Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на: - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою вул.Центральна №230 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 90,9 кв.м. під літерою «А», житловою площею 64,4 кв.м. стіни-цегла, Стайня «Б» - стіни камінь, Комора «В» - стіни камінь, Стодола «Г» - стіни дошка, Гараж «Д» - стіни цегля, Курник «Е» - стіни цегла, Літня кухня з підвалом «Ж» - стіни цегла, Ворота, хв. (металеві) №1, Огорожа (металева) №2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.04.2017 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно до якого входить вищевказане майно. Позивач [PERSON] вважає, що він являється спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є сином померлої [PERSON] і на час її смерті проживав разом із нею. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини на вказане майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, але йому було відмовлено оскільки виявилось, що спадкуванню підлягає майно колишнього колгоспного двору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в позовній заяві просить суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю Відповідач - представник Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав відзив на позов в якому просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних у справі доказів та приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступного. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що спадкуванню підлягає житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою вул.Центральна №230 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області і який належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 16.01.1989 року і з якою, згідно погосподарської книги №3, проживав її син [PERSON] (копія погосподарської книги (а.с.23-25)), що також підтверджується довідкою №690 від 27.07.2017 року виданої виконкомом Ковалівської сільської ради Монастириського району. До введення вдію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору. 29.04.2017 року в с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, у віці 81 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №219216, виданого 03.05.2017 року, актовий запис №05. Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого входить: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою вул.Центральна №230 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 90,9 кв.м. під літерою «А», житловою площею 64,4 кв.м. стіни-цегла, Стайня «Б» - стіни камінь, Комора «В» - стіни камінь, Стодола «Г» - стіни дошка, Гараж «Д» - стіни цегля, Курник «Е» - стіни цегла, Літня кухня з підвалом «Ж» - стіни цегла, Ворота, хв. (металеві) №1, Огорожа (металева) №2. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] у володіння спадковим майном фактично вступив син померлої [PERSON], оскільки проживав з нею на час її смерті та відкриття спадщини, що підтверджується довідкою №895 від 09.11.2017 року, виданою виконкомом Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Родинні відносини між померлою [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується: - свідоцтвом про народження серії VІ-УР №819938 виданого Ковалівською сільською радою Монастириського району, згідно якого [PERSON] є мамою [PERSON], [INFO]; - довідкою №690 від 27.07.2017 року, виданою виконкомом Ковалівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та довідкою №895 від 09.11.2017 року, згідно яких вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла 29.04.2017 року є мамою [PERSON], [INFO]. З наведених вище документів суд приходить до переконання, що [PERSON] є мамою [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON], згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла 29.04.2017 року, як спадкоємець за законом першої черги. Разом з тим, як убачається з позовної заяви та матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Центральній №230 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області у [PERSON] виникають труднощі щодо оформлення спадкових прав на зазначене спадкове майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою вул.Центральна №230 с.Високе Монастириського району Тернопільської області (колишня Леніна 185, згідно довідки №690 від 27.07.2017 року (а.с.19)), був побудований в 1969 році. Відповідно до п. 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553) для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: -документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з по господарської книги; -виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, позивач [PERSON] має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями після смерті [PERSON] Суд, при ухваленні рішення враховує заяву [PERSON] засвідчену секретарем виконавчого комітету Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 19.07.2017 року, зареєстровану в реєстрі за №43, згідно якої вона відмовляється від належної їй частки у спадщині, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 29.04.2017 року, як таку, яка подана в терміни передбачені ч. 1 ст. 1273 ЦК України ст. 1270 ЦК України. Суд не бере до уваги заяву [PERSON], засвідчену сільським головою Ковалівської сільської ради [PERSON] про відмову від свого права на частку в спадковому майні після смерті [PERSON] на користь [PERSON] в звязку з тим, що дана заява складена без проставлення особистого підпису особи заявника, відсутня дата звернення та номер реєстрації заяви в реєстрі. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а [PERSON] фактично прийняв спадщину оскільки на день смерті спадкодавця проживав з ним, тому є підстави визнати за ним право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являється житловий будинок з надвірними будівлями. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved