Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати договір довічного утримання, засвідчений державним нотаріусом Паньшиною О.В. у 7-ій нотаріальній конторі м. Києва від 18 квітня 2007 року, у зв'язку з повним невиконанням взятих зобов'язань відповідачем [PERSON] з правом на повернення власності відчуженого нерухомого майна; стягнути з відповідача всі судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в середині квітня 2007 року до нього звернулася його колега, художниця [PERSON], з якою він на протязі багатьох років співробітничав у мистецькій творчій праці, з проханням укласти з ним «Договір довічного утримання», щоб нібито ним уберегти його, як самотнього пенсіонера, від посягань шахраїв на його нерухоме майно і життя, гарантуючи, якщо він погодиться, догляд, відповідальність і порядність. Розповіла, що про укладання цього договору з ним їй порадила подруга [PERSON]. Він нічого не чув про існування «Договору довічного утримання», як і не бачив потреби в догляді чи у повному його утриманні з забезпечення у харчуванні і фінансовій сторонній підтримці, бо по цей день він знаходиться у добрій фізичній формі, ведучи здоровий спосіб життя, наполегливо творчо працюючи, як професійний художник і літератор. Якщо не вистачає на життя пенсії, то продає творчі картини, котрі знаходяться у багатьох колекціях світу і у зібраннях ряду Народних депутатів України. Єдине, що його турбувало і чого він так боявся, це залишитися на старість самітним. Саме це і привело до розмов з [PERSON] до заключення подібного договору, при яких він пропонував зовсім інші варіанти, щоб залишити її своєю спадкоємицею - це офіційне оформлення шлюбних відносин і заповіт, від яких [PERSON] відмовилася, а тому він погодився на її варіант не розібравшись у ньому. На другий день рано вранці до нього на квартиру завітала [PERSON], повідомивши його, що [PERSON] вже по телефону домовилась з Державним нотаріусом і їх чекають о 10-ій годині для оформлення договору без черг у неприймальний день. Не отримавши навіть можливості сходити до адвоката за консультацією і навіть змогу зняти ксерокопію документу, що засвідчує право власності на квартиру, вони відправились до сьомої Державної нотаріальної контори, де по домовленості їх чекали. У співбесіді з нотаріусом Паньшиною О.В., він попросив її відобразити існуючи з [PERSON] двосторонні відносини без сторонніх осіб, щоб зберегти їхній союз з двох художників і творче співробітництво, що і відображено у п. № 11 «Договору про довічне утримання». Нотаріусом задавалось запитання про встановлення щомісячної суми матеріального забезпечення і він був згоден на любу символічну, що і записано у сумі 200 гривень з подальшим збільшенням при інфляції. Піднімалось питання плати комунальних платежів, на що він дав згоду сплачувати самому, в зв'язку з чим виникла невідповідність у змісті договору, де значиться що квартира відчужена, а з другого боку записано, що квартира належить [PERSON], і він сплачує витрати за користування квартирою, хоч новий набувач власності [PERSON] зобов'язана сплачувати повну суму комунальних платежів. В подальшому укладання договору з [PERSON], котрий вона не виконувала і не збиралась виконувати його умови, що призвело до значних матеріальних втрат, так як він, самітній пенсіонер, отримував від держави субсидії, а після укладання «Договору...» йому було відмовлено і він весь комунальний період сплачує у повному обсязі комунальні платежі. Коли після невеликої перерви, їм у надрукованому вигляді нотаріусом було представлено на підпис «Договір...» його увагу одразу привернув пункт № 1, де йде мова і крупним текстом виділено, що він передає у власність гр. [PERSON] свою квартиру, про що жодним словом не було роз'яснено у співбесіді з нотаріусом, а тому він задав запитання: «Що це, дарственна?», і попросив повернути документ з правом власності квартири. Нотаріус почала йому роз'яснювати, що це не даруючий договір, і у випадку не виконання його умов судом буде його розторгнуто і повернуто власність. Він віднісся до цього з довірою і навіть не міг собі подумати, що офіційний документ, оформлений у державного нотаріуса, засвідчений ним, і скріплений трьома державними печатками, залишиться в подальшому мертвонародженим папірцем і завдасть йому багато клопоту і шкоди. Він повірив нотаріусу і [PERSON], що все буде гаразд і його самотня старість буде забезпечена у догляді, а тому він у той же день у того ж самого нотаріуса оформив ще і заповіт на ім'я [PERSON] на будинок в м. Острі, котрий залишився у спадок йому від померлої матері. Оформивши документи на спадкоємність, він на тривалий час спокійно поїхав до міста Остер на Чернігівщині, перебудовувати власноруч будинок, сарай і загорожу, котрі розвалювались після смерті матері, залишивши [PERSON] адресу будинку, контактні телефони і намальований план, як найближчим шляхом, власним автомобілем, можна туди добиратися. Під час реконструкції і перебудови будинку з ним трапився нещасний випадок, коли він впав з веранди будинку пошкодивши хребет і поломавши ребра. Більше двох тижнів він був прикутий до ліжка, і знаходився у небезпечній для життя ситуації, і ніколи б не вижив, якби 8о-річна сусідка не приносила щодня по піввідра води і харчів. Жодних дзвінків з Києва не було, як і додзвонитися до [PERSON] було неможливо. Коли він трохи одужавши від травм хребта повернувся до Києва для отримання пенсії, то рано вранці на квартирі [PERSON] застав сплячого у ліжку художника [PERSON], котрий залишив вагітною [PERSON] і більше п'яти років не бачив свого біологічного сина. [PERSON] пояснила, що всі вони були на відпочинку котрий платив батько [PERSON], а тому нічого не знала про його травми, а [PERSON] розповів, що він офіційно через суд розлучився з дружиною з котрою прожив більше 40 років і виховав двох дорослих дочок і повернувся до свого сина, без якого жити не може. Так трапилося, що партнери [PERSON] чоловічої статі двічі її залишали вагітною і повертались до своїх родин з дітьми і вона покинута, у відчаї звернулась до нього по допомогу. Він не відмовляв у цьому питанні і її дітям, і фактично замінив батьків. [PERSON] і [PERSON] виросли на його руках. Їх він щоденно вигулював, возив до дитсадка і забирав звідти, готував їм їжу. [PERSON] завжди була зайнята педагогічною діяльністю в академії, після чого їхала до майстерні, де працювала над творчими картинами і поверталася пізно. З його боку завжди була їй допомога коли було їй потрібно і були потрібні чоловічі руки, і на її дачі в с.Потоки Миронівського р-ну, чи м. Києві. Інтимних стосунків вони з нею не мали, від реєстрації шлюбу вона відмовилася і була завжди зорієнтована на багатих чоловіків, котрі покидали її. З нею він познайомився у 1993 році, і був її фундатором першої музейної виставки її художніх творів та опублікував в газетах і журналах багато статей за її творчість. Її дитину, як безбатченка він полюбив як рідну за незвичайну обдарованість і чутливе серце, доброту і прив'язаність до нього і взаємну любов. Тому вона була невипадковою людиною для нього, увійшла в довіру і передбачити якусь коварність він не міг. Але її жадібність зробила свою справу. Шахрайським шляхом він був втягнутий до квартирної авантюри і шляхом обдурення став жертвою заволодіння житлом. З моменту підписання «Договору довічного утримання» [PERSON] жодного разу не переступила порогу відчуженої на її користь квартири в буд. [ADDRESS] і ніхто з сусідів її не бачив. В тому числі і з найближчої кв.301 і з якою у них спільний коридор і сусідка [PERSON], яка разом з братом доглядала прикутих до ліжка батьків та свого померлого громадянського чоловіка. Жодного разу суму матеріального забезпечення встановленої по договору або поштові перекази він не отримував. Будь який нагляд, утримання, забезпечення, харчування, в чому зобов'язувалась [PERSON] згідно умов договору повністю не виконувались і не пропонувались. З моменту повернення на квартиру [PERSON] художника [PERSON] (батька [PERSON]), творче співробітництво з нею повністю розвалилося, відносини з дитиною стали небажані, а стосунки між ними стали нервово напруженими, навіть ненависними. Будь-які телефонні розмови припинилися до цього часу. Чотири з половиною року тому, в Гідропарку він помітив красиву дівчину, котра з піснею «Ніченька» вискочила з льодяної купелі, в якій вони купаються взимку. Познайомившись з нею він дізнався, що вона співачка, [PERSON], закінчує Київській університет культури і мистецтв. Вона охоче запросила його послухати пісні у її виконанні в селище Вишневе, де її покійний нині батько знімав їй квартиру. В очі кинулося, що вона Всесвітом наділена незвичайно яскравим талантом, але тоді він від неї дізнався про її велике горе. На 50-му році життя помер її батько,і власники орендованої квартири поставили їй вимоги негайно звільнити помешкання. І він без вагань забрав її до своєї малогабаритної оселі готельного типу де вона проживає по цей день. Тут вона створила близько п'ятдесяти пісень провідних українських поетів і композиторів, котрі увійшли до шістьох дисків і поширюються серед української діаспори за кордоном і є надбанням національної культури держави. Весь цей понад чотирирічний період у вказаній квартирі у них утворилось творче об'єднання митців і співробітництво. [PERSON] виконує його авторські пісні, які звучать в ефірі Першого каналу українського радіо. Те, чого він так боявся і пішов на укладання договору з [PERSON] - це самотня старість, обернулось тепер по іншому, і самітності він не відчуває. Я, 75-ти річний пенсіонер, покинутий у критичному стані напризволяще відповідачем [PERSON] зараз забезпечений у нагляді, догляді, у них з [PERSON] сумісний фінансовий бюджет. За час проживання у [ADDRESS] [PERSON] жодного разу не бачила в помешканні відповідача [PERSON] Був тільки один телефонний дзвоник і той з погрозами, що якщо її не знайдуть мертвим та вона доб'ється, що [PERSON] посадять за грати, якщо вона терміново не залишить квартиру. Після їхнього звернення до міліції погрози припинились і залишається у реальному плані переоформлення документів на спадкоємність з [PERSON] і розірвання укладеного договору з відповідачем [PERSON] Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Пояснив суду, що відповідач не виконує умови договору довічного утримання, не надає коштів на його утримання. Зазначив, що спочатку між ними були гарні відносини, він допомагав їй доглядати дітей, а потім батьком одного з її дітей повернувся до неї та потім всі відносини між ними змінилися. З моменту укладення договору відповідач жодного разу не приходила до його квартири. На його звернення з приводу виконання умов договору, відповідач не реагувала. Також, зазначив, що більше п'яти років його доглядає [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Згідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. З наведеного випливає, що змістом обов'язків набувача є систематичне матеріальне забезпечення відчужувача, при цьому в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 749 Цивільного кодексу України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. За договором довічного утримання (договору) набувач зобов'язується забезпечити відчужувачеві утримання та догляд. Утримання може полягати як у матеріальному забезпеченні, так і в наданні догляду. При цьому всі види забезпечення та догляду мають бути передбачені в договорі. Це може бути надання харчування, житла, створення необхідних побутових умов (заміна білизни, прибирання квартири (будинку) та інші). Всі види матеріального забезпечення повинні мати оцінку в грошовому виразі. Якщо конкретні види утримання та догляду не визначені в договорі довічного утримання, то у разі спору необхідно виходити із засад забезпечення необхідних умов соціального, медичного та побутового рівня відчужувача. Відповідно до п. 6, 7, 8 договору, [PERSON] зобов'язалася довічно повністю утримувати [PERSON], забезпечуючи його харчуванням, одягом, наглядом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні вказану квартиру, в разі смерті [PERSON] поховати його. [PERSON] зобов'язується сплачувати за цю квартиру всі комунальні та інші платежі. Сума матеріального забезпечення встановлена сторонами в розмірі 200 гривень щомісяця, а у випадку інфляції ця сума збільшується згідно встановленого державою коефіцієнту індексації доходів населення. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до положення ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач, зазначив, що відповідач не виконує умови договору довічного утримання, не надає йому довічне матеріальне забезпечення, догляд, необхідну допомогу. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України). Так, будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знайомий з позивачем більше п'яти років та жодного разу не бачив відповідача. Лише одного разу він телефонував їй, але вона повідомила, що їй нічого не потрібно. Весь цей час за позивачем доглядає [PERSON] Сусіди позивача також ніколи відповідача не бачили. Зазначив, що з позивачем він спілкується майже кожен день, приходить до нього додому. Свідок [PERSON] пояснила суду, що доглядає за позивачем п'ять років, проживає у нього в квартирі, як донька. Відповідач за п'ять років жодного разу не з'явилася до позивача, лише одного разу була телефонна розмова з нею. Жодних грошових коштів вона позивачу не надавала, він все сплачує самостійно та вона йому допомагає. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено перед судом факт невиконання відповідачем умов договору довічного утримання, у зв`язку з чим вважає наявними підстави про задоволення вимог позивача про розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч.1 ст. 756 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Таким чином у зв'язку з розірвання договору довічного утримання підлягають задоволенню позовні вимоги про повернення позивачу у власність квартири [ADDRESS] Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved