Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано 03.07.2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 775. В обґрунтування позову зазначає, що з03.07.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , якай на сьогодні проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя, різними характерами, через що в сім`ї виникають непорозуміння та сварки, що призвело до розпаду сім`ї. Спільних інтересів не мають, спільний бюджет та побут не ведуть. Відповідач проявляє до неї неповагу та агресію в присутності дітей, що негативно впливає на їх моральний стан та формування світогляду. Спілкування з чоловіком викликає у неї відчуття страху, оскільки він постійно погрожує їй та психологічно тисне на неї. Спору про поділ спільного майна та питань щодо участі кожного у вихованні дитини не має. Шлюб існує формально. Збереження сім`ї вважає не можливим, подальше існування шлюбу суперечить їх інтересам, та інтересам їх дітей. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 22.07.2019 року. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2019 року провадження у справі зупинено, за клопотанням відповідача надано строк для примирення впродовж трьох місяців. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2019 року провадження по справі поновлено, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує, висловив згоду на розірвання шлюбу. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який зареєстровано 03.07.2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 775 (свідоцтво про серії [NUMBER] ). Після одруження прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими письмовими пояснення, що дійсно між позивачем та відповідачем сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, у зв`язку з чим збереження сім`ї не можливо. Строк для примирення, який було надано судом, позитивного результату не приніс. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору за подання позову про розірвання шлюбу слід повністю покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved