Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Василівської сільської ради Захарівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його рідна тітка [PERSON] померла [INFO] в с. Василівка Фрунзівського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) на території Василівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 037394. Позивач в установленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Але державний нотаріус Захарівської районної державної нотаріальної контори постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з необхідністю підтвердження факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини разом із спадкодавцем, розбіжністю по - батькові спадкодавця у поданих документах. Представник позивача [PERSON] - адвокат Батченко О.О. в підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовн вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Василівської сільської ради Захарівського району Одеської області в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] в селі Василівка Фрунзівського району Одеської області померла тітка позивача [PERSON] - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №4 від 04.03.1996 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00018561495. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Василівка Фрунзівського району Одеської області. Згідно копії сертифіката серії ОД№037394 виданого на підставі рішення Фрунзівської районної державної адміністрації від 15 липня 1996 р. №259/96, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 7,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 вересня 2018 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно його рідної тітки [PERSON] , 1908 р.н. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області №517/635/18 від 27.12.2018 року , було встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з рідною тіткою [PERSON] , 1908 року народження, за адресою [ADDRESS] не менше п`яти років до дня смерті [PERSON] , яка настала [INFO] та встановлено факт належності правовстановлюючого документу - а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 037394, розміром 7,0 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданий Фрунзівською районною державною адміністрацією 15.07.1996 року та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 394 - на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з положеннями ст. ст. 525 та 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, така дія має бути вчинена протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст. 1217 ЦК. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у ст.81 ч.1 Земельного кодексу України. Чинним законодавством встановлено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі вищевикладеного, у сенсі правового розуміння вимог чинного законодавства, прийнявши до уваги, що спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] за життя не реалізувала своє право на відведення земельної частки(паю) в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД№037394, тобто не набула у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, тому позивач - її племінник має право на визнання за ним визначеного майнового права, яке померла [PERSON] набула на підставі рішення Фрунзівської районної державної адміністрації від 15 липня 1996 р. №259/96. Враховуючи в сукупності усе вищевикладене, а саме те, що позивач по справі хоча і є спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , проте право власності на земельну частку(пай), яке він просить визнати за ним не набула спадкодавеця, а отже і позивач не набуває вказане право власності, а може набути лише право на земельну (частку) пай, що перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 7,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД № 037394, виданого на підставі рішення Фрунзівської районної державної адміністрації від 15 липня 1996 р. №259/96, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 394. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме задоволення позовних вимог в частині визнання права на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 7,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД № 037394, виданого на підставі рішення Фрунзівської районної державної адміністрації від 15 липня 1996 р. №259/96, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 394, яке належало померлій [INFO] [PERSON] .

Outcome: partial