Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 20 травня 1995 року у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 304. В обґрунтування свого позову вказав, що 20 травня 1995 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] уДніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 304. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з лютого 2019 року. Однією сім`єю не проживають, оскільки не зійшлись характерами. Вважає, що їхня сім`я розпалася і відновити їхні подружні стосунки не можливо, так як вони стали один для одного сторонніми людьми, які по різному розуміють свої подружні права та обов`язки. Спору про поділ майна між сторонами немає. Неповнолітня донька проживає з матір`ю. Він в судовому порядку сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, про що вказала у заяві. Просить розглянути справу у її відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між сторонами 20 травня 1995 року у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було укладено шлюб , про що зроблено актовий запис № 304. (а.с.7) Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.10, 8) Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, фактичне визнання відповідачем позову, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала. Тому позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved