Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позові вказав, що 25.07.2016 року відповідач керуючи автомобілем [NUMBER], перед здійсненням повороту наліво не переконався, що це буде безпечно для інших учасників руху, та не надав перевагу в русі мотоциклу «Мінськ-125» днз 05-39 ПОЖ під керуванням позивача, котрий здійснював обгін, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Згідно висновку судово-медичної експертизи [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Згідно постанови Лубенського міськрайонного суду від 08.12.2016 року [PERSON] своїми діями порушив п.п.10.1 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Водночас, провадження по справі закрито у звязку із закінченням на момент розгляду строків притягнення до адміністративної відповідальності. Кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Позивач стверджує, що внаслідок ДТП він зазнав моральної шкоди, яка полягає в тому, що він близько місяця був вимушений лікувати отримані тілесні ушкодження, терпіти фізичні страждання внаслідок нестерпного болю. Повністю було пошкоджено мотоцикл [PERSON] Перелічені обставини потягли за собою психологічний розлад у позивача, призвели до виникнення депресивного стану, він став роздратованим, виник страх бути учасником дорожнього руху, його настрій погіршився, зявилася емоційна напруга, що негативно відбилося на стосунках з оточуючими. Також, позивач посилається на те, що відповідач жодного разу не вибачився перед ним та не жодним чином не компенсував завданої шкоди. Позивач прохає суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в 30000 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що постановою Дубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП. При цьому, в постанові суду встановлено, що 25.07.2016 року о 17 годині в м.Лубни по вул.Садовій водій [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ 211340 д.н.з. [NUMBER], перед здійсненням повороту наліво не переконався, що це буде безпечно для інших учасників руху, та не надав переваги в русі мотоциклу Мінськ-125 д.н.з. 05-39 ПОЖ під керуванням [PERSON], котрий здійснював його обгін, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Судом встановлено, що [PERSON] порушив п.п.10.1 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. /а.с.5/ Відповідно до ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою начальника слідчого відділу Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 19 жовтня 2016 року кримінальне провадження по факту вказаного ДТП за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження. В ході досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу, згідно висновку якої №290 від 03.08.2016 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді ділянки депігментації шкіри по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, яка є наслідком загоювання садна, ділянки депігментації переривчастої та зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, яка є наслідком загоювання садна, поверхнева рана по тильній поверхні правої стопи у основі пальців, поверхнева рана по внутрішній поверхні правої стопи, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. /а.с.46/ Згідно виписки Станції екстреної медичної допомоги №3 м.Лубни від 27.03.2017 року №173 до [PERSON] о 17 годині 38 хвилин 25.07.2016 року на виклик виїхала бригада швидкої допомоги, яка встановила діагноз «забой мяких тканин правого колінного суглобу, ссадина правого ліктя, стегна». /а.с.10/ Таким чином, судом встановлено, що позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої з вини відповідача [PERSON] були заподіяні легкі тілесні ушкодження. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7796/840 вбачається, що [PERSON] в період з 25.07.2016 року по 28.07.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з діагнозом «забій, зсадини правого ліктьового та колінного суглобів». /а.с.9/ Суд враховує розяснення, викладені в п.3 ППВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. На думку суду, безперечно, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка полягає в моральних переживаннях через ушкодження здоровя, необхідність подальшого лікування отриманих ушкоджень та фізичні страждання у звязку з цим. Природньо, що вказані негативні наслідки ДТП призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача через неможливість продовження активного громадського життя. Водночас, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування моральної шкоди не відповідає тривалості та ступеню втрат немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, яких зазнав позивач. Так, отримані тілесні ушкодження є незначними за ступенем тяжкості відносяться до легких, тривалість перебування позивача на стаціонарному лікуванні у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями складає лише три дні. Будь-яких інших доказів на підтвердження тривалості та глибини моральних страждань [PERSON] не надав. Враховуючи викладене, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню - в розмірі, що відповідає характеру правопорушення, глибині моральних страждань позивача. При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, та вважає за необхідне стягнути моральну шкоду в розмірі чотирьох тисяч гривень. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial