Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірного Я.О. про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер:36004184 від 06.07.2017року, та скасування запису про право власності за [PERSON] незавершеного будівництва житлового будинку по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначає, що державна реєстрація була проведена неправомірно, всупереч законодавчо визначених підстав на підставі рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року, яким було проведено поділ незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] між сторонами, а не визнано право власності на частину незавершеного будівництвом будинку. Крім того зазначає, що власником земельної ділянки, на якій розташований будинок є він, у [PERSON] відсутній будь-який документ, що посвідчує її речові права на зазначену земельну ділянку, як і документ, що надає їй право на виконання будівельних робіт щодо об`єкту незавершеного будівництва. З огляду на зазначене просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подано заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позову заперечують, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутності не подано. Відповідач державний реєстратор Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірний Я.О. в судове засідання не з`явився, подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ним 06.07.2017року була здійснена державна реєстрація незавершеного будівництва житлового будинку по [ADDRESS] за [PERSON] у відповідності до ч.1 ст.27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для проведення реєстрації [PERSON] було подано рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.20212року. Слухання справи просить проводити без його участі. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Як вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №91270786 від 06.07.2017 року, державним реєстратором Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірний Я.О. на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер:36004184 від 06.07.2017року внесено запис про право власності: 21248006, згідно якого за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку за номером 17а, загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м., самочинно збудованого 53,9 кв.м., готовністю 92 %, що розташований за адресою [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності зазначено рішення Апеляційного суду Тернопільської області №1990/22-ц-75682012 від 17.07.2012 року, ухвала Вищого спеціалізованого суду України №6-35264св12 від 19.12.2012 року та рішення Підгородянської сільської ради №16 від 25.03.2013 року. Згідно рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 липня 2012 року визнано недійсною державну реєстрацію права власності за №17405594 від 10.01.2007року на незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в частині реєстрації за ним 1/2 незавершеного будівництвом житлового будинку. Проведено поділ незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] відповідно із варіантом № 1 звіту № 1396 судової будівельно-технічної експертизи від 07.12.2004 року. Зокрема позивачу [PERSON] виділено приміщення першого поверху: частину коридору 2-1 площею 14,4 кв.м. - вартістю 13833 грн.; житлову кімнату 2-3 площею 19 кв.м. - вартістю 18251 грн.; коридор 2-2 площею 2,3 кв.м. - вартістю 2209 грн.; житлову кімнату 2-4 площею 14,5 кв.м. - вартістю 13929 грн.; ванну 2-5 площею 5 кв.м. - вартістю 4803 грн.; туалет 2-6 площею 1,2 кв.м. - вартістю 1153 грн. та мансардний поверх: житлову кімнату 3-3 площею 45,1 кв.м. - вартістю 29680 грн.; житлову кімнату 3-2 площею 43 кв.м. - вартістю 28298 грн.; коридор 3-1 площею 31,9 кв.м. - вартістю 20993 грн., всього на суму 133 157,00 грн. Крім того позивачу також виділено сходову клітку - вхід з першого поверху на мансардний поверх і половину коридору 2-1 площею 14,4 кв.м., а також позивача зобов`язано виконати вхід на перший поверх та встановити цегляну перестінку на першому поверсі в приміщенні 2-1 згідно першого варіанту поділу встановленого у висновку зазначеної судової експертизи. Залишено [PERSON] приміщення цокольного поверху та з першого поверху виділено: частину коридору 2-1 площею 13,6 кв.м. - вартістю 13064грн.; кухню 2-7 площею 14 кв.м. - вартістю 13448грн.; житлову кімнату2-8 площею 42,1 кв.м. - вартістю 40441грн. а всього на суму 153286грн. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом будинковолодіння, що в [ADDRESS] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19.12.2012 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 липня 2012 року залишено без змін. Рішенням виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району №16 від 25.03.2013 року, виділеній [PERSON] частині згаданого незавершеного будівництвом житлового будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що незавершений будівництвом житловий будинок, який був рішенням апеляційного суду від 17 липня 2012 року розділений між сторонами, розташований на земельній ділянці, яка належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] виданого Підгороднянською сільською радою 06.09.2001 року. Як зазначив державний реєстратор Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірний Я.О. у відзиві на позовну заяву, ним 06.07.2017року була здійснена державна реєстрація незавершеного будівництва житлового будинку по [ADDRESS] за [PERSON] у відповідності до ч.1 ст.27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для проведення реєстрації [PERSON] було подано рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2012року. Однак розділ IV Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» доповнено статтею 27-1 згідно із Законом №2269-VIII від 18.01.2018 року, тобто на час проведення державної реєстрації станом на 06.07.2017року норми зазначеної статті ще не діяли. Відповідно до ч.1. ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції закону, що діяла на момент спірної реєстрації) державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. З оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим частини першої цієї статті, поданих для проведення реєстраційних дій, виготовляються електронні копії шляхом сканування, що долучаються до заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав (ч.5 ст.20 зазначеного Закону). Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва (на час спірної реєстрації) здійснювалася відповідно до Постанови КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункт 68 якої передбачав, що для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; 3) технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва. Документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У відзиві на позовну заяву державний реєстратор Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірний Я.О. зазначив, що для проведення реєстрації [PERSON] було подано рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2012року. Вказавши, що документ, що посвідчує право на земельну ділянку та документ, що надає право на виконання будівельних робіт існує, однак не зазначив, що такі документи [PERSON] йому дійсно були подані. В той же час відповідач [PERSON] зазначає, що згідно рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року, вона та позивач [PERSON] набули речові права на конкретне майно визначене відповідними родовими ознаками котрі з урахуванням особливостей правового статусу є об`єктами незавершеного будівництва, а тому державна реєстрація здійснена державним реєстратором, щодо реєстрації за нею речових прав на об`єкт незавершеного будівництва є таким, що відповідає вимогам закону, зокрема п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак суд зауважує, що статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави для державної реєстрації прав, зокрема в п.9 ч.1 ст.27 зазначеного закону зазначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З огляду на викладене є цілком очевидним, що в діях державного реєстратора Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірного Я . О. під час державної реєстрації прав наявні порушення вимог чинного на той час реєстраційного законодавства. Приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:36004184 від 06.07.2017року державним реєстратором зазначено підставою виникнення права власності: рішення Апеляційного суду Тернопільської області №1990/22-ц-75682012 від 17.07.2012 року, ухвала Вищого спеціалізованого суду України №6-35264св12 від 19.12.2012 року та рішення Підгородянської сільської ради №16 від 25.03.2013 року та внесено запис про право власності: 21248006, згідно якого за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку за номером 17а, загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м., самочинно збудованого 53,9 кв.м., готовністю 92 %, що розташований за адресою [ADDRESS] . Проте зазначеним рішенням [PERSON] виділено приміщення першого поверху: частину коридору 2-1 площею 14,4 кв.м.; житлову кімнату 2-3 площею 19 кв.м.; коридор 2-2 площею 2,3 кв.м.; житлову кімнату 2-4 площею 14,5 кв.м.; ванну 2-5 площею 5 кв.м.; туалет 2-6 площею 1,2 кв.м та мансардний поверх: житлову кімнату 3-3 площею 45,1 кв.м.; житлову кімнату 3-2 площею 43 кв.м. коридор 3-1 площею 31,9 кв.м. Крім того позивачу також виділено сходову клітку - вхід з першого поверху на мансардний поверх і половину коридору 2-1 площею 14,4 кв.м., а також позивача зобов`язано виконати вхід на перший поверх та встановити цегляну перестінку на першому поверсі в приміщенні 2-1 згідно першого варіанту поділу встановленого у висновку зазначеної судової експертизи. Спеціалістом ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» [PERSON] 22.06.2017 року виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (незавершене будівництво) [ADDRESS] . В експлікації внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень зазначено: коридор 2-1 площею 11,9 кв.м.; коридор 2-2 площею 2,3 кв.м.; житлову кімнату 2-3 площею 19 кв.м.; житлову кімнату 2-4 площею 14,5 кв.м.; ванну 2-5 площею 5 кв.м.; туалет 2-6 площею 1,2 кв.м. всього загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею - 33,5 кв.м. Та зазначено, що мансардний поверх: коридор 3-1, житлову кімнату 3-2 житлову кімнату 3-3 - не завершено. Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста [PERSON] суду пояснила, що нею було здійснено заміри приміщень будинку в [ADDRESS] . Помірявши площу нею було виявлено, що в коридорі була менша площа ніж в ухвалі суду, однак вважає, що якщо [PERSON] посунула стіну на кілька сантиметрів, то це не є порушенням. Згідно з вимогами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України. Відповідно до статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час набуття позивачем частки домоволодіння), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою ст.120 Земельного кодексу визначено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташовано. За цими нормами визначення прав на земельну ділянку перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. Таким чином, на сьогодні при визначенні порядку цивільного обігу нерухомості житловий будинок, будівля або споруда повинні розглядатися в сукупності із земельною ділянкою, на якій вони розміщені (збудовані), і навпаки. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на даний час відсутній розподіл земельної ділянки між сторонами, що знаходиться по [ADDRESS] . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16 дійшла наступного висновку. «47. З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі № 804/20728/14, від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 48. Велика Палата Верховного Суду відступає від правових висновків, викладених у зазначених постановах, з огляду на такі причини. 49. Такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою. 50. Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів. 51. Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору…. 57. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. 58. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.» Таким чином суд наголошує, що спірні правовідносини є цивільно-правового характеру, й [PERSON] та державний реєстратор Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірний Я.О. є належними відповідачами. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] довів належними, допустимими та достатніми доказами викладені в позові обставини, й в даному випадку встановлено, що державним реєстратором Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірним Я.О. було порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на дату державної реєстрації), не взято до уваги те, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державну реєстрацію здійснено виключно на підставі судового рішення, яким проведено поділ незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] , а не визнано право власності на частину незавершеного будівництвом будинковолодіння, крім того державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію незавершеного будівництвом житлового будинку з площею, яка істотно відрізняється від тої, яка зазначена в рішенні Апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року №1990/22-ц-75682012 та містить площі самочинно збудовані - 53,9 кв.м. З огляду на викладене суд приходить до переконання, що державним реєстратором Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області Подвірним Я.О. прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:36004184 від 06.07.2017року всупереч вимог чинного на той час реєстраційного законодавства, однак саме по собі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) є актом індивідуальної дії, котрий вичерпав свою дію 06.07.2017року та припинився, тому зазначене рішення не підлягає до скасування, так як за визначенням є неіснуючим та не потребує окремого судового реагування. З огляду на наведене позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, шляхом скасування відповідного запису про державну реєстрацію незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] , а саме запису про право власності: 21248006. На підставі наведеного,

Outcome: partial