Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 жовтня 1963 року його батькові [PERSON] був виданий ордер № 107292 на жиле приміщення, яке знаходиться за адресою [ADDRESS]. Пізніше після смерті батька згідно з рішенням № 152 Виконавчого комітету Дарницької районної Ради народних депутатів від 27 лютого 1984 року у зв'язку зі смертю основного наймача особистий рахунок квартири [ADDRESS] був переоформлений на його матір [PERSON] 20 травня 1993 року згідно з розпорядженням № 237 представника Президента України у Дарницькому районі особистий рахунок квартири [ADDRESS] був переоформлений на нього [PERSON] Таким чином, він є наймачем квартири за адресою 02105,[ADDRESS] та зареєстрований в ній з 19 листопада 1991 року. Вказана квартира є державною власністю та перебуває на балансі ЖЕД-401. У 1993 році він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], яку зареєстрували за адресою його реєстрації 22 червня 1993 року. 29 жовтня 1996 року шлюб між ним та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка ще деякий час жила у квартирі [ADDRESS], а у 2000 році виїхала у невідомому напрямку, при цьому не знявши з реєстрації своє місце проживання за адресою: [ADDRESS]. З того часу йому місце проживання відповідачки не відомо. 17 червня 2009 року він одружився вдруге. [INFO] року у нього з його дружиною [PERSON] народилася донька [PERSON] Місце проживання їхньої доньки [PERSON] 11 серпня 2009 року було зареєстровано за адресою реєстрації його проживання у [ADDRESS] Пізніше, а саме 29 листопада 2011 року, у квартирі [ADDRESS] було також зареєстровано місце проживання його дружини [PERSON] Таким чином, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано його місце проживання, місце проживання його колишньої дружини [PERSON], теперішньої дружини [PERSON] та нашої з [PERSON] доньки [PERSON] В добровільному порядку зняти з реєстрації своє місце проживання за адресою : [ADDRESS] відповідачка відмовляється. Будь-яких заяв про те, що відповідачка буде відсутньою за місцем реєстрації понад шість місяців з поважних причин та збереження за нею права користування за цією адресою відсутні. Відповідачка добровільно залишила квартиру у 2000 році та з 2000 року не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 15 вересня 2009 року, актом від 08 червня 2016 року. У вказаних актах його сусіди підтвердили, що відповідачка не проживає у спірній квартирі з 2000 року. Відповідачка з 2000 року і станом на даний час, тобто майже 16 років, без поважних причин не проживає в спірному жилому приміщенні, її речей в квартирі немає, не сплачує комунальні платежі, і, взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користування жилим приміщенням ніхто ніколи відповідачці не чинив, вона добровільно залишила квартиру, в якій зареєстроване її місце проживання, про що свідчить відповідь Начальника Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві від 20 червня 2016 року на Адвокатський запит, в якій зазначено, що заяв та повідомлень від [PERSON] з приводу наявності перешкод для її проживання за адресою реєстрації не надходило. Наявність реєстрації відповідачки створює йому незручності, він змушений нести додаткові витрати по оплаті квартирної плати та не може скористатися своїм правом на субсидію на оплату комунальних послуг. Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Так як відповідачка не сплачує зазначені платежі, то він змушений сплачувати за все сам. Для можливості оформлення субсидії йому необхідно зняти з реєстрації місце проживання колишньої дружини в квартирі, а враховуючи вимоги ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність за наявними в ній доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 1963 року Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на ім'я [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].) було видано ордер № 107292 на право заняття двох кімнат 31,37 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. В подальшому, на підставі рішення Виконавчого комітету Дарницької районної Ради народних депутатів «Про закріплення і заміну житлової площі, переоформлення особистих рахунків та внесення змін в ордери» № 152 від 27 лютого 1984 року, в зв'язку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON], переоформлено особистий рахунок квартири [ADDRESS] на гр. [PERSON] Розпорядженням представника Президента України у Дарницькому районі «Про взяття на квартирний облік, переоформлення особистих рахунків, надання житлової площі та по різних квартирних питаннях» № 237 від 20 травня 1993 року, особистий рахунок по квартирі [ADDRESS] було переоформлено на [PERSON] В подальшому, між [PERSON] та відповідачем було укладено шлюб, який 29 жовтня 1996 року було розірвано. 17 червня 2009 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу народилася [PERSON], батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки форми 3 № 1432 від 10 червня 2016 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] - з 19 листопада 1991 року, [PERSON], [INFO] - з 22 червня 1993 року, [PERSON], [INFO] - з 29 листопада 2011 року, [PERSON], [INFO] - з 11 серпня 2009 року. Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до акту від 15 вересня 2009 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останні підтвердили факт, що [PERSON] не проживає в [ADDRESS] починаючи з 2000 року. Вказані відомості також підтверджується актом від 08 червня 2016 року мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженого начальником ЖЕД-401 Левченко С.В. Відповідно до листа Управління поліції у Дніпровському районі Головного управління Національної поліції у місті Києві від 20 червня 2016 року, заяв та повідомлень від гр. [PERSON] з приводу наявності перешкод для її проживання за адресою реєстрації, а саме [ADDRESS] до Дніпровського Управління поліції ГУНП в місті Києві не надходило. Вказані відомості також підтверджуються листом-відповіддю Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 19 жовтня 2016 року. Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що відповідач тривалий час не проживає за адресою реєстрації, будь-яких дій щодо вселення її у спірну квартиру не проводила та не проводить, що свідчить про відсутність заінтересованості у проживанні в спірній квартирі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищевикладене, надані стороною позивача докази підтверджують факт не проживання відповідача у квартирі без поважних причин понад шість місяців, а відповідачем не надано доказів перешкоджання позивачем у користуванні житлом, доказів наміру вселитися в квартиру, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], внаслідок відсутності понад встановлені строки. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved