Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за номером 10649, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» на суму 21220,02 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис за № 10649 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» не виплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №100932825801 від 11.12.2017 року сум, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4730,06 грн; простроченої заборгованості за комісією - 5961,60 грн.; простроченої заборгованості за процентами - 0,4 грн.; строкової заборгованості за сумою кредиту - 3787,33 грн.; строкової заборгованості за комісією - 496,75 грн.; строкової заборгованості за процентами - 02,02 грн.; неустойки за порушення зобов`язання за кредитом - 5743,86 грн. Позивач зазначає, що відповідно до п.2-2 переліку за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Без наявності таких документів заборгованість не може вважатись безспірною, а виконавчий напис нотаріуса здійснюватися не повинен. Матеріали виконавчого напису складаються з п`яти документів: сам виконавчий напис, копія статуту АТ «ПУМБ», виписка з рахунка, заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №100932825801 від 11.12.2017, письмова вимога (повідомлення). Наявна в матеріалах виконавчого напису виписка з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором 100932825801 не відповідає вимогам до документів такого роду (п.5.6. положення про організацію операційної діяльності в банках України №254, затверджено постановою НБУ від 18.06.03р. №254), тому не є належним доказом для облікових цілей, таким чином в матеріалах виконавчого напису відсутня виписка. Крім зазначеного, в матеріалах виконавчого напису відсутні докази того, що [PERSON] було проінформовано про розмір заборгованості до моменту вчинення напису, зазначене повідомлення мітить трекінг поштового відправлення 05340014335854. Проте, під час перевірки сайту Укрпошти вбачається, що такий номер відсутній. Таким чином, позивач вважає, що у приватного нотаріуса не було документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначає, що суми, які підлягають стягненню, є надмірними, великими та необґрунтованими, при цьому приватний нотаріус не є фахівцем в галузі економіки та фінансів, щоб бездоганно перевірити та визначити суми, які підлягають стягненню, нараховані суми перевищують заборгованість за кредитом, що викликає сумніви в частині арифметичного визначення. За таких обставин позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він не підлягає виконанню. Провадження у справі відкрите ухвалою від 30.04.2021, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.04.2021 було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні. Ухвалою суду від 31.05.2021 за клопотанням позивача витребувано докази - у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі було вчинено виконавчий напис № 10649 від 08.05.2019 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» грошових коштів у розмірі 21220,02 грн. та належним чином засвідчену копію даного виконавчого напису. 10.08.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Учасники справи про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. Від відповідача та третіх осіб відзиву, пояснень, та будь-яких клопотань не надходило. За таких обставин суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи, в тому числі - відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалив про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, судом встановлено наступне. 08.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 10649 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 100932825801 від 11.12.2017, за період з 06.05.2018 по 06.05.2019 року у розмірі 20720,02 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнута плата у розмірі 500,00 грн., а тому загальна сума до стягнення складає 21220,02 грн. Крім копії виконавчого напису, позивачем надано суду копію статуту АТ«ПУМБ», виписку з рахунку [PERSON] , згідно з якою заборгованість останнього перед АТ«ПУМБ» станом на 06.05.2019 становить 20720,02 грн., заяву №100932825801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка по своїй суті є кредитним договором на суму 14941,34 грн., письмову вимогу повідомлення від 21.03.2019, якою [PERSON] повідомлено про наявність вказаного боргу перед АТ «ПУМБ» та запропоновано негайно його погасити, копія трекінгу Укрпошти про відправлення за номером 05340014354854. Як видно із матеріалів справи, вказані копії позивач отримав на свій запит від приватного нотаріуса Хари Н.С. Тому, незважаючи на те, що ухвала суду про витребування доказів останнім не виконана, суд визнає надані позивачем вищевказані копії документів /а.с.36-44/ доказами у справі, якими він обгрунтовує свої вимоги. 21.06.2019 приватним виконавцем Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59394950 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 21220,02 грн. /а.с.77/. 02.07.2019 Приватним виконавцем Юхименко О.Л. винесено постанову у виконавчому провадженні №59394950 про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, оскільки приватним виконавцем було встановлено, що [PERSON] отримує дохід від Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» /а.с.79/. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із факту вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Згідно з п.2 цього Переліку, зі змінами та доповненнями, для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Підпунктами 1.1.,1.2 п.1 гл.16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більш ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Аналіз зазначеної норми Закону свідчить про те, що відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Отже відповідно до норми цієї статті Закону, обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору щодо заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд вважає, що захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17. На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Незважаючи на надсилання ухвали про витребування у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі було вчинено виконавчий напис № 10649 від 08.05.2019 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» грошових коштів у розмірі 21220,02 грн. та належним чином засвідчену копію даного виконавчого напису, суду не надано. Також суду не було надано доказів того, що кредитором боржнику направлялася письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, оскільки роздруківка з трекінг номером сайту Укрпошта не є підтвердженням відправлення вимоги у даному випадку, оскільки під час перевірки виявлено некоректний ідентифікатор поштового відправлення. Крім того, підтвердження відправлення не містить опису вкладення до листа, а тому не може бути підтвердженням відправлення саме вимоги. Відповідно до п.4.10 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою НБУ №254 від 18.06.2003 первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п.5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Судом встановлено, що виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення за кредитним договором 100932825801 не відповідає нормам вищезазначеного положення, зокрема не містить дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Як зазначено у п.10 Узагальнення ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів): б) документи що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд враховує також, що боржник (позивач у справі) фактично не згоден з сумою заборгованості, на яку нотаріусом виданий виконавчий напис, тому вважає, що за умови ненадання доказів відповідачем, надані позивачем докази свідчать про недоведеність суми заборгованості, яка не може бути розцінена, як безспірна. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належним чином оформлені первинні документи (виписки) за кредитним договором № 100932825801 від 11.12.2017 та особовим рахунком позичальника (позивача), які були надані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису та відображали суму проведених операцій по зарахуванню коштів у разі їх надходження від боржника на погашення заборгованості, суд вважає, що у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення ним виконавчого напису про стягнення суми заборгованості за цим кредитним договором). Суд також вважає за доцільне врахувати у даному випадку позицію Пленуму Верховного Суду України, викладену в Постанові № 2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», згідно з п.13 якої при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Окрім того, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 було внесенозміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 вищевказану постанову залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду 20 червня 2018 року відмовила у перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на цей час діє редакція Переліку, затверджена Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, якою передбачено можливість вчинення виконавчого напису нотаріусу тільки на нотаріально посвідченому кредитному договорі. Саме такої позиції дотримався Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, провадження № 61-14105св18. З врахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду доказів того, що виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально посвідчений, суд приймає позицію позивача, який не погоджується із вчиненим у відношенні нього виконавчим написом, який не відповідає вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки вчинений на непосвідчениму нотаріусом кредитному договорі, і вважає, що оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, як зазначено вище, судом встановлено відсутність доказів безспірності заборгованості, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд при цьому керується правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17, від 10.10.2018 у справі № 405/1015/17 та Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, які відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мають застосовуватись іншими судами до відповідних правовідносин. При цьому, суд враховує, що доказів на спростування зазначеного відповідачем та приватним нотаріусом суду надано не було. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі у розмірі 908 грн. - за подання позовної заяви, та 454 грн за подання зави про забезпечення позову. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved