Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.04.2008 Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 258. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім`я фактично розпалась, її збереження є неможливим. Сторони разом не проживають близько 7 років. У судове засідання сторони не з`явились, надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив задовольнити та розглянути справу за його відсутності у підготовчому засіданні, а відповідач позов визнала, також просила розглянути справу за її відсутності у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 19.04.2008 Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.04.2008. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.04.2009 видане Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №23). Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони фактично припинили шлюбні відносини, досягнути їхнього примирення не вдалося, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачкою. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи те, що позивач не просить суд стягнути з відповідачки на його користь судові витрати та те, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає з відповідачкою, суд вважає за можливе не стягувати з [PERSON] судові витрати у розмірі 50% на користь позивача. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved