Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що квартира № 63, яка знаходиться в будинку № 3 по вулиці Підопригори в м.Мукачево належить йому ([PERSON]В.) на праві приватної власності, на підставі Договору купівлі-продажу квартири посвідченого 20 листопада 2004 року державним нотаріусом Мукачівської ДНК Закарпатської області за реєстровим номером І-5830. Так, дану квартиру він придбав не перебуваючи у шлюбі. В подальшому, 11 червня 2009 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] та зареєстрував її у вищевказаній квартирі, як свою дружину. Однак, 16 лютого 2015 року, шлюб зареєстрований між ними було розірвано на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду, яке набуло законної сили - 27 лютого 2015 року. Так, після розірвання шлюбу у 2015 році, відповідач [PERSON] виїхала з квартири і з того часу за адресою: м.Мукачево, вул.Підопригори, буд.№3 кв.№63 - не проживає, що стверджується [PERSON], складений сусідами у присутності уповноваженої особи ТОВ І.Т.В. Сервіс Плюс. Відповідач проживає за адресою: [INFO], кв.№9, а її реєстрація за адресою його проживання створює для нього перешкоди у володінні та користуванні майном та тягне за собою зайві витрати по сплаті комунальних платежів. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] звертається до суду та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №63, у будинку № 3, по вул.Підопригори в м.Мукачево. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідачі - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає і просить у їх задоволенні відмовити, оскільки у разі задоволення позову, будуть порушені її права та право малолітніх дітей. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії Договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Закарпатської області 20 листопада 2004 року, зареєстровано в реєстрі №І-5830, [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру №63, яка розташована у будинку № 3 по вулиці Підопригори в місті Мукачево (а.с.8), що також стверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане 23 листопада 2004 року Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки згідно якого, квартира №63 в будинку №3 яка знаходиться по вулиці Підопригори в місті Мукачево належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.7). -2- 16 лютого 2015 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення яким позовні вимоги [PERSON] задоволено та вирішено: Шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 11 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 220, розірвати (а.с.6). З [PERSON] № 130 складеного 28 березня 2017 року вбачається, що [PERSON] за адресою: м.Мукачево, вул.Підопригори, буд.№3, кв.№63, не проживає з 2015 року, про що засвідчили своїми підписами : [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], кв.№39, Закарпатської області; [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], буд.№ 3, кв.№38, Закарпатської області; [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], буд.№ 3, кв.№62, Закарпатської області (а.с.6). Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 20 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори [PERSON], є власником квартири № 63, яка знаходиться в будинку №3, по вул.Підопригори в м.Мукачево. Крім нього, в даній квартирі, також зареєстрована [PERSON], [INFO], яка за вищевказаною адресою не проживає з 2015 року, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. З врахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають до задоволення. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved