Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] перебуває з 10 січня 1976 року. Від цього шлюбу вони мають повнолітнього, на даний час, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачкою вони не підтримували на протязі 21 року після укладення шлюбу, однак як виявилось згодом, цей шлюб для обох з них виявився невдалим та помилковим, оскільки на протязі усього часу сумісного життя між ними виникали непорозуміння, у них були різні характери і на цьому грунті між ними постійно виникали сварки і конфлікти. Особливої напруги їхні відносини досягли у 1997 році. Саме того року він остаточно впевнився, що подальше сумісне проживання з відповідачкою неможливе і він прийняв для себе тверде рішення залишити сім'ю і жити окремо. Приймаючи це рішення, він наважився на звільнення з постійного місця роботи в м. Києві, знявся з реєстрації, залишивши відповідачці з сином квартиру. Прийняттю такого вольового рішення сприяло і те, що на той момент важко захворіла його мати, яка мешкала на Черкащині, і потребувала постійного догляду і утримання. В результаті збігу вищенаведених обставин він змінив місце свого проживання, переїхав на постійне місце проживання до своєї матері, разом з цим припинив підтримувати подружні стосунки з відповідачкою. Таким чином, упродовж останніх 15 років вони з відповідачкою не спілкуються, не підтримують подружні стосунки і не мають жодних намірів їх відновлювати. За цей час у його особистому житті стались суттєві зміни. У 1998 році він познайомився з іншою жінкою, з якою вони проживають у цивільному шлюбі на протязі 15-ти років і мають намір одружитися. Однак їхнє перебування у формальних подружніх стосунках з відповідачкою перешкоджають здійсненню цих намірів. Наведені вищі обставини свідчать про те, що їхній шлюб з відповідачкою давно припинив своє існування. Між ними втрачені будь-які почуття і повага одне до одного, вони стали чужими людьми і збереження або відновлення подружніх стосунків не вбачається можливим. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 1976 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) зареєстрували шлюб у Сільській раді Яготинського району Київської області, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 1 (а.с. 5) Сторони від шлюбу мають повнолітнього сина. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з 1996 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачкою не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved