Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що з 2010 року по 2011 рік він та відповідачка [PERSON] мали тривалі сто¬сунки. Від цих стосунків у них народилася дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження се¬рія І-ФМ № 201763 від 01.06.2011 року. Нa момент народження дитини він та відповідачка проживали окремо один від одного, у звязку з чим свідоцтво про народження дитини було видано відділом ДРАЦСу на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач зазначив, що дитина зареєстрована по батькові «Ва¬сильович», що підтверджує факт наявності кровної спорідненості з ним. Крім того, піс¬ля народження дитини і по теперішній час він постійно спілкується з дитиною, ціка¬вився її особистим життям, бере участь у її навчанні та вихованні, надає матері¬альну допомогу. 24 листопада 2011 року він з відповідачкою уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ФМ №084581 від 24.11.2011 року. Він вважає себе батьком неповнолітнього [PERSON] Ва¬сильовича, [INFO], у звязку з чим звернувся до суду з позовом про визнання батьківства. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи Хустського РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. В зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320 грн. ( 640 грн. х 50%).

Outcome: approved