Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд в інтересах [PERSON] , [PERSON] з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивує тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.04.2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КБ «Надра», правонаступником якого є уповноважена особа на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] В. заборгованість за кредитним договором №6М/2006/840-МКЛ/342 від 03.11.2006 року в розмірі 52\~302,53 доларів США, що по курсу НБУ становить 418\~054, 12 грн., витрат зі сплати судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення набрало законної сили. В подальшому Луцьким міськрайонним судом видано виконавчі листі, які були звернені до виконання до Першого відділу ДВС Луцького МУЮ. Постановою заступника начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ Покидюк О.М. від 29.08.2013 року відкрито виконавче провадження №39524062 про стягнення заборгованості з [PERSON] за виконавчим листом №161/1024 від 14.06.2013 року. Постановою від 11.09.013 року накладено арешт та оголошено заборону на відчуження майна останньої, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було вчинено публічне обтяження №2447020 від 11.09.2013 року. Постановою заступника начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ Мондровського М.М. від 21.04.2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення. Постановою заступника начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ Покидюк О.М. від 29.08.2013 року відкрито виконавче провадження №39524301 про стягнення заборгованості з [PERSON] за виконавчим листом №161/1024 від 14.06.2013 року. Постановою від 11.09.013 року накладено арешт та оголошено заборону на відчуження майна останнього, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було вчинено публічне обтяження №2449600 від 11.09.2013 року. Постановою заступника начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ Мондровського М.М. від 21.04.2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення. Також вказує, що при поверненні виконавчих листів, постанови про стягнення виконавчого збору не виносилися, виконавчих проваджень з цього приводу не відкривалося. Стягувач понад три роки не звертав виконавчі листи до примусового виконання, а тому втратив таке право. Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 15.05.2019 року значаться публічні обтяження на нерухоме майно [PERSON] №2447020 від 11.09.2013 року та на нерухоме майно [PERSON] №2449600 від 11.09.2013 року. Покликаючись на порушення права [PERSON] , [PERSON] на володіння, користування та розпорядження власним майном, просить суд: -зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна [PERSON] , накладеного постановою заступника начальника Першого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції Покидюк О.М. від 11.09.2013 року, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було вчинено публічне обтяження №2447020 від 11.09.2013 року ; -зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна [PERSON] , накладеного постановою заступника начальника Першого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції Покидюк О.М. від 11.09.2013 року, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було вчинено публічне обтяження №2449600 від 11.09.2013 року. Представник позивачів подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд позов задовольнити . Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. У відзиві, наданому суду 20.08.2019 року, у задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З матеріалів справи судом встановлено, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.04.2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КБ «Надра», правонаступником якого є уповноважена особа на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] В. заборгованість за кредитним договором №6М/2006/840-МКЛ/342 від 03.11.2006 року в розмірі 52\~302,53 доларів США, що по курсу НБУ становить 418\~054, 12 грн., витрат зі сплати судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення набрало законної сили. Постановою заступника начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ Покидюк О.М. від 29.08.2013 року відкрито виконавче провадження №39524062 про стягнення заборгованості з [PERSON] за виконавчим листом №161/1024 від 14.06.2013 року. Постановою від 11.09.2013 року накладено арешт та оголошено заборону на відчуження майна останньої, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було вчинено публічне обтяження №2447020 від 11.09.2013 року. Постановою заступника начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ Покидюк О.М. від 29.08.2013 року відкрито виконавче провадження №39524301 про стягнення заборгованості з [PERSON] за виконавчим листом №161/1024 від 14.06.2013 року. Постановою від 11.09.013 року накладено арешт та оголошено заборону на відчуження майна останнього, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було вчинено публічне обтяження №2449600 від 11.09.2013 року. Постановами заступника начальника Першого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції Мондровсього М.М. від 21.04.2016 року виконавчі документи повернуті стягувачу на підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржників майна на яке можливо звернути стягнення. На завершення виконавчих проваджень та повернення виконавчих листів стягувачу з підстав відсутності у боржників майна на яке може бути звернено стягнення відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»\~також свідчать і дані відповідного електронного реєстру виконавчих проваджень. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Всупереч вищенаведеному, пред`являючи позов про звільнення майна з під арешту, позивачі не залучили як відповідача особу, в інтересах якої накладено арешт на спірне майно, а саме ПАТ КБ «Надра». Слід зазначити, що рішення суду про звільнення майна з під арешту безпосередньо впливає на права та обов`язки ПАТ КБ «Надра», оскільки останній може заперечувати проти задоволення позову. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Відповідано до ст..14 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зазначене, на думку суду, є безумовною підставою для відмови у позові, оскільки позивачами пред`явлено позов до неналежного відповідача, а клопотання про заміну неналежного відповідача позивачами чи представником позивачів не заявлялося. Суд був позбавлений можливості поставити на обговорення питання заміни неналежного відповідача належним, оскільки ні позивачі ні їх представник в судові засідання не прибули. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі Законом України «Про виконавче провадження», ст.\~15-16 ЦК України,

Outcome: dismissed