Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та просив суд, витребувати з чужого незаконного володіння, а саме з незаконного володіння відповідача [PERSON], належний позивачу на праві приватної власності автобус «ПАЗ-32054-07», реєстраційний номер «[NUMBER]». У разі відсутності витребуваного майна стягнути з відповідача [PERSON] його вартість у розмірі 119960, 00 гривень на користь позивача. В обґрунтування позову вказано, що відповідач безпідставно не повертає транспортний засіб позивачу. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБІ Банк» про визнання права власності та стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування вказано, що він сплачував кошти за погашення кредитного зобов'язання за позивача і тому має право власності на транспортний засіб, який перебуває у його володінні. Представники позивача [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Заперечували проти вимог зустрічного позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, заперечував поти позову, вказав, що він має законне право на автомобіль так як за домовленістю із позивачем, сплачував кошти за [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що 16 березня 2007 року, позивач уклав кредитний договір №78\\гр з ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», згідно якого йому були надані у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на загальну суму 119 960, 00 гривень для придбання автобусу «ПАЗ-32054-07», реєстраційний номер «[NUMBER]», згідно з договором купівлі-продажу №5 від 05 березня 2007 року, який був укладений між позивачем [PERSON] та приватним підприємством «Компанія XXI вік». Згідно вказаного кредитного договору, позивач [PERSON] зобов'язаний повернути грошові кошти в строк до 15 березня 2011 року. За вказаний період часу, позивач [PERSON] в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед банком, повернув в повному обсязі грошові кошти у 2009 році, які були надані позивачу в якості кредиту. Після оформлення кредитного договору та придбання транспортного засобу - автобусу - позивач розпочав самостійну роботу на ньому, здійснюючі пасажирські перевезення за міським маршрутом №372, починаючі з 2007 року по серпень 2010 року. За вказаний період часу, позивач повністю розрахувався з банком за вищевказаним кредитним договором. З серпня 2010 році, позивач [PERSON] домовився з відповідачем по справі [PERSON] про те, що він ([PERSON].) буде працювати на його приватному підприємстві в якості водія на належному [PERSON] вищевказаному автобусі в якості водія на міському маршруті №79 для здійснення пасажирських перевезень. Після отримання згоди відповідача, позивач працював у нього в період часу з серпня 2010 року по грудень 2013 року. За вказаний період роботи, а саме 04 лютого 2013 року, позивач [PERSON] надав на ім'я відповідача [PERSON] довіреність, якою уповноважив його розпоряджатися на свій розсуд вищевказаним транспортним засобом - автобусом «ПАЗ-32054-07», реєстраційний номер «[NUMBER]». Вказана довіреність була оформлена за вимогою відповідача [PERSON] начебто для оформлення роботи [PERSON], тобто дану довіреність відповідач отримав від позивача незаконно, шляхом введення мене в оману, оскільки я йому повністю довіряв. Після цього відповідач по справі [PERSON] самовільно, без будь-яких правових підстав, за допомогою наданої йому довіреності, забрав у позивача належний йому на праві приватної власності вищевказаний автобус, а також технічні документі на транспортний засіб. Відповідач [PERSON], пояснив, що він начебто сплатив до банку частину грошових коштів, які позивач був винен виплачувати банку згідно вищевказаного договору кредиту, а саме 24 445, 54 гривень - за наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, а також 90 000, 00 гривень - за вищевказаним кредитним договором та, відповідно, він, тобто відповідач, має право на володіння та користування вказаним транспортним засобом. Дане ствердження відповідача по справі не відповідає дійсності, оскільки усі належні платежі сплачені до банку здійснював саме позивач [PERSON] Вказаний висновок підтверджено довідкою (а.с.9). Таким чином відповідач по справі незаконно, без будь-якої правової підстави заволодів належним позивачу на праві приватної власності рухомим майном, а саме вказаним автобусом «ПАЗ-32054-07». Згідно до вимог статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 528 ЦК України визначені підстави для виконання обов'язку боржника іншою особою так виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Письмового договору про заміну боржника між сторонами по справі не було, але банк приймав від [PERSON] платежі по кредитному Договору, та оформляв їх розрахунковими документами. Однак дана обставина не може тягнути за собою ніяких юридичних наслідків, оскільки вказані дії між сторонами не оформлені належним чином та відповідно до закону. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд приходить до переконання, що позивачем, у судовому засіданні доведено належність йому майна - спірного транспортного засобу на праві власності, і тому, вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння підлягають частковому задоволенню, а саме у витребуванні з чужого незаконного володіння шляхом вилучення у [PERSON] належний на праві приватної власності [PERSON] автобус «ПАЗ-32054-07» реєстраційний номер «[NUMBER]», вартістю 119 960 гривень та передачі його [PERSON] Інші вимоги основного та зустрічного позову не підлягають задоволенню, як такі що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і відповідно до ст. 3,11, 15,16, 387, 528, 1212 ЦК України, ст. 88, 212 -215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial