Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду до відповідача [PERSON] з позовом про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що з 18.09.1999 року по травень 2015 року перебував з відповідачкою, [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.05.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO] р. н., [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися жити разом з позивачем з наступних причин. З серпня 2014 року відповідачка [PERSON] не з'являлася вдома, зникла з міста Кривого Рогу та взагалі з території України разом з неповнолітніми дітьми. Позивач [PERSON] не мав можливості зустрічатися з дітьми та навіть не володів інформацією щодо їхнього місця знаходження. Після тривалого пошуку своїх дітей, позивачу стало відомо, що його дружина та його діти знаходяться за межами України. Коли позивач довідався про їхнє місце перебування, виявилося, що діти деякий час були позбавленні права на медичний захист, права на навчання, права на проживання у достатніх для нормального життя умовах, навіть деякий час мешкали без матері, в невідомому помешканні, повноцінно не харчувалися тривалий період. Подолавши складні обставини та біль, позивачу вдалося повернути дітей на Батьківщину, тобто на територію України. Про місце перебування відповідачки позивачу [PERSON] не відомо до цього часу. Діти на даний час проживають разом з рідним батьком позивачем [PERSON] Оскільки матір дітей - відповідач [PERSON] за весь цей час не проявляла ніякого інтересу до своїх дітей, просив суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO] р. н., [PERSON], [INFO] р. н. та [PERSON], [INFO] з позивачем [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву представника позивача та представника третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року. Згідно зі свідоцтвом про народження, сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] р. н. та доньки [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що батько дітей [PERSON] працює, має позитивні характеристики, за станом здоров'я не має протипоказань щодо спілкування та проживання з дітьми. Як передбачено ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини та відібрання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який надає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також на підставі інших документі, які стосуються справи. З Висновку виконкому Дзержинської у місті ради від 07.03.2016 року щодо визначення місця проживання дітей [PERSON], [INFO] р. н., [PERSON], [INFO] р. н. та [PERSON], [INFO] р.н вбачаться, що батько дітей [PERSON] матеріально утримує своїх дітей, піклується про їх виховання, навчання, всебічний розвиток, створив найкращі умови для їх проживання. Дітей забезпечено одягом, взуттям, шкільним приладдям та іграшками. Діти поводяться розкуто та у товаристві батька почуваються комфортно. В квартирі позивача зроблено сучасний ремонт, обладнано сучасними меблями та побутовою технікою. Відповідно до матеріалів справи позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з акту про не проживання від 06.12.2015 року, підписаного сусідами відповідача, відповідач [PERSON] з 01.07.2014 року по 06.12.2015 року не проживає за адресою: [ADDRESS],даним житлом не користується та не отримує потову кореспонденцію. Згідно ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Статтею 29 ч.2 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст.ст.150, 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Вони зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, вони зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважити дитину. Згідно ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею161 СК України, визначено, якщо мати та батько дитини які проживають окремо не дійшли згоди щодо того з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішення спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Тому задовольняючи позовні вимоги батька дітей про визначення місця проживання дітей з позивачем суд враховує, що позивачем створені всі умови для нормального розвитку, освіти та виховання дітей, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 10.12.2015 року, де сказано, що матеріально побутові умови за місцем проживання позивача відповідають вимогам житлового приміщення, містять все необхідне для проживання дітей та розвитку дітей, де у кожної дитини власні мебльовані дитячі кімнати де є робочій стіл, одяг, меблі, книжки, розвивальні ігри, спортивне знаряддя та іграшки. За таких обставин, суд вважає необхідним визначити місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по місцю проживання їх батька[PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене та

Outcome: approved