Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову вказує, що він є власником квартири [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна № 193498992 від 17.12.2019 року зареєстровано арешт майна [PERSON] , [INFO] на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, обтяження № 2351389 - об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] , постанова [NUMBER] від 10.08.2005 року, стягувач - КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради. Також вказує, що на даний час відсутні відкриті та архівні виконавчі провадження відносно нього - [PERSON] . Станом на 31.01.2020 року в нього заборгованості перед КП «Черкасиводоканал» немає. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. А тому, просить суд - скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №2351389; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження запис про арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.03.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 19.05.2020 року, в якості співвідповідача залучено до участі у справі Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В судове засідання представник відповідача - Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивачу - [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Вказане стверджується свідоцтвом про право власності від 04.09.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.09.2004 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна № 193498992 від 17.12.2019 року (а.с. 5-7). Також за матеріалів справи вбачається, що на вказану квартиру [ADDRESS] постановою відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції АА345875 від 10.08.2005 року накладений арешт. Вказане стверджується вищевказаним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна № 193498992 від 17.12.2019 року (а.с. 5). Як вбачається із постанови відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції АА345875 від 10.08.2005 року арешт на майно [PERSON] був накладений у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-3561 про стягнення із [PERSON] на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради боргу в розмірі 877 грн. 13 коп. (а.с. 9). Відповідно до відповіді Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яке є правонаступником відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, від 17.02.2020 року вих. № 18139 на даний час на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні відкриті та архівні виконавчі провадження відносно боржника - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Як вбачається із довідки, виданої Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради від 31.01.2020 року заборгованості у позивача - [PERSON] перед КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради немає (а.с. 8). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку. Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до положень частини першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. В судовому засіданні встановлено, що на даний час виконавчого провадження відносно [PERSON] про стягнення з нього боргу на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради», в якому і був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] , яка на права власності належить позивачу, не перебуває. Більш того, в судовому засіданні встановлено, що і будь-якої заборгованості у позивача - [PERSON] перед КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради немає. Однак арешт на вищевказану квартиру, яка на праві власності належать позивачу, до даного часу не знятий, що чинить перешкоди останньому у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Вимоги ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Статтею ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на даний час заборгованості у позивача перед стягувачем - КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради немає, як і не перебуває на виконанні виконавчого провадження АА№ 345875, в якому і був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу, тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] так як арешт майна, яке належить позивачу, порушує його законні права на розпорядження своєю власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved