері на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ЧВ №016345 від 01.07.2002 року, виданого на підставі рішення 15 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області від 25.01.2001 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54. Він, своєчасно прийняв спадщину, оскільки звернувся у встановлений законом шестимісячний термін до Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Крім нього, спадкоємців за законом першої черги чи осіб, що мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає. Зазначив, що звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, в звязку з тим, що не були надані належним чином оформлені документи, а саме в державному акті не зазначено кадастровий номер земельної ділянки. Просить визнати за ним, [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, земельну ділянку площею 1,83 га в межах згідно з планом, цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 7485,66 грн., яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що належала померлій 04.04.2015 року [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ЧВ №016345 від 01.07.2002 року, виданого на підставі рішення 15 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області від 25.01.2001 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява, в якій вони не заперечують щодо задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В судове засідання представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника третьої особи відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області надійшла заява, в якій вони не заперечують щодо задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, просять справу розглядати без участі їх представника. Суд, заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 04 квітня 2015 року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №145599, виданого 06.04.2015 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №06, копією свідоцтва про народження, Серія ІІІ-УР №431329, виданого 25.02.1961 року Черешенською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №7. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,83 га в межах згідно з планом, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ЧВ №016345 від 01.07.2002 року, виданого на підставі рішення 15 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області від 25.01.2001 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54. [PERSON] з документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №34-28-0.2-3680/2-15 від 13.10.2015 року вбачається, що вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ЧВ №016345, площею 18300,00 кв.м, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, яка належить померлій [PERSON] становить 7485,66 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №254/2015 року. Позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 1,83 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, у звязку з тим, що ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно, вчинення нотаріальної дії без витягу з Державного земельного кадастру та без зазначення кадастрового номера в свідоцтві про право на спадщину, суперечить чинному законодавству, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №996/02-31 від 07.10.2015 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. [PERSON] ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на [PERSON] було видано державний акт на її ім'я без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за законом, тобто [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з державного акту Серія ІІ-ЧВ №016345 від 01.07.2002 року, кадастровий номер земельної ділянки не зазначений. [PERSON] ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2013 року) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. [PERSON] вимог ст.19 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 №43, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що державний акт про право приватної власності на землю, який був виданий 01.07.2002 року є дійсним на сьогоднішній день, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved