Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Барської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він у 2007 році купив гараж № [NUMBER] , який розташований в [ADDRESS] , без відповідних документів. Вказав, що користується ним до цього часу, але правовстановлюючого документа на цей гараж у нього немає. Гараж побудований в 1995 році без жодних на те дозволів, проектна та робоча документація на будівництво гаража не розроблялась. Зазначив, що рішенням 46 сесії 5 скликання Барської міської ради позивачеві надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, де розташований гараж. Далі він отримав державний акт на цю земельну ділянку і були встановлені межові знаки. На підставі викладеного просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж за [ADDRESS] , основною площею 34.6 кв. м, висотою 2.2 м, площею основи забудови 40.6 кв. м. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. До суду надійшла також заява від Барської міської ради за підписом міського голови В. Саволюка про визнання позову, згідно з якою відповідач повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти їх задоволення. Від представника Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Вініцької Б. А. надійшли письмові пояснення, в яких представник вказала, що позивач звертався до Департаменту із питанням прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта нерухомості, однак отримав відповідь, що на сьогодні існує тільки судовий порядок вирішення такого спору. Також просила провести розгляд справи без участі Департаменту. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його гараж знаходиться через один від гаража позивача. Зазначив, що гараж [PERSON] не порушує прав та інтересів інших власників сусідніх гаражів та нарікань щодо користування гаражем [PERSON] від сусідів він не чув. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що гараж позивача межує з її гаражем. Зазначила, що гараж [PERSON] знаходиться в непоганому стані, нарікань від сусідів щодо користування [PERSON] цим гаражем не було. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З аналізу норм статті 206 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний перевірити, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на визнання позову, чи не суперечить визнання позову відповідачем закону і чи не порушує таке визнання позову прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 09.02.2010 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0040 га в [ADDRESS] для індивідуального гаражного будівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови міста. Таке підтверджується рішенням 46 сесії 5 скликання Барської міської ради від 09.02.2010. На підставі рішення Барської міської ради 3 сесії 6 скликання від 10.12.2010 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 772129 від 30.08.2012. Земельна ділянка має площу 0,0040га, кадастровий номер 0520210100:01:033:0082, розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів. Цей факт підтверджується доданим до матеріалів справи державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 772129 від 30.08.2012. У подальшому [ADDRESS] була перейменована на вулицю Каштанова, що визнали сторони у судовому засіданні. 23.01.2020 спірному гаражу присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Барської міської ради № 11 від 23.01.2020. У рішенні вказано, що гараж належить [PERSON] Гараж № [NUMBER] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , збудований в 1995 році, загальна площа його становить 34,6 кв. м. та вартість 49838 гривень. Ці обставини підтверджуються технічним паспортом № 66, виданим КП «Барське районне бюро технічної інвентаризації» 30.01.2020 та висновком про технічну характеристику № 57, виданим КП «Барське районне бюро технічної інвентаризації» 30.01.2020. За результатами проведення технічного обстеження будівлі гаражу по [ADDRESS] встановлено її відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель та споруд. Технічний стан будівлі в цілому - задовільний. Ці обставини підтверджуються висновком звіту № 035-20-ТЗ про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будівлі гаражу від 25.08.2020, який виготовлено експертом з технічного обстеження будівель і споруд ТОВ «ВІН-ГІД ІНЖИНІРИНГ». 18.02.2020 позивач звернувся до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області з питанням прийняття самочинно збудованого гаража в експлуатацію. Позивачу було надано письмову відповідь у формі листа, у якій Департамент роз`яснив, що як орган державної влади зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У письмовій відповіді Департамент навів норми статті 376 ЦК України і пункту 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2001 №461. Ці обставини підтверджуються листом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №1002-1616-1.16 від 25.11.2020. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до частини 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 18.04.2019 у справі № 306/2140/17, від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17-ц, від 26.12.2018 у справі №727/720/17, від 07.02.2018 у справі № 127/18746/15-ц. Згідно з пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Оскільки будівництво гаража здійснене ще у 1995 без відповідної дозвільної документації і без відведення земельної ділянки для цієї мети, гараж є самочинно збудованим об`єктом. На час розгляду справи земельна ділянка під гаражем надана позивачу у власність з цільовим призначенням - для будівництва індивідуального гаража. З досліджених у судовому засіданні доказів, у тому числі показань свідків, не встановлено будь-яких підстав для висновку, що спірний гараж порушує права та інтереси інших осіб, або перебуває у неналежному технічному стані. Позивач володіє гаражем з 2007 року, під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили, що за цей час держава в особі контролюючих органів мала до позивача будь-які претензії з приводу самочинно збудованого гаража. Позивач бажає офіційно оформити своє володіння майном, звертався до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області з питанням прийняття спірного гаража в експлуатацію, однак отримав роз`яснення про неможливість позасудового вирішення питання. З огляду на зміст листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області №1002-1616-1.16 від 25.11.2020, письмові пояснення Департаменту №1002-33-1.16 від 28.01.2021, який було залучено судом до участі у справі, в яких Департамент підтвердив звернення позивача з питанням про прийняття гаража в експлуатацію, суд вважає, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, відсутність рішення якого щодо суті питання дають підстави для висновку про наявність спору про право. На підставі вказаних норм законодавства і наведених мотивів суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудований гараж № [NUMBER] , який розташований по [ADDRESS] .

Outcome: approved