Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказує на те, що в період з 14.03.2015р. по 31.03.2015р. через магазин «Ельдорадо», за готівкові кошти (по квитанціях), здійснював оплату за товар, який, до теперішнього часу, відповідач ТОВ «Дієса» йому не надав. Позивача як фізичну особу, що замовила продукцію для особистих побутових потреб, слід віднести до такої категорії, як споживач (ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів). Відповідач як виконавець в даних правовідносинах, протиправно не виконав зобовязання щодо передачі товару, визначеного договором купівлі-продажу (ст.662 ЦК України). Позивач звернувся до Відповідача з грошовою вимогою 30.04.2015 р. на суму 708 335,74 грн., яку було проігноровано. Позивач повідомив, що у випадку відмови в задоволенні вимоги, договір купівлі продажу вважається розірваним внаслідок грубого порушення істотних умов. Згідно з ч 1. ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі продажу. За змістом ч.2 ст. 693 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до пунктів 18, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; Таким чином, на відносини між позивачем та відповідачем поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 3 ст. 9.\~ Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до цих визначень закону, позивач має право вимагати від Відповідача повернення суми за придбаний товар. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] просить суд, стягнути з ТОВ «Дієса» на користь [PERSON] суму у розмірі 708 335,74 грн. за придбаний товар; В подальшому позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, зазначивши, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] просить суд стягнути з ТОВ «Дієса» на користь [PERSON] суму у розмірі 708 335,74 грн. за придбаний товар; стягнути з ТОВ «Дієса» на користь [PERSON] індекс інфляції від простроченої суми у сумі 55\~250,19 грн.; стягнути з ТОВ «Дієса» на користь [PERSON] три відсотки річних у сумі 14\~613,06 грн.; Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що наполягають на задоволенні судом позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Дієса» проти позову заперечив, посилаючись на те, що [PERSON] оплачував товар не як фізична особа, посилаючись на укладений між приватним підприємцем [PERSON] та ТОВ «Дієса» договір купівлі продажу електропобутової техніки від 23.02.2015р. №15/839. Відповідачем було надано диск відеозапису з камер спостереження, на підтвердження відсутності [PERSON] в приміщенні магазину в дні купівлі товару. Також відповідач у свої запереченням посилався на те, що у фіскальних чеках позивача зазначена картка лояльності №18608283, оформлена не на позивача, а на іншу особу. В судове засідання призначене на 26.02.2016 р. представник відповідача ТОВ «Дієса» [PERSON] не зявився, надав суду заяву про відкладення слухання справи, мотивуючи неявку зайнятістю в іншому судовому процесі. Будь-яких підтверджуючих документів (повістка, ухвала суду) не надав, до 26.02.16 р. в даному провадженні участь не приймав. Інший представник відповідача - [PERSON] був повідомлений про час та місце судового засідання призначене на 26.02.2016 р. належним чином (під аудіофіксацію), до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч 1. ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Цивільний позов [PERSON] надійшов до суду 22.07.2015 р., слухання справи неодноразово відкладалось у звязку з не явкою учасників процесу. Враховуючи те, що представники відповідача не зявились в судове засідання з причин, які визнані судом неповажними, суд розцінює їх дії як невиконання ними своїх процесуальних обовязків. Враховуючи вищенаведене, а також думку позивача [PERSON], який категорично заперечував проти відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача ТОВ «Дієса» за наявними в справі доказами. При цьому, суд враховує, що представнику ТОВ «Дієса» під час розгляду справи було надано можливість висловити свою правову позицію з приводу позовних вимог, заявити клопотання. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: копією фіскальних чеків у кількості 89 шт., копією грошової вимоги та повідомлення про розірвання договору від 30.04.2015р.; Обставини викладені у позовній заяві також були підтвердженні показаннями свідків подій. Так, свідок [PERSON] підтвердив обставини купівлі великої кількості пральних машин [PERSON] в магазині Ельдорадо, за готівку у березні 2015 року. Свідок [PERSON], надала аналогічні покази, та підтвердила, що була свідком купівлі пральних машин [PERSON] в магазині Ельдорадо, за готівку у березні 2015 року. Свідок [PERSON] повідомила суд, що вона працювала на посаді старшого касира ТОВ «Дієса» в магазині Ельдорадо, до квітня 2015 року та була свідком купівлі пральних машин [PERSON] у березні 2015 року. Також повідомила про те, що пральні машини [PERSON] за час її роботи йому не передавалися, через службові розслідування. Свідок [PERSON] повідомила суд про те, що працювала на посаді касира ТОВ «Дієса» в магазині Ельдорадо, до квітня 2015 року та приймала готівкові кошти від [PERSON], та видавала з цього приводу фіскальні чеки по пральним машинам у березні 2015 року. Також повідомила проте, що у випадку видачі побутової техніки, на самому фіскальному чеку мав бути поставлений штамп погашено, що свідчить про видачу техніки покупцю. Відсутність такого штампу на чеку пояснюється лише тим, що зазначена техніка видана не була. Свідок [PERSON] надала аналогічні покази та повідомила суд про те, що працювала на посаді касира ТОВ «Дієса» в магазині Ельдорадо, до квітня 2015 року та приймала готівкові кошти від [PERSON], та видавала з цього приводу фіскальні чеки по пральним машинам у березні 2015 року. Також повідомила проте, що у випадку видачі побутової техніки, на самому фіскальному чеку мав бути поставлений штамп погашено, що свідчить про видачу техніки покупцю. Також повідомила, що за час її роботи, до квітня 2015 року пральні машини [PERSON] видані не були. Приймаючи до уваги пояснення свідків ( касирів ТОВ «Дієса» ) [PERSON], [PERSON], як належний доказ по справі, суд враховує те, що у фіскальних чеках вказані прізвища саме цих осіб. Згідно з ч 1. ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі продажу. За змістом ч.2 ст. 693 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивач звернувся до відповідача з грошовою вимогою 30.04.2015 р. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до пунктів 18, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; Таким чином, суд приходить до висновку про поширення на відносини між позивачем та відповідачем поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 3 ст. 9.\~ Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, в порушення цих норм, відповідач не повернув грошові кошти за сплачений товар позивачу. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Враховуючи зазначене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі\~6890.00\~грн. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Так, в даному випадку представник відповідача обґрунтовує свої заперечення тим, що [PERSON] оплачував товар не як фізична особа, посилаючись на укладений між приватним підприємцем [PERSON] та ТОВ «Дієса» договір купівлі продажу електропобутової техніки від 23.02.2015р. №15/839, а також грошову вимогу від 25.06.2015р. до ТОВ «Дієса» про повернення сплачених грошових коштів на суму 553226,00 грн. з переліком товару за який було здійснено оплату. Судом встановлено, що [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги до ТОВ «Дієса» стосовно стягнення сплачених коштів на суму 708 335,74 грн. додав до позову копії фіскальних чеків, підтверджуючих факт готівкових розрахунків. У фіскальних чеках відсутня інформація про сплату коштів фізичною особою підприємцем [PERSON], а лише вказано найменування отримувача коштів - ТОВ «Дієса». Співставленням найменування товарів (пральні машини), вказаних у позовній заяві гр. [PERSON] з найменуванням товарів, вказаних у грошовій вимозі приватного підприємця [PERSON] від 25.06.2015 р. (морозильні камери, холодильники, пилососи, пральні машини), встановлено, що назва цих товарів не співпадає. Задовольняючи клопотання відповідача про дослідження відеозапису камер спостереження, суд у присутності обох сторін встановив, що відеозапис з диску не відтворюється, та надав час відповідачу для надання відеозапису на іншому носії інформації, про те відповідачем будь-яких інших доказів суду надано не було. Твердження відповідача проте, що наявність на фіскальних чеках запису про картку лояльності, оформлену на іншу людину доказує відсутність оплати позивачем спростовується показаннями свідків, робітників ТОВ «Дієса» [PERSON], [PERSON] Зазначені свідки вказали, що картка лояльності може бути оформлена на будь-яку людину, та використовується самими касирами магазину для отримання бонусів та знижок для купівлі наступного товару. Також відповідачем було подано клопотання про призначення економічної експертизи, на вирішення якої поставлено наступні питання. скільки товарно матеріальних цінностей, а саме пральних машин надійшло в магазин «Ельдорадо» ТОВ «Дієса», розташованого за адресою:м. Запоріжжя, пр. Леніна 53; скільки залишків товарно-матеріальних цінностей, а саме пральних машин згідно фінансово-господарських документів залишилось в магазині Ельдорадо ТОВ «Дієса». Чи документально підтверджено реалізацію магазином «Ельдорадо» ТОВ «Дієса», гр. [PERSON], товарно-матеріальних цінностей, а саме пральних машин. Так, відповідно до ст. 58 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Факт наявності товару, або його відсутності, не доказує та не спростовує відмову відповідача передати товар покупцеві. Обставини документального підтвердження сплати [PERSON] за спірний товар було повністю підтверджено співробітниками магазину, допитаними у якості свідків - [PERSON], [PERSON],[PERSON], прізвища яких вказані у фіскальних чеках, які не погашенні та дійсність яких не оспорювалась сторонами. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення суми за придбаний товару розмірі 708 335,74 грн. з урахуванням індексу інфляції у сумі 55\~250,19 грн. та три відсотки річних у сумі 14\~613,06 грн.

Outcome: approved