overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] третя особа Ленінський районний відділ у м.Запоріжжя Управління державної міграційної служби України про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку, а саме будинком 22 по вул.Менжинського у м.Запоріжжі, власником якого є він, та зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою. В заяві позивач зазначив, що спірний будинок 22 по вул. Менжинського в м.Запоріжжі належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.02.1980 року (спадкова справа 356, зареєстровано у реєстрі 1344) . В належному йому будинку зареєстрований відповідач, його син. Відповідач зареєстрований в будинку, але там не проживає з 2004 року, особистих речей немає. Позивач просить усунути йому перешкоди у користуванні будинком 22 по вул.Менжинського в м.Запоріжжі, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування. Відповідач в судове засідання не з`явився, за останнім відомим місцем проживання не перебуває, у звязку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Розглянувши матеріали справи, допитавши свідків оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірний будинок 22 по вул. Менжинського в м.Запоріжжі належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.02.1980 року (спадкова справа № 356, зареєстровано у реєстрі 1344). Згідно наданих актів, складених головою квартального комітету № 68 [PERSON] від 22.04.2015р. [PERSON] не проживає у спірному будинку з 14 лютого 2004 року, особистих речей, спального місця в будинку не має. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація відповідачка по зазначеній адресі чинить перешкоди власнику майна у здійсненні права власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа Ленінський районний відділ у м.Запоріжжя Управління державної міграційної служби України про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку, а саме квартирою 67 будинку 17 по вул.Михайлова у м.Запоріжжі, власником якої є він, та зняття відповідачки з реєстрації за вказаною адресою. В заяві позивач зазначив, що спірна квартира [ADDRESS] належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.04.2013 року (спадкова справа 2/2013, зареєстровано у реєстрі 937) . В належній йому квартирі зареєстрована відповідачка, його колишня дружина. Відповідачка зареєстрована у його квартирі, але там не проживає з 2012 року, після розірвання шлюбу, особистих речей немає, оплату за комунальні послуги не проводить, в квартирі проживають його теперішня дружина та діти, син та донька. Йому важко сплачувати квартплату, яку нараховують на всіх зареєстрованих осіб, він не може оформити субсидію на оплату газопостачання, електропостачання. Позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою 67 буд.17 по вул.Михайлова в м.Запоріжжі, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування в квартирі [ADDRESS]. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, за останнім відомим місцем проживання не перебуває, була повідомлені про час і місце слухання справи через повідомлення в газеті (а.с. ), у звязку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Розглянувши матеріали справи, допитавши свідків оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.04.2013 року (спадкова справа 2/2013, зареєстровано у реєстрі 937) . Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання належним йому майном. В ст.150 ЖК України також закріплено право розпорядження власною квартирою на свій розсуд. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація відповідачки по зазначеній адресі чинить перешкоди власнику майна у здійсненні права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Мукачівська державна нотаріальна контора, про поділ майна, що є у спільній сумісній власності та виділ часток. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло квартира за адресою м.Мукачево, вул. І.Зріні, 151«а»/2, належить на праві спільної сумісної власності йому, його брату - відповідачу [PERSON], та їх батькові [PERSON]. 22.07.2007 року [PERSON] помер. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, виявилось, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири не він може, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не має чітко визначених часток кожного із співвласників. В звязку з цим позивач змушений звернутися до суду і просить провести поділ спільного сумісного майна і визначити, що частки кожного із співвласників є рівними та становлять 1/3 частину кожного. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, до початку судового засідання подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують з підстав, наведених у позові, просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи державний нотаріус [PERSON], в судове засідання також не зявився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи без його участі, задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що квартира, яка розташована за адресою м.Мукачево, вул. І.Зріні, 151«а»/2, належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON], відповідачу [PERSON] та їх батьку [PERSON]. Право спільної сумісної власності на дану квартиру за вищевказаними особами підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.11.1996 року. Один з співвласників квартири [PERSON], помер 22.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №046946 від 23.07.2007 року. На даний час вирішити питання щодо визначення часток в спільному сумісному майні в позасудовому порядку, а саме укласти відповідний договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, неможливо, оскільки один із співвласників помер. Ніякої домовленості між співвласниками квартири про виділення часток в спільній сумісній власності не було і відповідно частки кожного із співвласників є рівними і становлять по 1/3 частці. Відповідно до ст. 370, 372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких обстави суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Із врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа реєстраційна служба Зборівського районного управління юстиції про скасування реєстрації права власності на майно. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності відповідача. Представник реєстраційної служби Зборівського районного управління в судове засідання не з'явився, заперечень щодо позову не надав. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: 18 грудня 2013 року Зборівським районним судом Тернопільської області винесено ухвалу про затвердження мирової угоди, за умовами якої за [PERSON], визнано право власності на земельну ділянку площею 2,19 га., яка розташована на території Мшанецької сільської ради Зборівського району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 024117. 31 березня 2014 року Зборівським районним судом Тернопільської області прийнято рішення, яким за нововиявленими обставинами скасовано рішення Зборівського районного суду від 25 квітня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до Мшанецької сільської ради Зборівського району про визнання права власності на спадкове майно за законом та відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Мшанецької сільської ради Зборівського району про визнання права власності на спадкове майно за законом. З метою реєстрації речового права на успадковане нерухоме майно (земельну ділянку) я звернувся в реєстраційну службу Зборівського районного управління юстиції, де мені відмовили у прийнятті документів у зв'язку з тим, що не скасована державна реєстрація права власності на земельну ділянку площею 2,1922 га. попереднього власника [PERSON], яка проведена на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області за № 599/618/13-ц від 25 квітня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за реєстраційним № 1197797. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на не рухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] у якій просить стягнути з відповідача на його користь 127 500 гривень, отриманих відповідачем за договором позики, оформленим розпискою від 14.08.2016 року, й заявлені вимоги мотивує тим, що 14 серпня 2016 року відповідач позичив у нього, згідно розписки 127 500 гривень на власні потреби під умову повернення коштів до 30 серпня 2016 року, однак грошей не повернув, уникає зустрічей з позивачем. Представник позивача в судове засідання направив письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності, позов підтримав та з мотивів, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, а тому, суд вважає за можливе позов розглядати в порядку ст.. 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши докази у справ, суд встановив наступні факти. 14 серпня 2016 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 127 500 гривень позики, та зобовязався кошти повернути до 30.08.2016 року , що стверджується письмовою розпискою з власноручним підписом [PERSON], оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника. (ч.1 ст.1047 ЦК України). Таким чином суд приходить до переконання, що, відповідно до ст. 1046 ЦК України, сторони спору уклали договір позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк . (ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Належними та допустимими доказами відповідач суду не спростував доводи позивача, не довів виконання зобовязання з вчасного повернення коштів, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] у якій просить стягнути з відповідача на його користь 48\~000 гривень, отриманих відповідачем за договором позики, оформленим розпискою від 15.11.2012 року, й заявлені вимоги мотивує тим, що 15.11.2012 року відповідач позичив у нього, згідно розписки 48\~000 гривень на власні потреби під умову повернення коштів до 05 серпня 2013 року, однак грошей не повернув, уникає зустрічей з позивачем. Позивач в судове засідання направив письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності, позов підтримав та з мотивів, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, а тому, суд вважає за можливе позов розглядати в порядку ст.. 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши докази у справ, суд встановив наступні факти. 15.11.2012 року відповідач [PERSON] отримав від відповідача [PERSON] 48\~000 гривень на власні потреби, та зобовязався кошти повернути до 05.08.2013 року , що стверджується письмовою розпискою з власноручним підписом [PERSON], копія якої знаходиться в матеріалах справи. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника. (ч.1 ст.1047 ЦК України). Таким чином суд приходить до переконання, що, відповідно до ст. 1046 ЦК України, сторони спору уклали договір позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк . (ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Належними та допустимими доказами відповідач суду не спростував доводи позивача, не довів виконання зобовязання з вчасного повернення коштів, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], у якому просив розірвати шлюб, зазначивши на обґрунтування позову, що 30 серпня 1997 року вони уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 447. Зазначає, що від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Пояснює, що спільне життя з відповідачем не склалося, а збереження сімї стало неможливим. Позивач, повідомлений належним чином про розгляд справи, у судове засідання не зявився. Відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 30 серпня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що 30.08.1997 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №447, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФМ № 051682 (прізвище дружини після реєстрації шлюбу - Маляр). У судовому засіданні встановлено, що у позивача з відповідачем є спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №068387 За ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент шлюб між ними є лише формальним, разом вони не проживають з 2014 року, спільне господарство ними не ведеться, що підтверджується поясненням відповідача у судовому засіданні. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідачкина його користь 42 840 гривень, отриманих відповідачкою за договором позики, оформленим розпискою від 14.05.2013 року, й заявлені вимоги мотивує тим, що 14.05.2013 відповідачка позичила у нього, згідно розписки 1700 доларів США на власні потреби під умову повернення коштів до 21.05.2013 року, однак грошей не повернула, уникає зустрічей з позивачем. Позивач в судове засідання направив письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності, позов підтримав та з мотивів, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити - стягнути в гривневому еквіваленті станом на дату проведення розрахунку боргу 16.05.2016 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, а тому, суд вважає за можливе позов розглядати в порядку ст.. 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справ, суд встановив наступні факти. 14.05.2013 року відповідачка позичила у позивача 1700 доларів США під умову повернення позичених коштів до 21.05.2013 року, що стверджується письмовою розпискою з власноручним підписом [PERSON], копія якої знаходиться в матеріалах справи. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника. (ч.1 ст.1047 ЦК України). Таким чином суд приходить до переконання, що, відповідно до ст. 1046 ЦК України, сторони спору уклали договір позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк . (ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Належними та допустимими доказами відповідач суду не спростував доводи позивача, не довів виконання зобов'язання з вчасного повернення коштів, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Згідно приписів ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. У п.14 Постанови №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного суду України зазначає, що при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України.

Outcome: approved