Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] у м. Вінниці померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що належали померлій на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26.02.1998 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради згідно з рішенням від 26.02.1998 року №182 (1/3 частки), та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2003 року, виданого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-490 (1/3 частки). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] заведена у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. Позивач 12.10.2017 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за законом першої черги, але на момент подачі заяви приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. позивачу повідомила, що мати за життя склала заповіт на ім`я сестри позивача відповідача по праві [PERSON] . Так, позивачу стало відомо, що 25.09.2013 року нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт [PERSON] за номером у спадковому реєстрі №55066215, а також 02.08.2014 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. було посвідчено заповіт [PERSON] за номером у спадковому реєстрі №1436. Заповіт від 02.08.2019 року, складений спадкодавцем [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. за реєстровим №1436, позивач вважає недійсним, оскільки, на його думку, матір склала заповіт будучи як фізично, так і психічно не здорова, а тому не могла усвідомлювати правильність та наслідки своїх дій. Окрім того, мати за життя потребувала постійного стороннього догляду, який їй забезпечували позивач та його дружина. А усі витрати по похованню були понесені лише позивачем. Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача адвокат Марусич М.С. позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.2-6) та відповіді на відзив (а.с.93-96). В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Задарко Ю.М. позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні останніх відмовити з мотивів, викладених у відзиві (а.с.73-74) та запереченнях (а.с.107-108). Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. та її представник адвокат Білан В.В. до судового засідання не з`явились із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову, відзиву на позов не скористались. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] у м. Вінниці у віці 79 років померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , про що 13.07.2017 року складено відповідний актовий запис №2009, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 13.07.2017 року (а.с.7). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке належало померлій за життя на праві приватної власності, зокрема на 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що належали померлій на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26.02.1998 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради згідно з рішенням від 26.02.1998 року №182 (1/3 частки), та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2003 року, виданого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-490 (1/3 частки) (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Таким чином, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом як син померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим районним бюро ЗАГС м. Жмеринки Вінницької області 11.11.1967 року (а.с.9). Позивач є таким, що спадщину прийняв після смерті матері, оскільки в передбачений чинним законодавством строк звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. із відповідною заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с.48-55). Проте, як вбачається з матеріалів справи померлою [PERSON] за життя було складено два заповіти щодо розпорядження її майном на випадок її смерті. Так, зі змісту заповіту від 25.09.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорською Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1-556, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом своїй дочці [PERSON] (а.с.60). Відповідно до заповіту від 02.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1436, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом своїй дочці [PERSON] . У зв`язку з неможливістю особисто прочитати заповіт вголос та підписати його через похилий вік, на особисте прохання та за дорученням заповідача у присутності останньої текст заповіту було прочитано вголос свідками [PERSON] та [PERSON] та підписано [PERSON] , про що зазначено у заповіті (а.с.47). Позивач вважає, що вищезазначений заповіт від 02.08.2014 року є недійсним на підставі ст.225 ЦК України, оскільки мати через стійкий розлад здоров`я не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.1234 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (ч.1 ст.225 ЦК України). Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України суд відповідно до статті 105 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. А тому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2018 року у даній цивільній справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу\~«Вінницької обласної\~психоневрологічної лікарні\~ім.\~акад.\~О.І.\~Ющенка» на\~вирішення яких\~поставлено наступні\~питання:чи могли захворювання, на які хворіла [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Вінниці, у сукупності із впливом лікарських препаратів, які остання приймала у зв`язку з даними захворюваннями, негативно вплинути на її свідомість та свободу волевиявлення; чи могла [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Вінниці, під час складання заповіту від 02.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1436, усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними (а.с.119-120)? Згідно висновку судово-психіатричного експерта Комунального закладу «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» №4 від 11.04.2019 року вбачається, що при дослідженні об`єктів експертизи комісія експертів дійшла до висновку, що дати відповідь на поставлені питання перед експертами запитання не є можливим через малоінформативність, суперечливість поданих об`єктів експертизи. Рекомендовано після допиту свідків, зокрема, лікуючого лікаря, завідуючого неврологічного відділення ВМКЛ ШМД, які її лікували з 17.11.2012 року по 26.11.2012 року, та сімейного лікаря ЦПМСД №1 м. Вінниці, враховуючи при цьому суперечливу медичну документацію, призначити додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу (а.с.151-160). А тому, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду показали, що [PERSON] після перенесених інсультів потребувала догляду, пересувалася з паличкою, мала проблеми з пам`яттю, до неї часто викликали швидку. Тоді, як із показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] після пережитих інсультів впізнавала сусідів, родичів, вимова була не завжди чіткою, однак поведінка впорядкована, порушень пам`яті вказані свідки не помічали. При одяганні та прийомі їжі, коли хворіла, потребувала допомоги, любила спілкуватися із сусідами про життя, давала настанови, поради. Також, в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були присутні під час складання померлою [PERSON] заповіту в якості свідків. Зазначені особи суду показали, що були присутні під час складання [PERSON] заповіту за її запрошенням. Вона була в задовільному стані, мала рішучий настрій, жартувала. Чітко відповідала на запитання нотаріуса. Оскаржуваний заповіт відповідав її дійсній волі. Тоді, як лікуючий лікар, завідуючий неврологічного відділення ВМКЛ ШМД, які лікували [PERSON] з 17.11.2012 року по 26.11.2012 року, та сімейний лікар ЦПМСД №1 м. Вінниці, на неодноразові судові виклики в судові засідання не з`явились із невідомих суду причин. Тому, після допиту свідків ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2019 року у даній цивільній справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» (а.с.194-195). Згідно висновку судово-психіатричного експерта Комунального закладу «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» №4 від 11.04.2019 року вбачається, що при дослідженні об`єктів експертизи комісія експертів дійшла до висновку, що дати відповідь на поставлені питання перед експертами запитання не є можливим через малоінформативність, суперечливість поданих об`єктів експертизи (а.с.204-214). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, стороною позивача в установленому законом порядку не доведено, що оскаржуваний заповіт було складено [PERSON] у момент, коли вона\~не усвідомлювала\~значення своїх\~дій та\~(або)\~не могла\~керувати ними,\~тоді як\~свідки в\~присутності яких\~було посвідчено\~вказаний заповіт\~суду показали,\~що на\~момент вчинення\~вказаного заповіту\~спадкодавець розуміла\~значення своїх\~дій та\~могла керувати\~ними. Оскаржуваний заповіт відповідав її дійсній волі. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .Дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні. Також, варто зазначити, що [PERSON] за життя на обліку у психіатра не перебувала, за медичною допомогою до психоневрологічної лікарні не зверталась, рішення про визнання її недєздатною (обмежено дієздатною) також не ухвалювалось. Тоді, як піклування про батьків, надання їм матеріальної та моральної допомоги або понесення витрат на поховання батьків не є підставою для визнання заповіту недійсним. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. А тому, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4\~000 грн., понесені відповідачем відповідно до акту наданих послуг від 11.06.2018 року по Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.06.2018 року (а.с.85) та прибуткового касового ордеру №1/11-06 від 11.06.2018 року (а.с.86). Суд вважає вказані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4\~000,00 грн. співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved