Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення земельної ділянки, включаючи знесення господарської будівлі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 5625082600:01:001:0187, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина належної йому земельної ділянки була зайнята відповідачем. Зокрема, відповідач здійснює будівництво господарської будівлі, внаслідок чого частина земельної ділянки позивача фактично вибула з його володіння та перебуває в користуванні відповідача. Жодних договорів, які б надавали право користування цією ділянкою відповідачу, позивач не укладав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити належну позивачу земельну ділянку, однак останній такі вимоги ігнорує. Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Коханевичем В.М. проводились перевірки дотримання вимог земельного законодавства. За результатами вказаних перевірок відповідачу вносилися приписи про звільнення земельної ділянки. Відповідач вказані приписи не виконав, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності. Зважаючи на наведене, дії відповідача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права позивача як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею. Вважає, що земельна ділянка підлягає звільненню та приведенню її за рахунок відповідача до стану, придатного для використання за цільовим призначенням. Просить зобов`язати відповідача [PERSON] звільнити замельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] за кадастровим номером 5625082600 :01:001 :0187 , включаючи знесення господарської будівлі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просить задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги не визнав вказуючи на те, що вказана земельна ділянка не може належати на праві власності позивачу, так як на ній розміщені його господарські будівлі. Цією земельною ділянкою він користується давно, документів на право власності чи право користування земельною ділянкою не має. Звертався до сільської ради де повідомили, що площа земельної ділянки є невеликою і не може бути надана йому у власність. Зазначив, що у 2018 році у його присутності проводилась перевірка та складались якісь документи. Земінспектор Коханевич В.М. повідомляв, що після сплати штрафу його не будуть більше турбувати, тому він сплатив штраф. Пізніше ще раз проводили перевірку та накладали штраф, який він також сплатив. Також повідомив, що змушений був будувати господарську будівлю, оскільки попередня була зруйнована, а іншого місця для будівництва немає. Підтвердив, що на даний час на земельній ділянці облаштував фундамент та з блоків зробив стіни. Відмовляється зносити будівлю, оскільки вважає, що позивач незаконно отримав у власність вказану земельну ділянку. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до наступного. В силу вимог 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.12.2014 р. та витягу є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності від 08.12.2014 р., земельна ділянка площею 0,1878 га, кадастровий номер 5625082600:01:001:0187, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної вланості [PERSON] (а.с. 9,10). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №78ДК/54/АП/09/01/-18, здійснено перевірку на земельній ділянці площею 0,1878 га за кадастровим номером 5625082600:01:001:0187, яка розташована по [ADDRESS] в ході проведеної перевірки було виявлено, що [PERSON] , самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0008 га та залив фундамент для господарської будівлі (а.с. 12). Актом обстеження земельної ділянки №78-ДК/36/АО/10/01/-18 від 05.02.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використання та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Коханевичем В.М. встановлено, що земельна ділянка кадастровим номером 5625082600:01:001:0187, перебуває у власності [PERSON] . [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку, яка належить [PERSON] , залив фундамент під господарську будівлю, внесено припис, нарахована шкода згідно постанови КМ України від 25.07.2007 р. №963 (а.с. 14,15). За результатами проведеної перевірки, 05.02.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використання та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Коханевичем В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст..53-1 КУпАП та 12.02.2018 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с.17,19). Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №589ДК/624/АП/09/01/-18 від 12.06.2018 року, у результаті перевірки встановлено, що [PERSON] на час перевірки припис від 05.02.2018 року щодо звільнення земельної ділянки за кадастровим номером 5625082600:01:001:0187, яка розташована по [ADDRESS] , не виконав (а.с. 13). За результатами здійсненої перевірки гр. [PERSON] був виданий припис №589ДК/624/АП/09/01/-18 від 12 червня 2018 року з вимогою звільнити самовільно зайняту земельну ділянку до 12 липня 2018 року (а.с. 16). 12.06.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використання та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Коханевичем В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-5 КУпАП та 13.06.2018 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с.18,20). Отже, факт самовільного зайняття частини земельної ділянки, належної на праві власності позивачу, підтверджується належними доказами. Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. На підставі ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель, споруджень, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Не заслуговує на увагу суду твердження відповідача, що вказана земельна ділянка перебуває у його користуванні давно та належить йому, оскільки належних доказів у підтвердження вказаних обставин, суду не надано та в суді не здобуто. Враховуючи обставини справи та правові норми, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved