Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до Маріупольської міської ради з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 липня 2015 року померла його мати [PERSON], [INFO], про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 1288 від 22 липня 2015 року та видано свідоцтво про смерть серії І-НО №914670. Після смерті його матері відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS], яка належала їй за правом власності на підставі Закону України Про приватизацію державного житлового фонду. Мати була єдиним власником квартири.У наданий законом шестимісячний строк позивач звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 24 грудня 2015 року на підставі його заяви і наданих документів нотаріус відкрила спадкову справу №756/2015 щодо майна померлої [PERSON] , яка була зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 58418944. 09 червня 2016 року він звернувся для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, однак йому було відмовлено з приводу того, що на свідоцтві про право власності на житло відсутній реєстраційний напис МКП Маріупольське бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на квартиру та відсутня відмітка про реєстрацію права власності на нерухоме майно в електронному реєстрі права власності і відомості про реєстрацію права власності в Державному реєстрі прав не зареєстровані.Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], померлої 22 липня 2015 року, на квартиру [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідач, Маріупольської міської ради, що діє на підставі довіреності, [PERSON]І.у судове засідання не зявилась, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2015 року померла [PERSON], [INFO], про що 22 липня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений актовий запис №1288 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО №914670. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON]Г.є сином померлої [PERSON]. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1994 року, виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради та зареєстрованого за номером 19281. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.07.2016 року право власності на квартиру №35 в будинку №86 впо вулиці Київській в місті Маріуполі не зареєстровано. Згідно наданих державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори відомостей після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 756/2015 на підставі поданих 09.06.2016 року спадкоємцем [PERSON] заяви про прийняття спадщини. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру було відмовлено, оскільки нотаріусу не було надано документи, що посвідчують право власності з відповідною реєстрацією права власності, а також інформація щодо реєстрації права власності відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що державним нотаріусом були винесені відповідні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.06.2016 року. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним.Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі правовстановлюючі документи, які свідчать про право власності померлої на спадкове майно у вигляді вищевказаної квартири, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved