Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є постійним користувачем квартири [ADDRESS]. Окрім неї, в квартирі зареєстрований відповідач, який є її дядьком. І який не проживає за цією адресою близько 28 років. Крім того, близько 10 років тому відповідач припинив спілкування з сім'єю позивача. Жодних домовленостей щодо збереження за відповідачем права користування квартирою немає, у зв'язку з чим просить в судовому порядку визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 19.01.2018р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Крім того, залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Львівську міську раду та [PERSON] Визначено відповідачу строк для подання відзиву. Ухвалою від 11.10.2018р. закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з'явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Повноважний представник останньої скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - ЛМР та третя особа [PERSON] в судове засідання також не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб які не з'явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач, відповідач, а також третя особа [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS], що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 09.10.2017 р. (а.с.5). Квартира перебуває у державній власності, а основним квартиронаймачем числиться [PERSON], який помер. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно акту ЛКП «№507» 27.09.2017р. (а.с.6), який складено комісією, відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] в такій не проживає. Беручи до уваги наведені вище обставини, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку, що даний позов ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, оскільки обов'язкові для цього підстави, ст. 71 ЖК УРСР, а саме відсутність члена сім'ї наймача без поважних причин понад шість місяців встановлені зібраними в справі доказами і у встановленому законом порядку не спростовані. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., сплата якогопідтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved