Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Барського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо свого сина, спільно з дитиною не проживає, не цікавиться його життям, навіть не телефонує, не цікавиться здоров'ям, не приймає участі у його вихованні, навчанні, догляді та фізичному розвитку, матеріальної допомоги не надає. Крім того, відповідач 04.01.2011 офіційно відмовилася від утримання та виховання сина. [PERSON] останніми роками постійно проживає з батьком - [PERSON], повністю перебуває на його утриманні. Оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків, тому позивач змушений звертатись до суду, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] та стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 06.07.2013 (а.с. 7), у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (ч. 9 ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Зозуляк В.Л., яка діє на підставі довіреності від 10.02.2014 №01-1-36/339 (а.с. 24), позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться дитиною взагалі, тому її потрібно позбавити батьківських прав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що у матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача. Суд, заслухавши думку представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1. Батьками [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до даних довідки Навчально-виховного комплексу «ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 - гімназія» м. Бар №183 від 20.11.2013, відповідач [PERSON] за час навчання сина [PERSON] не відвідувала школу та не цікавилася успіхами сина (а.с. 9). Відповідно до даних копії заяви [PERSON] від 04.01.2011, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснодембським О.А. та зареєстрованою у реєстрі за №2, відповідач відмовилася від утримання та виховання свого малолітнього сина [PERSON] (а.с. 10). Питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] було предметом розгляду органу опіки і піклування Барської районної державної адміністрації. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Барської районної державної адміністрації від 09.12.2013 №01-1-36/3807 є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Даний висновок Барською районною державною адміністрацією було прийнято на підставі висновку районної комісії з питань захисту прав дитини та служби у справах дітей Барської РДА «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] в інтересах її малолітнього сина [PERSON], [INFO]», норм законодавства у сфері сімейних відносин та охорони дитинства, а також з урахуванням умов проживання, що створені позивачем для дитини (а.с. 13-14). Згідно з даними акту обстеження матеріально-побутових умов від 19.11.2013, та акту перевірки матеріально-побутових умов від 18.11.2013, складених комісією Підлісноялтушківської сільської ради Барського району Вінницької області, [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на його утримані, умови проживання задовільні, дитина має окрему кімнату (а.с. 11-12). Згідно з даними довідки №3060 від 21.11.2013 Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, позивач [PERSON] має постійний дохід, а саме: отримує пенсію за вислугу років (а.с. 15). На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання свого сина, оскільки більше 4 років не проявляє жодної батьківської турботи, не спілкується з дитиною та не надає допомоги на його утримання. Суд ураховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до п. 16 якого ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у частині позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON]. Вирішуючи чи підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не позбавляється обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Згідно п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дітей присуджуються у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Таким чином, оскільки відповідач не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: задовільний стан здоров'я дитини та платника аліментів, відсутність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, батьків; та прийшов висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом (22.01.2014) і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн, що документально підтверджені (а.с. 1, 2), слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 164, 165 СК України, ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3,

Outcome: approved