Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. На обґрунтування\~позову зазначено,\~що [PERSON]\~та [PERSON]\~мають спільну\~дитину [PERSON],\~[INFO].\~Спільно з\~відповідачем та\~дочкою [PERSON]\~вони проживали\~до вересня\~2016\~року.\~На даний\~час дитина\~[PERSON]\~проживає разом\~з ним\~за адресою\~[ADDRESS].\~Відповідач [PERSON]\~проживає окремо\~та не\~надає матеріальної\~допомоги на\~утримання дитини.\~[PERSON] має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За місцем мешкання створені належні умови для проживання дитини. Відповідач не надає дитині належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоровя дитини умов проживання, тому [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили суд її задовольнити з підстав наведених у ній. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ст.\~206\~ЦПК України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнала позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Враховуючи пояснення позивача, третьої особи, думку відповідача викладену в заяві, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія І-КЕ №141798, виданим 15.09.2011 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Відповідно до довідок виданих 27.08.2018 року 16.10.2018 року Дошкільним навчальним закладом комбінованого типу № 78, дитина - [PERSON] в період з 01.09.2016 року по 31.08.2018 року відвідувала дошкільний навчальний заклад комбінованого типу № 78 Кременчуцької міської ради Полтавської області. Під час перебування в дошкільному навчальному закладі дитина отримала необхідні знання з усіх розділів, відвідування навчального закладу забезпечував батько дитини [PERSON] На даний час [PERSON] навчається в 2018/2019 навчальному році у 1-Д класі Кременчуцького навчально виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів ліцей №30 імені [PERSON]», що підтверджується довідкою №142, виданою 27.09.2018 року КНВК №30. Листом № 02-07/459 виданим 25.10.2018 року КНВК «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - ліцей» №30 імені [PERSON] Кременчуцької міської ради Полтавської області, повідомлено, що документи для зарахування дитини до навчального закладу [PERSON] подавав батько [PERSON] Позивач відвідує батьківські збори, був на святі «Першого дзвоника», постійно цікавиться навчанням дитини, відводить та забирає дитину з навчального закладу, в період навчання батько [PERSON] та дід [PERSON], матір дитини [PERSON] протягом навчального періоду не відвідувала навчальний заклад, навчанням дитини не цікавиться. Комунальне некомерційне медичне підприємство «Центр первинної медико санітарної допомоги №3» м. Кременчука листом №1579/19б від 16.11.2018 року повідомило, що дитина [PERSON], [INFO], проживає за адресою [INFO] та перебуває під наглядом лікаря педіатра дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини. З 01.05.2017 року, на прийом до лікаря педіатра дільничного дитину приводив батько. Рекомендації лікаря педіатра дільничного, щодо щеплень дитини виконував батько. Довідкою № 271 учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обовязкового медичного профілактичного огляду, виданою 24.05.2018 року, підтверджено, що [PERSON] є здоровою та має фізичний розвиток середній. На даний час дитина [PERSON] разом зі своїм батьком [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Цей факт підтверджено актом, складеним 16.10.2018 року заступником начальника РРЦ [PERSON], паспортистом РРЦ [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки № 1291, виданої 10.10.2018 року ПП «Явір - 2000», [PERSON] працює у ПП «Явір-2000» на посаді інспектор пульту централізованого спостереження та за період з січня 2018 року по вересень 2018 року йому нараховано заробітну плату в розмірі 33 673 грн. 65 коп. Згідно характеристики виданої ПП «Явір - 2000», [PERSON] за період роботи зарекомендував себе з позитивного боку, як відповідальний та професійний фахівець. Серед особистих якостей відзначено постійне прагнення до розвитку та самовдосконалення. Посадові обовязки виконує в повному обсязі та характеризується виконавчою дисциплінованістю, тактовністю та комунікабельністю. За характером спокійний та врівноважений, користується повагою у колективі. [PERSON] не предявляв до виконання виконавчий документ та не отримував аліменти з [PERSON] в період з 01.05.2017 року по 01.05.2018 року на утримання доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 48544, виданою 15.06.2018 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області [PERSON] Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до\~положень ст. 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 5 ст.\~19\~СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 125 від 25.01.2019 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини для гармонійного розвитку дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON], з батьком, [PERSON], у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 142 ЦПК України та ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов підлягає задоволенню та відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved