Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 20.01.2007 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики (безвідсоткової) за умовами якого він передав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 126250 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 25000 дол. США, які останній зобовязався повернути на протязі одного місяця з моменту отримання вимоги Позикодавця. Вказаний факт також підтверджується розпискою [PERSON] від 20.01.2007 року. Крім того, сторони домовилися, що Позичальник зобовязується повернути позику в гривнях, в сумі, яка на день повернення відповідатиме 25000 дол. США за курсом комерційних банків України. Вказує, що ним 10.10.2014 року на адресу Позичальника була направлена письмова вимога про повернення боргу, на яку останній не відреагував і суму позики не повернув в звязку з чим він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Просить суд стягнути із [PERSON] на його користь борг за Договором позики (безвідсоткової) від 20.01.2007 року в сумі 602500 грн., що на день подання позову становить еквівалент 25000 дол. США та понесені ним судові витрати. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] борг за Договором позики (безвідсоткової) від 20.01.2007 року в сумі 602500 грн., що на день подання позову становить еквівалент 25000 дол. США та судовий збір. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, та пояснив, що між ними дійсно 20.01.2007 року був укладений Договір позики, відповідно до умов якого він отримав в борг у відповідача 126250 грн., що на той час було еквівалентно 25000 дол. США та зобовязався повернути цю суму на першу вимогу Позикодавця в гривневому еквіваленті на день повернення, про що надав відповідачу ще і відповідну розписку. Також пояснив, що вимогу Позикодавця він отримав, але боргу не повернув, оскільки вказані кошти були вкладені ним в придбання транспортних засобів. Оскільки на даний час на ці транспортні засоби судом накладений арешт, він з обєктивних на те причин, не має можливості їх продати та повернути борг [PERSON] А тому, не заперечував проти задоволення позову. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики (безвідсоткової), відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 126250 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 25000 дол. США, які останній зобовязався повернути на протязі одного місяця з моменту отримання вимоги Позикодавця (п. 2.1 Договору). Грошові кошти в сумі 126250 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 25000 дол. США [PERSON] отримав, що стверджується розпискою [PERSON] від 20.01.2007 року. Відповідно до п. 6.2 Договору позики (безвідсоткової) від 20.01.2007 року Позичальник [PERSON] зобовязався повернути суму позики в гривнях, що станом на день повернення буде відповідати еквіваленту 25000 дол. США за курсом комерційних банків України. Також в судовому засіданні встановлено, що 10.10.2014 року [PERSON] звертався до Позичальника [PERSON] із вимогою про повернення позики, факт отримання якої відповідачем визнаний, однак позика до даного часу не повернута. Згідно даних Міністерства фінансів України, розміщених на фінансовому порталі Мінфін (http://index.minfin.com.ua), середній курс купівлі валют по Україні станом на 21.03.2016 року складає 26,24 грн. за 1дол. США. Зазначені обставини справи визнаються сторонами та підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними. Отже між сторонами склалися позикові правовідносини, які регулюються параграфом 1 глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У справі, що розглядається, борговий документ (розписка від 20.01.2007 року) знаходиться у позивача [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в судовому засіданні обєктивно встановлено, що відповідач [PERSON] зобовязання перед позивачем [PERSON] не виконав і його борг за Договором позики від 20.01.2007 року складає 25000 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на момент звернення до суду складає 602500 грн., а також враховуючи, що вказані обставини визнані відповідачем і таке визнання не суперечить закону, суд приходить до висновку, що зазначена сума боргу в гривневому еквіваленті підлягає до примусового стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 6025 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved