Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в період часу з вересня 2012 року по [INFO] та визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку, площею 4,51 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 666 від 21.08.2006 року, виданим виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Крім цього, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка, площею 4,51 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 456771, виданого 10.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-480. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 4,51 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 27.03.2002 року секретарем Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 4, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати - [PERSON]. Частиною 2 статті 1254 ЦК України - заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до заповіту, посвідченого 24.02.2003 року секретарем виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 42, [PERSON] заповів належну йому на праві особистої власності земельну ділянку розміром 4,51 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 456771, виданий 10.02.2003 року Ларжанською сільською радою - [PERSON]. [PERSON] дружина [PERSON], відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині, однак в судовому засіданні відмовилась від належної їй частки у спадщині. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] було підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали за адресою: [INFO] в період часу з вересня 2012 року по [INFO], тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановської С.М. за № 476/01-16 від 01.03.2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved