Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 31 березня 2009 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі та мешкав з нею спільно до 2012 року. Як для нього, так і для відповідачки цей шлюб є першим. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на спосіб подружнього життя та відносини, що перешкоджає нормальному продовженню шлюбу. З цього приводу у них з відповідачкою періодично виникали сварки, що вкрай негативно впливало на психічний стан дитини. Позивач зазначає, що в 2012 році він остаточно припинив з відповідачкою шлюбні й сімейні відносини. Спільне господарство ними не ведеться, спільний сімейний бюджет відсутній. Спору про розділ сумісно нажитого майна між ними немає. Місце проживання дитини визначено, дитина буде проживати разом з ним. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі (а.с.15). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.14). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31 березня 1990 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Родинським виконкомом Донецької області, актовий запис №30 (а.с.15). Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Сторони мають різні погляди на життя, і це є перешкодою для подальшого існування сім`ї. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ сумісного майна немає. Суперечок щодо виховання дитини немає, дитина залишиться проживати разом з позивачем. Сторонам був наданий строк для примирення строком на три місяця, але за цей час сторони не примирились, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] З урахуванням викладеного,

Outcome: approved