Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 03.06.2020 між ним та [PERSON] був укладений договір позики про надання 20000,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 300 доларів США за користування коштами по строку до 05 числа кожного місяці зі строком повернення коштів в іноземній валюті до 03.06.2021. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики відповідачем надана відповідна розписка від 03.06.2020. 26.05.2021 рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору позики та стягнення заборгованості задоволено, договір позики від 03.06.2020 розірвано, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 03.06.2020 в розмірі 20 000,00 доларів США, що на день подання позовної заяви 04.03.2021 складає 571 166, 00 грн та заборгованість по сплаті процентів за правомірне користування коштами в розмірі 1 635 доларів США, що на день подання позовної заяви 04.03.2021 складає 46 127, 35 грн. Позивач вказує на те, що станом на день звернення з цим позовом рішення у справі № 539/4112/20 не вступило в законну силу, позивач продовжує користуватися коштами, взятими в позику та повинна сплачувати щомісячні проценти в розмірі 300 доларів США. Позивач збільшив позовні вимоги, подавши до суду заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 03.06.2020 по сплаті процентів за правомірне користування коштами за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2021 в сумі 2300 доларів США, що станом на 02.11.2021 становить в еквіваленті 61968,38 грн, 3% річних з суми позики в розмірі 16430,46 грн. Крім того, позивач вказує на те, що за несвоєчасне повернення коштів та накопичення відповідачем заборгованості він поніс моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що вчинені відповідачем у зв`язку з її протиправною поведінкою, її діях, спрямованих на ухилення від виконання своїх зобов`язань. Попри розгляд справи в суді, позивачка до ухвалення рішення суду від 26.05.2021 продала все своє нерухоме майно, які на думку позивача, спричинили негативні наслідки та посилення відчуття безпорадності і незворотньої втрати майна ( грошових коштів), наданих у позику другу сім`ї, тобто відповідачу. Попри отримання від [PERSON] 11.02.2021 розписки про згоду на продаж магазину для розрахунків з ним по позиці та обіцянки продати магазин якомога вигідніше, без примусового продажу у виконавчому провадженні на виконання судового рішення, [PERSON] ввела позивача в оману та фактично залишила свого позикодавця ні з чим. Тим самим завдала моральних страждань, які він оцінює у 200000,00 грн. Ухвалою від 20.07.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу у свою відсутність, збільшені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов не визнають, заперечують проти його задоволення, посилаючись на відзив, який ними був наданий попередньо до суду, в якому [PERSON] заперечує проти стягнення з неї боргу в частині 3% річних в розмірі 16430,46 грн та 200000,00 грн моральної шкоди, оскільки 3% річних від простроченої суми не передбачено договором, в якому вже визначений розмір процентів річних в розмірі 300 доларів США щомісячно, що прямо вказано приписами ст. 625 ЦК України. Крім того, відповідач заперечувала проти стягнення з неї 200000,00 грон моральної шкоди, оскільки на протязі 7 років з часу взяття в борг 20000 доларів США у [PERSON] , вона за взаємною згодою, кожен рік поновлювала розписку і щомісяця виплачувала позивачу проценти за користування його грошовими коштами в середньому в сумі 300 доларів США. Всього за сім років до 30.06.2020 нею [PERSON] було сплачено 24300 доларів США, що не заперечується позивачем. Тобто, катастрофічні матеріальні втрати [PERSON] та колосальна моральна шкода в розмірі 200000,00 грн, не аргументована, надумана і безпідставна. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно з розпискою від 03.06.2020 [PERSON] отримала від [PERSON] позику у розмірі 20000 доларів США, з виплатою процентів в розмірі 300 доларів США щомісячно за використання позики ( до 05 числа кожного місяця), які зобов`язалась повернути в строк до 03.06.2021. ( а.с.6). Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі. Згідно письмової розписки позивача [PERSON] , наданої 11.02.2021 він отримав від [PERSON] кошти за невиплаченими відсотками згідно боргу за червень, липень, серпень 2020 року в розмірі 300 доларів США за кожний місяць, тобто 900 доларів США. Крім того, не заперечував проти продажу магазину [PERSON] для погашення заборгованості перед ним по розписці від 03.06.2020.( а.с.7). Через несвоєчасне виконання умов договору позики позивач 08.12.2020 звернувся до суду з позовом про розірвання договору позики та стягнення заборгованості. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 26.05.2021 були задоволені позовні вимоги [PERSON] , договір позики від 03.06.2020 розірвано, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 03.06.2020 в розмірі 20 000,00 доларів США, що на день подання позовної заяви 04.03.2021 складає 571 166, 00 грн., та заборгованість по сплаті процентів за правомірне користування коштами в розмірі 1 635 доларів США, що на день подання позовної заяви 04.03.2021 складає 46 127, 35 грн.( а.с.10-12). Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.06.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 840,80 грн, судовий збір в розмірі 6178,59 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, а всього стягнуто 17019,39 грн.( а.с.13). Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.10.2021 апеляційну скаргу [PERSON] на рішення суду від 26.05.2021 залишено без задоволення. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2021 та додаткове рішення від 01.06.2021- залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України). За умовами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлений факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] в борг грошових коштів в розмірі 20000 доларів США. Строк дії договору позики від 03.06.2020 закінчується 03.06.2021 ( а.с.6). Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2021, договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Рішення набрало законної сили 20.10.2021 року. Таким чином, оскільки рішення суду про розірвання договору набрало законної сили після закінчення строку дії договору, обумовленого сторонами, суд дійшов висновку, що в даному випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти у розімрі 300 доларів США щомісячно, припинилося після спливу визначеного договором строку користування коштами, тобто 03.06.2021 року. Аналогічний правовий висновок викладений ВП ВС у Постанові № 444/9519/12 від 28.03.2018 року. Враховуючи, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по сплаті процентів за правомірне користування коштами за період з 03.09.2020 року по 03.03.2021 року, стягненню з відповідача підлягають проценти, обумовлені договором, з 03.03.2021 року по 03.06.2021 року 900 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення становить 24456,51 грн. Починаючи з 04.06.2021 року права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Визначення суми трьох процентів річних з 04.06.2021 року по дату ухвалення рішення: прострочена сума боргу 20 000 доларів США х 3% х кількість днів прострочення : 365 : 100 = 20000 х 3% х 180 днів : 365 :100 = 295,90 доларів США, що в еквіваленті становить 8040,50 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи ту обставину, що факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру з боку відповідача позивачем не доведений, а також те, що між сторонами виникли договірні відносини, суд не вбачає підстав, передбачених законом, для покладення відповідальності з відшкодування моральної шкоди на відповідача по справі. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам: 2784,10 грн. за подачу позову + 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову = 3238,10 грн.; пред`явлено вимог на 278398,84 грн., задоволено - 32497,01, тобто на 12%, що від 3238,10 грн. становить 388,60 грн.

Outcome: partial