Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що раніше він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] , під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя з відповідачкою у них не склалось, у зв`язку з чим відповідно до рішення суду, шлюб між ними розірвано. Відповідно до судового наказу виданого Запорізьким районним судом Запорізької області від 08.02.2018 р., з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів). На даний час донька проживає разом з батьком. Позивач повністю її утримує, забезпечує її одягом, взуттям продуктами харчування. Тому позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача [PERSON] на підставі судового наказу виданого Запорізьким районним судом Запорізької області від 08.02.2018 р. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.08.2020 року відкрито провадження по справі, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу виданого Запорізьким районним судом Запорізької області від 08.02.2018 р., стягнуто з [PERSON] , [INFO] , іпн [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , іпн [NUMBER] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з 24.01.2018 року і до повноліття дитини. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 17.08.2020 р. № 04-28/4-7986 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 21.09.2016 р. по теперішній час. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 13.08.2020 р. № 04-28/4-7866 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 09.12.1980 р. по теперішній час. На даний час син [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови №3Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітня дитина [PERSON] перестав проживати з матір`ю, а став проживати з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved