Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач був призначений на посаду директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» на підставі наказу Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради №150 к/з від 17.10.1997 року. Наказом Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради № 36-з/к від 18.03.2008 року позивача було звільнено із займаної посади, наказ про звільнення було затверджено відповідачкою [PERSON]. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2008 року скасовано наказ №36-з/к від 18.03.2008 року про звільнення позивача, поновлено на роботі на посаді директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», апеляційні та касаційні скарги відхилено, рішення набрало чинності. Відповідачка [PERSON], будучи публічною особою в силу виконання нею службових обовязків державного службовця на посаді заступника Дніпропетровського міського голови, від свого власного імені неодноразово дозволяла собі публічно, використовуючи засоби масової інформації висловлюватись, поширюючи неправдиві відомості негативного характеру щодо позивача, які не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність, ділову репутацію, наносять шкоду інтересам, зокрема: під час прямого ефіру 21.03.2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», мовою оригіналу: -«[PERSON] занимался недобросовестной хозяйственной деятельностью, неоднократно призывали директора парка к порядку, естественно это не приводит ни к какому результату»; -«мы вернули парк назад в коммунальную собственность, от людей которые его единолично захватили, можно так сказать «прихватизировали»; -«в советское время территория парка составляла 40 гектаров, в 2006 году при директоре [PERSON] мы получаем «Акт на користування землею» на 26 гектаров»; -«существует сотни тысяч гривен незаконного оборота наличности в парке»; -«директора парка будут защищать те, кто имеет дополнительные доходи вместе с директором парка, вот заодно мы всех их и увидим»; - «[PERSON], год где-то очерняет начальника управления культуры - [PERSON]. Во всех средствах массовой информации из нее сделали что-то на подобие страшного монстра»; - «он же мне уже и свои анализы направляет, отправляет мне свои анализы предстательной железы. Человек делает все, что хочет, это и есть рейдерство. Человек захватил коммунальное предприятие и никто не может с ним справиться в конце концов; - «ветеранский совет обратился с жалобой на [PERSON], что он собирает деньги с ветеран ВОВ, с этого в общем то и начался конфликт, тогда мы жестко поставили вопрос и начали разбирательство с человеком»; - «вот такие вот чиновники производят такие вот недобросовестные действия, давным-давно известно, что происходит в парке, просто настолько тяжело общаться с людьми, которые не адекватно себя ведут»; - «человек через канцелярию привозит свои анализы»; - «он манипулирует общественным мнением в угоду своим шкурньм интересам». Продовжуючи свої безпідставні звинувачення відносно позивача, 08.04.2008 року, під час прес-конференції, що була проведена в Дніпропетровській міській раді із запрошенням представників 11, 9, 34 та інших телевізійних каналів та представників ЗМІ, [PERSON], повідомила про наявність аудиторського звіту, який у відповідності з висновком союзу аудиторів України не відповідає аудиторським стандартам та не може вважатися офіційним висновком. Окрім іншого, під час зазначеної конференції відповідачка [PERSON] повідомила наступне, мовою оригіналу: -«сотрудники парка ежедневно получают в кассе предприятия по 10 тысяч наличными на закупку строительных материалов, причем ни разу не приносят подтверждающих документов, что они, что либо купили. В общем, это какая-то строительная картель имени [PERSON], которая целыми днями с утра до вечера ищет по городу строительные материалы, которые не может купить целый год». 25 червня 2008 року, під час теледебатів на телеканалі «Дніпропетровський державний» [PERSON] повідомила: мовою оригіналу: - «13 гектаров земли за время работы и в том числе бывшего директора [PERSON], куда-то делись»; - «[PERSON] установил в парке незарегистрированные кассовые аппараты; - «[PERSON] очень аккуратно и очень целенаправленно складывал чеки в папочку, все время подшивал, ну наверное кому то отчитывался, только забыл он сдать эти кассы в бюджет, забыл сдать эти денежки в бюджет, забыл внести их в баланс своего предприятия, а еще больше забыл уплатить с них налоги. Дорогие жители Днепропетровска, эта сумма составляет 859 000 грн. за 2007 год, что уж там было в 2006, 2005 годах, это [PERSON] будет рассказывать дополнительно», - «уважаемые жители Днепропетровска, он занимался покупкой строительных материалов изо дня в день, из года в год, весь штат во главе с [PERSON] выстраивался в кассу предприятия и, судя по документам, получал по 10 000 гривен наличных денег в руки для того, чтобы купить строительных материалов. Я вам скажу так, это конечно комедия, я не знаю что искал [PERSON] может бить марсианский камень или лунный какой-нибудь, но на протяжении нескольких лет не покупалось ничего. Я вам скажу так, что по отчетам аудиторской компании до 200 000 ежедневно получалось в кассе, причем охранники, механики, потом они наверное эти деньги сдавали, но утром приходили и получали снова»; - «ищет с настойчивостью идиота и не может найти строительные материалы»; - «уважаемые друзья, все это называется одним большим словом махинация, за это придется отвечать, но мне обидно, что никто об этом не говорит. Сегодня все кричат, что [PERSON] незаконно уволили, сегодня все, кто об этом кричат, либо его подельники, либо получают с этого дивиденды. Я не собираюсь об этом молчать, потому что иначе, я буду с ним в одной спайке»; - «[PERSON] известный сказочник, фантазер». Позивач вважає, що позивачкою [PERSON] були зроблені заяви про факти, які є неправдивими, з наміром принизити ділову репутацію, в очах законослухняних громадян, телеглядачів та колег, що підтверджується її звинуваченнями у вчиненні позивачем економічних злочинів. Вищенаведені вислови відповідачки були процитовані відомими ЗМІ, такими як «Лица», Горожанін», різним інтернет-виданнями. Крім іншого всі висловлювання були відтворені у новинах 11, 34 телеканалів, Дніпропетровськ та інших з посиланням на телеконференції. Позивач зазначив, що усього протягом 2008-2009 років [PERSON] було здійснено більше ніж 15 публічних виступів, на яких вона розповсюджувала відомості, які не відповідають дійсності, є безпідставними, голослівними та носять негативний характер, що порочить ділову репутацію [PERSON], принижує його честь та гідність. Позивач також зазначив, що відповідачкою [PERSON] було погоджено наказ про звільнення позивача з посади директора КПК «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» від 18.03.2008 року, однак не дивлячись на те, що наказ було скасовано рішенням суду, а позивача поновлено на роботі, [PERSON] неодноразово згадувала у своїх виступах, посилаючись на існування цього наказу, як такого, що винесений у рамках діючого законодавства, що публічно порочить ділову репутацію [PERSON]. На неодноразові вимоги позивача щодо спростування поширеної недостовірної інформації, відповідачка постійно відмовляла та продовжувала ганьбити його честь та ділову репутацію, тому позивач в уточненій позовній заяві просив суд визнати такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію вищезазначені висловлювання [PERSON], які мали місце під час прямого ефіру 21 березня 2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», 08 квітня 2008 року під час прес-конференції, що була проведена в Дніпропетровській міській раді, та 25 червня 2008 року під час теледебатів на телеканалі «Дніпропетровський державний». Позивач вказує на те, що оскільки відповідачка [PERSON] була впливовою, авторитетною особою, займала високу посаду у Дніпропетровській міській раді, була депутатом, членом постійної комісії міської ради з питань освіти, культури, молоді та спорту, тому поширювана нею негативна та недостовірна інформація набула широкого розголосу, була вагомою для багатьох громадян, і тим самим принижує честь та ділову репутацію позивача серед широкого кола осіб, у звязку з чим він тривалий час не міг знайти роботу та опинився в скрутному матеріальному становищі. Із оточуючими його колегами погіршились стосунки, появилась недовіра та підозра. Через зазначені обставини у позивача погіршився стан здоровя, зявилось постійне хвилювання, підвищився артеріальний тиск, з'явилась знервованість, внаслідок чого порушився режим сну, розвинувся депресивний синдром, позивач переніс гіпертонічний криз, тому за таких обставин вважає, що дії відповідачки [PERSON] є протиправним посяганням на його немайнові права, які він може захистити тільки в судовому порядку шляхом відшкодування моральної шкоди, яку оцінює у 150\~000 грн.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві та додатково зазначив, що кримінальна справа, яка була порушена відносно нього, на теперішній час судом повернута на додаткове розслідування. Обставини, на які посилалася [PERSON] у своїх висловлюваннях відносно нього в засобах масової інформації, та які є предметом розслідування у вказаній кримінальній справі, не доведені, тому просив надати їм оцінку в межах даної цивільної справи. Також вважає, що з цих підстав він не пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Представники позивача [PERSON]О та [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та пояснив, що під час прямого ефіру 21.03.2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний» 08.04.2008 року під час прес-конференції, що була проведена в Дніпропетровській міській раді із запрошенням представників 11, 9, 34 та інших телевізійних каналів та представників ЗМІ, 25.06.2008 року у процесі теледебатів на каналі «Дніпропетровський державний», в яких приймала участь відповідачка [PERSON], обговорювалась діяльність директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» позивача [PERSON]. Всі висловлені відповідачкою [PERSON] обставини щодо виявлених порушень Комунальним підприємством культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», яке очолював позивач [PERSON], під час ведення ним економічної діяльності, ґрунтувались на висновку аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства та інформації відповідної депутатської комісії, спеціально створеної для здійснення перевірки, а тому така інформація не може вважатись неправдивою та носити негативний характер. Представник відповідача [PERSON] зазначив про право відповідачки [PERSON] згідно із ст.10 Європейської Конвенції з прав людини на погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці. Висловлювання відповідачкою [PERSON] під час виступів у засобах масової інформації відносно позивача [PERSON] представник відносить до оціночних суджень, відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про інформацію», на які має права кожна особа, а тому такі судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оскільки позивачем не доведено шкоду, яку йому було заподіяно діями [PERSON], заперечував проти відшкодування моральної шкоди у сумі 150\~000 гривень, в якій просив суд відмовити. Окрім цього, представник відповідачки [PERSON] просив суд застосувати строк позовної давності в один рік згідно з вимогами ч.2 ст.258 ЦПК України до позовних вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації, що є підставою для відмови у позовних вимогах. Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про час, день і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача та його представників, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був призначений на посаду директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» на підставі наказу Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради №150 к/з від 17.10.1997 року. Наказом Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради № 36-з/к від 18.03.2008 року позивача було звільнено із займаної посади. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2008 року скасовано наказ №36-з/к від 18.03.2008 року про звільнення позивача, поновлено на роботі на посаді директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», апеляційні та касаційні скарги відхилено, рішення набрало чинності. Під час неодноразових виступів у прямому ефірі телебачення, зокрема: під час прямого ефіру 21 березня 2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», [PERSON], надаючи оцінку трудовій діяльності [PERSON], повідомила: мовою оригіналу: -«[PERSON] занимался недобросовестной хозяйственной деятельностью, неоднократно призывали директора парка к порядку, естественно это не приводит ни к какому результату»; -«мы вернули парк назад в коммунальную собственность, от людей которые его единолично захватили, можно так сказать «прихватизировали»; -«в советское время территория парка составляла 40 гектаров, в 2006 году при директоре [PERSON] мы получаем «Акт на користування землею» на 26 гектаров»; -«существует сотни тысяч гривен незаконного оборота наличности в парке»; -«директора парка будут защищать те, кто имеет дополнительные доходи вместе с директором парка, вот заодно мы всех их и увидим»; - «[PERSON], год где-то очерняет начальника управления культуры - [PERSON]. Во всех средствах массовой информации из нее сделали что-то на подобие страшного монстра»; - «он же мне уже и свои анализы направляет, отправляет мне свои анализы предстательной железы. Человек делает все, что хочет, это и есть рейдерство. Человек захватил коммунальное предприятие и никто не может с ним справиться в конце концов; - «ветеранский совет обратился с жалобой на [PERSON], что он собирает деньги с ветеран ВОВ, с этого в общем то и начался конфликт, тогда мы жестко поставили вопрос и начали разбирательство с человеком»; - «вот такие вот чиновники производят такие вот недобросовестные действия, давным-давно известно, что происходит в парке, просто настолько тяжело общаться с людьми, которые не адекватно себя ведут»; - «человек через канцелярию привозит свои анализы»; - «он манипулирует общественным мнением в угоду своим шкурньм интересам». 08 квітня 2008 року під час прес-конференції, що була проведена в Дніпропетровській міській раді, [PERSON] повідомила: мовою оригіналу: - «сотрудники парка ежедневно получают в кассе предприятия по 10 тысяч наличными на закупку строительных материалов, причем ни разу не приносят подтверждающих документов, что они, что либо купили. В общем, это какая-то строительная картель имени [PERSON], которая целыми днями с утра до вечера ищет по городу строительные материалы, которые не может купить целый год». 25 червня 2008 року, під час теледебатів на телеканалі «Дніпропетровський державний», [PERSON] повідомила наступну інформацію: мовою оригіналу: - «13 гектаров земли за время работы и в том числе бывшего директора [PERSON], куда-то делись»; - «[PERSON] установил в парке незарегистрированные кассовые аппараты; - «[PERSON] очень аккуратно и очень целенаправленно складывал чеки в папочку, все время подшивал, ну наверное кому то отчитывался, только забыл он сдать эти кассы в бюджет, забыл сдать эти денежки в бюджет, забыл внести их в баланс своего предприятия, а еще больше забыл уплатить с них налоги. Дорогие жители Днепропетровска, эта сумма составляет 859 000 грн. за 2007 год, что уж там было в 2006, 2005 годах, это [PERSON] будет рассказывать дополнительно», - «уважаемые жители Днепропетровска, он занимался покупкой строительных материалов изо дня в день, из года в год, весь штат во главе с [PERSON] выстраивался в кассу предприятия и, судя по документам, получал по 10 000 гривен наличных денег в руки для того, чтобы купить строительных материалов. Я вам скажу так, это конечно комедия, я не знаю что искал [PERSON] может бить марсианский камень или лунный какой-нибудь, но на протяжении нескольких лет не покупалось ничего. Я вам скажу так, что по отчетам аудиторской компании до 200 000 ежедневно получалось в кассе, причем охранники, механики, потом они наверное эти деньги сдавали, но утром приходили и получали снова»; - «ищет с настойчивостью идиота и не может найти строительные материалы»; - «уважаемые друзья, все это называется одним большим словом махинация, за это придется отвечать, но мне обидно, что никто об этом не говорит. Сегодня все кричат, что [PERSON] незаконно уволили, сегодня все, кто об этом кричат, либо его подельники, либо получают с этого дивиденды. Я не собираюсь об этом молчать, потому что иначе, я буду с ним в одной спайке»; - «[PERSON] известный сказочник, фантазер». Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я,\~честь\~і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його\~гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його\~гідність, поводженню чи покаранню. За ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи,\~честь\~і гідність інших людей. До особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством згідно з ст. 201 ЦК України, відносяться: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Найвищою соціальною цінністю відповідно до\~Конституції України\~визнано життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека. Згідно з ст.269 ЦК України, особисті\~немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті\~немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті\~немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих\~немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими\~немайновими правами фізична особа володіє довічно. Відповідно до ст.270 ЦК України, відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя розкриває зміст особистого\~немайнового права за ст. 271 ЦК України. Поряд із немайновими правами, що забезпечують природне існування фізичної особи, главою 22 Цивільного Кодексу України, визначені особисті немайнові права, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Згідно з ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Забезпечення здійснення особистих\~немайнових прав регламентується ст.273 ЦК України, згідно якої органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих\~немайнових прав. Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов'язки яких стосуються особистих\~немайнових прав фізичної особи, зобов'язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті\~немайнові права. Відповідно до ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого\~немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого\~немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3\~цього Кодексу. За ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди; Відповідно до ч.1, п.4 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ст.276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте\~немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого\~немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого\~немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Право людини на свободу вираження поглядів, закріплено ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Згідно з ст.30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суд звертає увагу на те, що при вирішенні спору про захист гідності, честі та ділової репутації необхідно забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Враховуючи положення ст.9 Конституції України, та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції і прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», безумовному застосуванню при вирішенні цього спору підлягають положення п.1 ст.10 вказаної Конвенції, за якими кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Зокрема, суд враховує основоположні принципи в цій сфері, наведені Європейським судом з прав людини у рішенні від 10 серпня 2006 року за результатами розгляду справи «Ляшко проти України» (Заява № 21040/02): (а) свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як передбачено в статті 10, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена (cf., Jersild v. Denmark, рішення від 23 вересня 1994, Series A no. 298, p. 23, п. 31; Janowski v. Poland [GC], no. 25716/94, n. 30, ECHR 1999-1; Nilsen and Johnsen v. Norway [GC], no. 23118/93, п. 43, ECHR 1999-VIII; and Fuentes Bobo v. Spain, no. 39293/98, п. 43, 29 лютого 2000). Преса відіграє важливу роль в демократичному суспільстві. Хоча вона не повинна переступати певні межі, зокрема, що стосується захисту репутації та прав інших, а також розголошення конфіденційної інформації, обов'язком преси, тим не менш, є поширення інформації та ідей у спосіб, сумісний із її обов'язком і відповідальністю, щодо всіх питань, що становлять громадський інтерес, включаючи питання правосуддя (див. De Haes and Gijsels v. Belgium, рішення від 24 лютого 1997, Reports 1997-1, pp. 233-34, п. 37 та, mutatis mutandis, Cumpana and Mazare v. Romania [GC], no. 33348/96, nn. 92-110, ECHR 2004-...). Це не тільки завдання преси поширювати подібну інформацію та ідеї суспільство також має право отримувати їх. Інакше чи здатна була б преса відігравати цю життєво важливу роль «вартового пса демократії»(див. Thorgeir Thorgeirson v. Iceland, рішення від 25 червня 1992, Series A no. 239, p. 27, п. 63). Стаття 10 захищає не тільки ідеї як такі або висловлену інформацію, а також форму, в якій їх подано (див. Oberschlick v. Austria (no. 1), рішення від 23 травня 1991, Series A no. 204, p. 25, п. 57). Свобода журналістських висловлювань також припускає певний ступінь перебільшення чи навіть провокації (див. Prager and Oberschlick v. Austria, рішення від 26 квітня 1995, Series A no. 313, p. 19, п. 38, and Thoma v. Luxembourg, no. 38432/97, пп. 45та46, ECHR 2001-111). Свобода преси надає громадськості один з найкращих засобів отримання інформації та формування ідей та ставлення до політичних лідерів. Більш загально, свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. Межі припустимої критики відповідно ширші, коли йдеться про політика, ніж коли йдеться про пересічного громадянина. На відміну від останнього, кожне слово та дія першого неминуче та свідомо стають об'єктом ретельного вивчення з боку журналістів та громадськості, і, отже, він повинен виявляти вищий ступінь толерантності (див. Lingens v. Austria, рішення від 8 липня 1986, Series A no. 103, п. 42). Межі припустимої критики за певних обставин можуть бути ширшими, коли йдеться про державного службовця, що виконує свої повноваження, ніж коли йдеться про фізичних осіб. Проте не можна стверджувати, що державні службовці свідомо піддають ретельному обстеженню кожне своє слово чи дію в тій самій мірі, як це роблять політики, і, отже, до них повинні застосовуватись ті самі механізми, що й до останніх, коли йдеться про критику їх діяльності. Державні службовці повинні користуватися громадською довірою в умовах, позбавлених надзвичайного занепокоєння, що зробить вдалим виконання ними своїх завдань. Отже, може постати необхідність у їх захисті від образливих словесних нападок під час виконання ними своїх обов'язків (див. Janowski, процитоване вище, п. 33, and Nikula v. Finland, no. 31611/96, n. 48, ECHR 2002-II). Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (див. Lingens, cited above, p. 28, п. 46). Суд враховує розяснення, викладені п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», за яким, підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації є наявність юридичного складу правопорушення, ознаки якого у сукупності становлять такі обставини: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При чому під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною слід вважати інформацію, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Суд вважає за необхідне зазначити, що п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», розяснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Згідно зі ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; Відповідно до ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється: на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Згідно розяснень п.п. 23, 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вимоги про захист гідності, честі чи ділової репутації виливають із порушення особистих немайнових прав, тому згідно з п.1 ч.1 ст.268 ЦК позовна давність на них не поширюється, крім випадків, встановлених законом, зокрема п.2 ч.2 ст.258 ЦК України і ст.37 Закону України «Про пресу». Для таких випадків застосовуються загальні положення про початок перебігу та наслідки спливу позовної давності. Сплив без поважних причин позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, є підставою для відмови в позові. Позовна давність на вимоги про відшкодування моральної шкоди у даному випадку обчислюється так само, як за вимогами про захист гідності, честі чи ділової репутації. Дослідивши спірні правовідносини в ході судового розгляду, судом досліджено та перевірено, що поширена інформація під час прямого ефіру 21.03.2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», 08.04.2008 року, під час прес-конференції, що була проведена в Дніпропетровській міській раді із запрошенням представників 11, 9, 34 та інших телевізійних каналів та представників ЗМІ, 25.06.2008 року у процесі теледебатів на каналі «Дніпропетровський державний», в яких приймала участь відповідачка [PERSON], обговорюючи діяльність директора Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» позивача [PERSON] з посиланнями на фактичні дані, зокрема на висновок аудиторської перевірки ТОВ «Аудиторська фірма Аудит-Комп» від 25.04.2008 року фінансово-господарської діяльності підприємства КП культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» у період з 01.01.2007 року по 01.04.2008 року та інформацію відповідної депутатської комісії, спеціально утвореної для здійснення перевірки є такою, яку не можна віднести до оціночних суджень, так як вона підкріплена фактичними даними, про які не заперечував та вказав сам представник відповідачки [PERSON] Однак всі перелічені фактичні дані, на підтвердження порушень у фінансового-господарській діяльності директором КП «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» [PERSON], що надані стороною відповідачки [PERSON], повністю спростовані доказами позивача [PERSON] та встановлюють відсутність взагалі будь яких порушень під час ведення господарської діяльності підприємством «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», зокрема: щодо відповідності офіційному документу аудиторського висновку від 25.04.2008 року ТОВ «Аудиторська фірма Аудит-Комп», згідно із листами Аудиторської палати України від 2-113 від 21.04.2009 року, Дніпропетровського територіального відділення Спілки Аудиторів України від 14.03.2009 року, (арк. с. 123, 124 т. 1) якими зазначено, що при наданні аудиторських послуг за договором №21/03 від 21.03.2008 року, додатковою угодою №1 від 24.03.2008 року ТОВ «Аудиторська фірма Аудит-Комп» висновком від 25.04.2008 року не були дотримані стандарти аудиту та порушені вимоги до складання аудиторських висновків визначених ст. 7 Закону України «Про аудиторську діяльність». Внаслідок неправильного визначення аудитором класифікації завдання, неправильно застосовані міжнародні стандарти аудиту, зокрема стандарти формату та змісту (аудиторського висновку) розгляд дотримання вимог законодавства та нормативних актів, розгляд шахрайства та помилок, повідомлення керівництва з питань аудиту. Аудиторський висновок від 25.04.2008 року, на який спирається сторона відповідачки [PERSON] складений з порушенням вимог Міжнародних стандартів аудиту, згідно вимог Міжнародного стандарту завдань по наданню впевненості 3000, а тому суд дійшов висновку про аудиторський висновок від 25.04.2008 року, як такий, що не може бути визнаний, як офіційне підтвердження встановлених порушень під час фінансово-господарської діяльності КП культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2007 року по 01.04.2008 року. Листом державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 24.04.2012 року № 04-25-03-17/5003 про результати ревізійної комісії для перевірки фінансово-господарської діяльності КП культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» за періоди з 01.01.2007 року по 19.03.2008 року, 01.07.2006 року по 31.10.2009 року, (арк. с. 121, 122 т. 1) зазначено про відсутність порушень дотримання законодавства під час проведення закупівель товарів, робіт, та послуг. Згідно відомостей державного акту на право постійного користування землею від 27.05.1998 року, (арк. с. 127-130 т. 1) виданого Дніпропетровською міською радою народних депутатів Центральному міському дитячому парку ім. Лазаря Глоби, розташованого за адресою: пр. К. Маркса, 95 надано у постійне користування 25,3395 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування; державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія 04527 від 24.03.2006 року, (а.с. 131, т.1) виданого Дніпропетровською міською радою, КП культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» є постійним користувачем земельної ділянки площею 26,0498 га., що виключає твердження відповідачки [PERSON] про зменшення площі земельної ділянки, відведеної в користування КП культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» в період очолювання його позивачем [PERSON] на посаді директора. Суд дійшов висновку, що висловлювання відповідачки [PERSON] стосовно недобросовісного ведення економічної діяльності КП культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», під керівництвом позивача [PERSON], що мали місце під час прямого ефіру 21 березня 2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», а саме: мовою оригіналу: -«[PERSON] занимался недобросовестной хозяйственной деятельностью, неоднократно призывали директора парка к порядку, естественно это не приводит ни к какому результату»; -«мы вернули парк назад в коммунальную собственность, от людей которые его единолично захватили, можно так сказать «прихватизировали»; -«в советское время территория парка составляла 40 гектаров, в 2006 году при директоре [PERSON] мы получаем «Акт на користування землею» на 26 гектаров»; -«существует сотни тысяч гривен незаконного оборота наличности в парке»; -«директора парка будут защищать те, кто имеет дополнительные доходи вместе с директором парка, вот заодно мы всех их и увидим»; - «[PERSON], год где-то очерняет начальника управления культуры - [PERSON]. Во всех средствах массовой информации из нее сделали что-то на подобие страшного монстра»; - «…Человек делает все, что хочет, это и есть рейдерство. Человек захватил коммунальное предприятие и никто не может с ним справиться в конце концов; - «ветеранский совет обратился с жалобой на [PERSON], что он собирает деньги с ветеран ВОВ, с этого в общем то и начался конфликт, тогда мы жестко поставили вопрос и начали разбирательство с человеком»; - «вот такие вот чиновники производят такие вот недобросовестные действия, давным-давно известно, что происходит в парке, просто настолько тяжело общаться с людьми, которые не адекватно себя ведут»; «он манипулирует общественным мнением в угоду своим шкурньм интересам»; 08 квітня 2008 року під час прес-конференції, що була проведена в Дніпропетровській міській раді, а саме: мовою оригіналу: - «сотрудники парка ежедневно получают в кассе предприятия по 10 тысяч наличными на закупку строительных материалов, причем ни разу не приносят подтверждающих документов, что они, что либо купили. В общем, это какая-то строительная картель имени [PERSON], которая целыми днями с утра до вечера ищет по городу строительные материалы, которые не может купить целый год»; та 25 червня 2008 року, під час теледебатів на телеканалі «Дніпропетровський державний», а саме: мовою оригіналу: - «13 гектаров земли за время работы и в том числе бывшего директора [PERSON], куда-то делись»; - «[PERSON] установил в парке незарегистрированные кассовые аппараты; - «[PERSON] очень аккуратно и очень целенаправленно складывал чеки в папочку, все время подшивал, ну наверное кому то отчитывался, только забыл он сдать эти кассы в бюджет, забыл сдать эти денежки в бюджет, забыл внести их в баланс своего предприятия, а еще больше забыл уплатить с них налоги. Дорогие жители Днепропетровска, эта сумма составляет 859 000 грн. за 2007 год, что уж там было в 2006, 2005 годах, это [PERSON] будет рассказывать дополнительно», - «уважаемые жители Днепропетровска, он занимался покупкой строительных материалов изо дня в день, из года в год, весь штат во главе с [PERSON] выстраивался в кассу предприятия и, судя по документам, получал по 10 000 гривен наличных денег в руки для того, чтобы купить строительных материалов. Я вам скажу так, это конечно комедия, я не знаю что искал [PERSON] может бить марсианский камень или лунный какой-нибудь, но на протяжении нескольких лет не покупалось ничего. Я вам скажу так, что по отчетам аудиторской компании до 200 000 ежедневно получалось в кассе, причем охранники, механики, потом они наверное эти деньги сдавали, но утром приходили и получали снова»; - «уважаемые друзья, все это называется одним большим словом махинация, за это придется отвечать, но мне обидно, что никто об этом не говорит. Сегодня все кричат, что [PERSON] незаконно уволили, сегодня все, кто об этом кричат, либо его подельники, либо получают с этого дивиденды. Я не собираюсь об этом молчать, потому что иначе, я буду с ним в одной спайке»; - «[PERSON] известный сказочник, фантазер» - є такими, що не відповідають дійсності, зокрема містять відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), а тому суд вважає таку інформацію неправдивою, оскільки на її підтвердження відповідачкою не надано доказів. Суд звертає увагу, що на підтвердження недостовірності інформації, розповсюдженої під час виступів 21.03.2008 року, 08.04.2008 року, 25.06.2008 року у засобах масової інформації відповідачкою [PERSON] відносно роботи КП культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення надано лист від 12.03.2016 року №13/3-2, (а.с. 158, т.1) яким повідомлено, що Дніпропетровською міською радою рішення про здійснення контролю за діяльністю КП культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», з викладанням думки відносно роботи даного підприємства в цілому та окремо по директору цього підприємства [PERSON], не розглядалось та не приймалось, що повністю спростовує надані відповідачкою [PERSON] документи (а.с. 188-227) на підтвердження отримання інформації відповідної депутатської комісії, спеціально створеної для здійснення перевірки, з яких суд вбачає відсутність будь-яких висновків по роботі підприємства та професійної діяльності позивача [PERSON], як директора, окрім наявності доповідних записок у формі докладів з різних приводів, складених безпосередньо начальником управління [PERSON], відповідачкою [PERSON], які не можуть бути прийняти судом до уваги, так як складені заінтересованими особами. Надаючи оцінку висловлюванням відповідачки [PERSON], які мали місце під час прямого ефіру 21 березня 2008 року на телеканалі «Дніпропетровський державний», а саме: мовою оригіналу: - «он же мне уже и свои анализы направляет, отправляет мне свои анализы предстательной железы»; висловлювання, які мали місце 25 червня 2008 року, під час теледебатів на телеканалі «Дніпропетровський державний», а саме: мовою оригіналу: - «ищет с настойчивостью идиота и не может найти строительные материалы», застосовуючи діючі норми права на предмет наявності або відсутності порушень особистих немайнових благ позивача, які охороняються цивільним законодавством згідно зі ст.201 ЦК України, та до яких відносяться: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а честь і гідність, недоторканність і безпека взагалі визнані найвищою соціальною цінністю відповідно до\~Конституції України, тому суд дійшов висновку, що вказані висловлювання використані відповідачкою [PERSON] в брутальній, принизливій та непристойній формі. Оскільки відповідачкою [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження достовірності інформації, висловленої нею під час телевізійних ефірів 21.03.2008 року, 08.04.2008 року, 25.06.2008 року, тому, на думку суду, висловлювання на адресу позивача [PERSON] можуть зачіпати та принижувати його честь, гідність та ділову репутацію, приймаючи до уваги його індивідуальність, особисте сприйняття та уяву про навколишні дійства, що відносяться судом до його права на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства і регламентовані ст.300 ЦК України. Стосовно заявленої представником відповідачки [PERSON] вимоги, щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності в один рік, на підставі чого позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд приймає до уваги безперервність спірних правовідносин між сторонами, а також вимоги ст.268 ЦК України, згідно якої позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом, а тому вважає відмовити, оскільки зазначений спеціальний строк позовної давності застосовується до позовних вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації, що не є предметом спору. Окрім цього, суд вважає даний строк перерваним і не пропущений позивачем, бо вказані в позовній заяві обставини є предметом розгляду у кримінальній справі, по якій до теперішнього часу не закінчено розслідування та у відношенні [PERSON] нема вироку, що набрав законної сили. Судом встановлено протиправне порушення немайнових прав позивача, зокрема честі, гідність та ділової репутації, що підлягає судовому захисту шляхом стягнення моральної шкоди у розмірі 50\~000 грн., визначаючи розмір якої суд виходить з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також враховує співмірність її розміру із заподіяною шкодою здоров'ю позивача, що підтверджується матеріалами справи та медичними документами. Згідно зі ст.88 ЦПК України суд вважає стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 1051 гривню 20 копійок судового збору.

Outcome: partial