Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним 23 років. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 17.08.1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] у них народився син - [PERSON] угли, який є позивачем по справі. Рішенням Наманганського міжрайонного суду з цивільних справ від 21.02.2002 року № 432 було постановлено утримання аліментів в розмірі 1/4 частини від щомісячних доходів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Дане рішення суду було пред`явлено [PERSON] до примусового виконання На підставі виконавчого листа № 432 від 21.02.2002 року до відділу Судових виконавців міста Наманган республіки Узбекістан. Виконавчий лист був зарахований у діловодство відділу 13.02.2009 року. Було відкрите виконавче провадження. Розрахунок заборгованості по аліментам був здійснений виходячи з середньої заробітної плати Республіки Узбекістан, так як боржник не значився працюючим у Республіці Узбекістан. Нараховані аліменти від середнього заробітку, [PERSON] сплачував через свою матір, яка проживала в республіці Узбекистан, і яка фактично вносила кошти через банківську установу. 01.01.2016 року, син стягувача і боржника - [PERSON] угли досяг повноліття. Так як, нараховані виходячи з середнього заробітку аліменти боржник сплатив в повному обсязі і дитина досягла повноліття, виконавче провадження було закрите. Після закриття виконавчого провадження виявилося, що [PERSON] у 2009 році покинув територію Узбекістану і став мешкати на території Російської Федерації, де в період часу з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року працював в компанії ТОВ «Норлголд менеджмент» та отримав дохід в розмірі 5 046 869,00 рублів РФ, що підтверджується довідкою з компанії від 12.10.2016 року. Враховуючи, що в період часу з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року нарахування аліментів державним виконавцем здійснювалося виходячи з середньої заробітної плати, однак боржник в дійсності в цей період працював і отримував набагато більший заробіток, [PERSON] був зроблений висновок, що [PERSON] умисно ухилився від сплати частини аліментів, яка склала 1 261 717,00 рублів Російської Федерації. Дана заборгованість є різницею між 1/4 часткою аліментів, нарахованих з середньої заробітної плати по Республіці Узбекістан, і фактично отриманою заробітною платою боржником, яку він скрив. Враховуючи інформацію про працевлаштування боржника у Російській федерації, [PERSON] звернулася з заявою до органів МВС, та за цим фактом УВС м. Наманган УВС Наманганської області МВС Республіки Узбекістан була порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 122 КК Республіки Узбекістан (ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини). [PERSON] було заочно висунуте обвинувачення та 15.09.2017 року його оголошено у розшук СВ УВС Наманган. 12.11.2017 року [PERSON] був затриманий у Російській федерації, однак 14.11.2017 року звільнений з-під варти у зв`язку з тим, що санкція статті, по якій він обвинувачувався, передбачала покарання, нижче, ніж 1 рік позбавлення волі. Крім того, [PERSON] звернулася до Московського міського суду Російської Федерації з заявою про визнання і примусове виконання рішення Намагманського міжрайонного суду Республіки Узбекістан. Ухвалою Московського районного суду від 24.05.2017р. заява [PERSON] була задоволена. Виданий виконавчий лист, який [PERSON] пред`явила до примусового виконання до виконавчої служби м.Москви. Було відкрите виконавче провадження. Однак стягнення у даному виконавчому провадженні не було проведено, так як виявилося, що [PERSON] задовго до судового розгляду покинув територію Росії, переїхавши мешкати до України (приблизно у 2011 році) і отримав громадянство України (У 2015 році). На думку позивача, на території України [PERSON] працював і отримував заробіток, з якого не сплачував аліменти, скриваючи його від органів виконавчої служби Республіки Узбекістан. Так, з вересня 2011 року по вересень 2015р. боржник [PERSON] працював на території України в компанії Australian GeoExploration & Mining; з листопада 2015р. - У Alt Com Group; з жовтня 2016р. - у Engineering, Mashing & Tools Co; з 02.11.2016р. - у пат«Фінпрофіль». У вказаних підприємствах на території України боржник займав керівні посади. Таким чином,\~боржник [PERSON] ,\~працюючи на\~керівних посадах\~на різних\~підприємствах на\~території України\~в період\~часу з\~2011\~по 2016\~роки отримував заробітну плату, яка перевищувала розмір середнього заробітку по Республіці Узбекістан, з якого нараховувалися і виплачувалися аліменти на дитину. Крім того, коли [PERSON] у 2016 році отримала довідку з компанії ТОВ «Норлголд менеджмент» Російської Федерації від 12.10.2016 року про реальний розмір заробітку боржника, вона звернулася з заявою до виконавчої служби. Рішенням судового виконавця м. Наманган від 05.12.2016р. виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 432 від 21.02.2002 року було поновлено. Здійснений перерахунок заборгованості по аліментам з урахуванням цього заробітку. На теперішній час дана заборгованість не погашена. На підтвердження поновлення виконавчого провадження додаю до позову копію рішення судового виконавця від 05.12.2016 року. Отже, [PERSON] в період виконання рішення Намаганського міжрайонного суду з 01.10.2009 року по 31.03.2011 року працював на території Російської Федерації, а з 2011 по 2016 роки працював на території України, де отримував доходи, про які не повідомив державного виконавця і не сплачував з них аліменти на дитину. Так як була встановлена інформація, що [PERSON] постійно проживає на території України, є громадянином України, отримує в Україні постійний дохід, [PERSON] звернулася 25.10.2017р. до Міністерства юстиції Республіки Узбекістан з клопотанням про визнання і виконання на території України рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] Клопотання для розгляду було направлено до Печенізького районного суду Харківської області (за місцем роботи боржника, який являється керівником ПРАТ «Фінпрофіль»). Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 19.06.2018 року [PERSON] Рустамівні відмовлено в задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Наманганського міжрайонного суду по цивільним справам Республіки Узбекістан від 21 лютого 2002 року про стягнення аліментів. Дане рішення залишено в силі постановою Харківського апеляційного суду від 06.11.2018 року. На вказані судові рішення 07.12.2018 року подана касаційна скарга, яка на теперішній час не розглянута. Позивач [PERSON] угли є студентом 3 курсу у Московському політехнічному університеті. Зарахований по наказу від 03.08.2016 року. Нормативний строк засвоєння освітньої програми складає 4 роки, з 01.09.2016 року по 31.08.2020 року. У вересні та жовтні 2018 року позивачу призначена академічна стипендія в сумі 6000 російських рублів, Що за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2018 року складає близько 1465,81 гривні. Відповідач [PERSON] працює керівником ПРАТ «Фінпрофіль», отримує стабільну заробітну платню, розмір якої становить більше 30 000 гривень на місяць; має нормальний стан здоров`я; не є інвалідом; не має хронічних захворювань; є працездатним. Таким чином, позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати. У зв`язку з тим, що між сторонами існують конфліктні відносини на ґрунті невиконання аліментних зобов`язань відносно позивача в період його неповноліття питання про фінансову допомогу батька повнолітньому сину, шляхом переговорів вирішити неможливо. Самостійно матеріально утримувати повнолітнього сина матері позивача - [PERSON] важко, так як позивач навчається за межами його постійного місця проживання, в іншій країні. Так, позивач навчається у Москві, тоді як постійним його місцем проживання є Республіка Узбекистан. Мати позивача [PERSON] працює на посаді спеціаліста по моніторингу та оцінці в Міністерстві житлово-комунального обслуговування. Її щомісячний заробіток після вирахування податків становить близько 6 500 000 сум, що еквівалентно приблизно 21 563,82 гривень. При цьому прожитковий мінімум на сім`ю з 5 осіб в Узбекистані становить близько 5 500 000 сум. А на утриманні [PERSON] перебуває окрім позивача ще однин син від повторного шлюбу, якому виповнилося 8 років. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала позовні вимоги позивача в повному обсязі та просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] ,\~ [INFO] ,аліменти на його утримання до досягнення ним 23 років, при умові продовження навчання в розмірі 1/6 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 27 грудня 2018 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, заперечував проти призначення аліментів в розмірі 1/6 частки від всіх доходів щомісячно, тому просив суд розмір стягнення аліментів призначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , відповідач записаний як його батько. Судом встановлено, що [PERSON] угли є студентом 3 курсу у Московському політехнічному університеті. Зарахований по наказу від 03.08.2016 року. Нормативний строк засвоєння освітньої програми складає 4 роки, з 01.09.2016 року по 31.08.2020 року. У вересні та жовтні 2018 року йому призначена академічна стипендія в сумі 6000 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2018 року складає близько 1465,81 гривні. Відповідно до вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працевлаштований, має постійний заробіток, на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, які потребують догляду та лікування. Однак, перебування непрацездатних батьків на утриманні відповідача, не позбавляє його обов`язку утримувати свого повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги та зобов`язаний утримувати його до досягнення ним двадцяти трьох років. \~ \~ \~ \~Беручи до\~уваги,\~що відповідач\~не надає\~позивачу матеріальної\~допомоги на\~навчання,\~а також\~враховуючи майновий\~стан відповідача,\~його стан\~здоров`я,\~суд вважає\~необхідним стягнути\~аліменти на\~його утримання\~до досягнення\~ним 23\~років,\~при умові\~продовження навчання\~в розмірі\~1/6\~частини від\~всіх доходів\~відповідача щомісячно,\~починаючи з дня подання позовної заяви. Суд покладає стягнення на користь держави судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. на відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved