Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу Держземагентства у Тарутинському районі Одеської області, Петрівської - Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області про скасування запису про реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю, визнання його недійсним та зобов'язання вчинити певні дії. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що 01 жовтня 2002 року він на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Петрівської - Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області від 15 вересня 2000 року №13 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 3.79 га, розташовану на території Петрівської - Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №479322. Однак у вищевказаному акті допущена технічна неточність, яка полягає в тому, що в ньому помилково був нанесений план зовнішніх меж земельної ділянки, що належала громадянці [PERSON]. 01 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до відділу Держземагентства у Тарутинському районі Одеської області для внесення виправлень в Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №479322. Однак йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Це і стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява про підтримання позову та з проханням розглянути справу у його відсутність. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились. На адресу суду від них надійшли заяви про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без їх участі. Ця обставина відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 листопада 1997 року [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). 01 жовтня 2002 року [PERSON] на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Петрівської - Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області від 15 вересня 2000 року №13 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 3.79 га, яка знаходиться на території Петрівської - Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №479322, допущена технічна неточність, яка полягає в тому, що в ньому помилково був нанесений план зовнішніх меж земельної ділянки, що належала громадянці [PERSON]. Листом відділу Держземагентства у Тарутинському районі Одеської області від 02 серпня 2013 року № А-51 [PERSON] було відмовлено у внесенні змін до Державного акту на право приватної власності на землю та рекомендовано звернутись до суду. Згідно ч. 2 ст. 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. За змістом «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за №354/3647, розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. Також, даною інструкцією не передбачено можливості внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення. Отже, для того щоб внести зміни у Державний акт, його слід визнати недійсним та зобов'язати проектну організацію, яка була первісним розробником технічної документації із землеустрою, повторно провести всі обміри та виготовити нову технічну документацію. Порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, встановлюється наказом Держкомзему України. Указом Президента України «Про державне агентство земельних ресурсів України» від 08 квітня 2011 року установлено, що Державне агентство земельних ресурсів України є правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно одним з необхідних документів є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. А ст.152 ЗК України, передбачено, що вимагати усунення порушень свого права на землю має власник земельної ділянки або землекористувач. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно-офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання оспорюваного державного акту недійсним та скасування його реєстрації, оскільки позивач фактично позбавлений можливості в інший спосіб поновити порушене право. На підставі викладеного ст. 158, 79-1 ЗК України,

Outcome: approved