Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом Державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення безпідставно утриманої заборгованості по заробітній платні при звільнені. В обґрунтування позовних вимог вказав, що у період з 02.04.1998 р. по 04.08.2002 р. він працював на Шахті «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля». 04.08.2002 р. відповідно наказу по Шахті «Центарльна» № 354 к від 06.08.2002 р. його було звільнено за власним бажанням по ст.38 КЗпП України. Відповідачем в листопаді 2001 р. проведено утримання прибуткового податку за надання побутового палива за друге півріччя 2001 р. у розмірі 25,90 грн. та у серпні 2002 р. 143,10 грн., проте побутове вугілля за друге півріччя 2001 р. йому не було надано. 28.01.2005 р. він звернувся до відповідача з заявою про задоволення вимог про забезпечення побутовим вугіллям по чеку за друге півріччя 2001 р. На його звернення від 28.01.2005 р. відповідачем надано відповідь № К-6-1 від 04.02.2005 р., яким в задоволенні його вимог було відмовлено. Відповідно до пункту 12.10. Галузевої угоди, порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11.05.76 р. Мінвуглепром за участю Профспілок після прийняття змін до ч.8 ст. 43 Гірничого закону України протягом трьох місяців підготує і подасть на затвердження в установленому порядку проект нормативно-правового акту про порядок звільнення робітників і пенсіонерів гірничих підприємств від сплати за використані електроенергію та газ. Безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 01 по 15 грудня, станом на 01 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше складаються додаткові списки. Категорії осіб, яким забезпечується безоплатна доставка вугілля, установлюються колективними договорами на Підприємствах. Працівникам Підприємств з видобутку (переробки) вугілля, шахтовуглебудівельних підприємств, непрацюючим пенсіонерам цих Підприємств, іншим особам, що мають право на безоплатне отримання вугілля, що відпрацювали вищевказаний термін, але живуть у будинках з центральним або іншим непічним опаленням, компенсуються витрати з оплати за комунальні послуги (за газ і електроенергію) за фактичними витратами на один будинок або квартиру, але не більше ніж на суму вартості установленої норми відпуску вугілля на побутові потреби на рік. Виключення із списків осіб, які мають право безкоштовного отримання вугілля на побутові потреби, здійснюється спільним рішенням керівництва підприємства та профспілкового комітету з зазначенням обґрунтування. Відповідно до п. 6.2. «Инструкции о порядке обеспечения трудящихся производственных единиц, предприятий и организаций Министерства угольной промышленности СССР топливом на бытовые нужды» лица, не выписавшие уголь без уважительных причин в установленные графиком сроки, теряют право на его получение. Выписанные требования на топливо действительны до 25 числа следующего после выписки месяца. В случае неполучения в течении указанного срока выписанного топлива по вине получателя, требование аннулируется, а оплаченная стоимость угля и подвозки возвращается. З копії чеку за друге півріччя 2001 р. видно, що він придатний до 25.12.2001 р. проте при звільненні в серпні 2002 р. з моєї заробітної плати було проведено утримання за прибутковий податок за побутове паливо за друге півріччя 2001 р. у розмірі 143,10 грн., про що саме при звільненні було зроблено відмітку на зворотній стороні чеку та не спростовуються відповідачем. Тобто відповідач знаючи, що чек на отримання вугілля за друге півріччя 2001 р. вже є непридатним безпідставно відраховує із його заробітної плати в серпні 2002 р. 143,10 грн. Відповідно вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оплату праці», відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. Згідно ст.116 КЗпП при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 04.08.2002 р. при звільнені відповідач безпідставно відрахував з нього 143,10 грн. нібито за прибутковий податок за надання побутового палива за друге півріччя 2001 р., право на отримання якого я на час звільнення втратив, що підтверджується копією чеку та копіями довідок відповідача. Враховуючи вище викладене відповідачем залишилось не виплачена частина його заробітної плати у розмірі 143,10 грн. Димитровський міський суд Донецької області 19.12.2013 р. ухвалив рішення по справі № 2/226/978/2013 за його позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення безпідставно утриманої заборгованості по заробітній платі при звільненні, яким задоволені моїх позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 19.12.2013 р. по справі № 2/226/978/2013 ним було подано апеляційну скаргу. Рішенням від 20.01.2014 р. Апеляційний суд Донецької області задовольнив його апеляційну скаргу скасувавши рішення Димитровського міського суду Донецької області від 19.12.2013 р., задовольнивши мої позовні вимоги, стягнув з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на його користь заборгованість по заробітній в розмірі 143,10 грн. Станом на 04.02.2014 р. вищезазначена заборгованість Державним підприємством «Красноармійськвугілля» у розмірі 143,10 грн. не виплачена. Згідно ст.116 КЗпП при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки за № 01-463 від 12.06.2013 р. наданої відповідачем його середньомісячна заробітна плата становить 351,37 грн., середньоденна заробітна плата становить 17,14 грн. Так, як він був звільнений з 04.08.2002 р., а повний розрахунок підприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звільнені на час подання позовної заяви становить з 05.08.2002 р. по 01.02.2014 р. - становить 4 076 днів. Отже, 4 076 днів затримки розрахунку х 17,14 грн. = 69 862,64 грн. Загалом за затримку належних звільненому працівникові сум при звільнені відповідач за період з 05.08.2002 р. по 01.02.2014 р. повинен виплатити середній заробіток у розмірі 69 862,64 грн. Вчасно не виплативши заробітну плату, відповідач спричинив йому моральну шкоду, що виражається у душевних стражданнях у зв'язку з порушенням мого законного права на вчасне отримання зароблених мною грошей та матеріальних труднощах у зв'язку з цим, на протязі тривалого часу. Це привило до порушення мого звичного життєвого устрою, я став замкнутий, мало товариський, втратив який або інтерес до життя. Оцінуючи характер та тривалість моральних страждань, вчинену йому моральну шкоду, він оцінює у 69 862,64 грн. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги визнав частково і не заперечував проти задоволення відшкодування позовних вимог позивача в сумі 143,10 грн. У задоволені частки позовних вимог відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено. Згідно трудової книжки на ім'я [PERSON] з 02.04.1998 р. по 04.08.2002 р. він працював на Шахті «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля». 04.08.2002 р. відповідно наказу по Шахті «Центарльна» № 354 к від 06.08.2002 р. його було звільнено за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. (а. с. 3-9). Cудом встановлено, що ДП «Красноармійськвугілля» в листопаді 2001 р. проведено утримання прибуткового податку за надання побутового палива за друге півріччя 2001 р. у розмірі 25,90 грн. та у серпні 2002 р. 143,10 грн., проте побутове вугілля за друге півріччя 2001 р. йому не було надано. 28.01.2005 р. [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про задоволення вимог про забезпечення побутовим вугіллям по чеку за друге півріччя 2001 р. На його звернення від 28.01.2005 р. відповідачем надано відповідь № К-6-1 від 04.02.2005 р., яким в задоволенні його вимог було відмовлено. (а. с. 12). Відповідно до пункту 12.10. Галузевої угоди, порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11.05.76 р. Мінвуглепром за участю Профспілок після прийняття змін до ч.8 ст. 43 Гірничого закону України протягом трьох місяців підготує і подасть на затвердження в установленому порядку проект нормативно-правового акту про порядок звільнення робітників і пенсіонерів гірничих підприємств від сплати за використані електроенергію та газ. Безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 01 по 15 грудня, станом на 01 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше складаються додаткові списки. Категорії осіб, яким забезпечується безоплатна доставка вугілля, установлюються колективними договорами на Підприємствах. Працівникам Підприємств з видобутку (переробки) вугілля, шахтовуглебудівельних підприємств, непрацюючим пенсіонерам цих Підприємств, іншим особам, що мають право на безоплатне отримання вугілля, що відпрацювали вищевказаний термін, але живуть у будинках з центральним або іншим непічним опаленням, компенсуються витрати з оплати за комунальні послуги (за газ і електроенергію) за фактичними витратами на один будинок або квартиру, але не більше ніж на суму вартості установленої норми відпуску вугілля на побутові потреби на рік. Виключення із списків осіб, які мають право безкоштовного отримання вугілля на побутові потреби, здійснюється спільним рішенням керівництва підприємства та профспілкового комітету з зазначенням обґрунтування. Відповідно до п. 6.2. «Инструкции о порядке обеспечения трудящихся производственных единиц, предприятий и организаций Министерства угольной промышленности СССР топливом на бытовые нужды» лица, не выписавшие уголь без уважительных причин в установленные графиком сроки, теряют право на его получение. Выписанные требования на топливо действительны до 25 числа следующего после выписки месяца. В случае неполучения в течении указанного срока выписанного топлива по вине получателя, требование аннулируется, а оплаченная стоимость угля и подвозки возвращается. З копії чеку за друге півріччя 2001 р. видно, що він придатний до 25.12.2001 р. проте при звільненні в серпні 2002 р. з моєї заробітної плати було проведено утримання за прибутковий податок за побутове паливо за друге півріччя 2001 р. у розмірі 143,10 грн., про що саме при звільненні було зроблено відмітку на зворотній стороні чеку та не спростовуються відповідачем. (а. с. 10). Тобто відповідач знаючи, що чек на отримання вугілля за друге півріччя 2001 р. вже є непридатним безпідставно відраховує із його заробітної плати в серпні 2002 р. 143,10 грн. Відповідно вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оплату праці», відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. Згідно ст.116 КЗпП при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 04.08.2002 р. при звільнені відповідач безпідставно відрахував з нього 143,10 грн. нібито за прибутковий податок за надання побутового палива за друге півріччя 2001 р., право на отримання якого я на час звільнення втратив, що підтверджується копією чеку та копіями довідок відповідача. Враховуючи вище викладене відповідачем залишилось не виплачена частина його заробітної плати у розмірі 143,10 грн. Димитровський міський суд Донецької області 19.12.2013 р. ухвалив рішення по справі № 2/226/978/2013 за його позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення безпідставно утриманої заборгованості по заробітній платі при звільненні, яким задоволені моїх позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 19.12.2013 р. по справі № 2/226/978/2013 [PERSON] було подано апеляційну скаргу. Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 20.01.2014 р. було скасоване рішення Димитровського міського суду Донецької області від 19.12.2013 р. та задоволені позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на його користь заборгованість по заробітній в розмірі 143,10 грн. (а. с. 24-25). Згідно ст.116 КЗпП при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або повноважного ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки за № 01-463 від 12.06.2013 р. наданої ДП «Красноармійськвугілля» середньомісячна заробітна плата становить 351,37 грн., середньоденна заробітна плата становить 17,14 грн. (а. с. 23). Так, як [PERSON] був звільнений з 04.08.2002 р., а повний розрахунок підприємством не був проведений, тому загальна затримка розрахунку при звільнені на час подання позовної заяви становить з 05.08.2002 р. по 01.02.2014 р. - становить 4 076 днів. Отже, 4 076 днів затримки розрахунку х 17,14 грн. = 69 862,64 грн. Суд вважає, що з ДП «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільнені у сумі 69 862 (шістдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят дві грн.) 64 коп. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з ДП «Красноармійськвугілля» суми 69 862,64 грн. внаслідок спричинення йому моральної шкоди завданої внаслідок порушення його законного права на вчасне отримання зароблених ним грошей, суд вважає, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача. Відповідно до ст.ст. 148, 149, 2371 КЗпП України, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, ст. 23 ЦК України,

Outcome: partial