Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він звернувся до відповідача, як до адвоката за правовою допомогою, останній повідомив йому, що його послуги по вирішенню справи, включно з підготовкою документів, представництвом у суді та ДВС, будуть коштувати. Він перерахував на карточку відповідача № [NUMBER] у ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 000 грн., що підтверджується: квитанціями від 19.02.2015 р., 13.03.2015 р., 20.03.2015 р. Після чого відповідач довгий час не відповідав на його дзвінки, послуги з правової допомоги йому не надав. Він вимагав у відповідача повернути перераховані ним кошти протягом 7 днів з дня вручення вимоги, однак відповідач кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 11000 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.12.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки вважає їх безпідставними. Зазначив, що позивач вже в третє звертається до Соснівського районного суду м. Черкаси з тим самим позовом до нього, при цьому змінюючи лише реальні фактичні обставини перерахування на його рахунок грошових коштів та змінюючи правову підставу для їх повернення. Рішеннями суду позивачу було відмовлено в задоволенні позовів. Більш того, він ніколи не домовлявся з [PERSON] щодо захисту його особистих інтересів, ніколи не брав на себе зобов`язання бути його захисником чи представником та не укладав з останнім договору, щодо надання йому особисто послуг з правової допомоги, ніколи [PERSON] не сплачував за себе на його користь грошові кошти за надання правової допомоги. Вказує, що дійсно між ним та директором ТОВ ім. Шевченка в лютому 2015 року було укладено договір про надання правової допомоги товариству, і після письмового укладення даної угоди між сторонами та погодження всіх істотних умов договору, він через відповідача отримав частину гонорару, який на той час представився як довірена особа клієнта та мав відповідну письмову довіреність. Починаючи з 2015 року він не отримував від вказаного товариства жодних претензій щодо якості наданих послуг, а також вимог щодо вимог повернення коштів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перерахував [PERSON] на його картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти на загальну суму 11000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. Позивач в своєму позові зазначає, що вказана сума коштів ним була сплачена відповідачу за надання правової допомоги, однак, [PERSON] послуги з правової допомоги йому не надав, кошти не повернув, тому 18.06.2015 року [PERSON] звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів, однак, відповідач кошти не повернув. Як на підставу для задоволення позову позивач посилається на ст. 526, 530 ЦК України. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо), або утриматись від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 ЦК України. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків передбачені ст. 11 ЦК України , зокрема є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та оральної шкоди іншій особі; 4)інші юридичні факти. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вже звертався із позовом до суду до відповідача, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.09.2018 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів відмовлено. Даним рішенням суду встановлено, що доказів на підтвердження факту укладення договору про надання правової допомоги суду не надано. Таким чином, судом встановлено про відсутність будь-яких зобов`язань відповідача перед позивачем. Інших доказів які б вказували на факт укладення договору між сторонами позивач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання що позивач не довів в судовому засіданні обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Постільки позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed