Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даними позовом посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6620 га., яка розташована в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району. 02 січня 2010 року відповідач уклав з ним договір оренди (далі Договір) вказаної земельної ділянки, строком на 20 років, який було зареєстровано 09.07.2010 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», за №041079700063. Укладений Договір не відповідає чинному законодавству та порушує його права так, як в ньому не зазначено конкретної дати сплати орендної плати, а зазначений лише термін «на протязі року», не зазначений порядок виплати орендної плати та відповідальність в разі її несплати, що відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» є підставою для визнання договору недійсним, а тому просив суд визнати даний Договір недійсним та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Пояснив, що через відсутність даних істотних умов, відповідач проводить розрахунки в розмірах та формі, які визначає самостійно та на власний розсуд, а його довіритель позбавлений права знати конкретний розмір належної йому орендної плати. У Договорі не визначений порядок виплати орендної плати, не передбачено відповідальності за її несплату. Представник відповідача Плаха А.В., позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що позивач пропустив строк позовної давності для пред'явлення позову, оскільки договір був укладений ще в січні 2010 року, в укладеному Договорі наявні всі передбачені законом істотні умови. Протягом 2010-2013 р.р. сторони виконували умови Договору, відповідач сплачував, а орендодавець приймав орендну плату. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6620 га., яка розташована в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району (а.с.5). 02.01.2010 р. позивач [PERSON] уклав з ПСП «Нива» договір оренди землі, строком на 20 років, який було зареєстровано 09.07.2010 р. у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», за №041079700063 (а.с.6-7). Частиною 2 ст. 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договору оренди землі) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Зі змісту вказаного договору (п.п.9-14) вбачається, що договір не містять однієї з істотних умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», а саме: не вказана індексація орендної плати, форма платежу, строки, порядку її внесення та відповідальність за її несплату. В п.п.11, 14 Договору зазначено, що орендна плата проводиться на протязі року. Порядок проведення розрахунків не обумовлений. В разі ж невнесення орендарем орендної плати в строки обумовлені договором, з нього справляється пеня у відсотках несплаченої суми за кожний день прострочення, але розмір відсотків не вказано. Частиною другою статті 15 вищезазначеного Закону встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Так, відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, приймаючи до уваги, що вказані вище істотні умови договору оренди землі відсутні в оспорюваному Договорі і ці недоліки порушують право позивача своєчасно отримувати орендну плату та унеможливлює встановити розмір пені, яка підлягає сплаті позивачу відповідачем в разі невиконання взятих на себе орендних зобов'язань за Договором, а також розраховувати на конкретну суму прибутку за надання в оренду належної йому земельної ділянки, враховуючи, що у позивача виник сумнів у справедливості проведення розрахунків по орендній платі, оскільки передавши землю в оренду не отримує належного прибутку, а тому, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення і даний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі №6-78цс13. Посилання ж представника відповідача Плахи А.В. на застосування строку позовної давності є безпідставним, оскільки, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В даному ж випадку строк виконання ще не настав, так як Договір укладений на 20 років, тобто до 2030 р. Також суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені ним по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved