Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 06.07.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва, запис акту №488. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають спільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO], проте сім»я не склалась, останнім часом з'ясувалось, що мають протилежні погляди на життя, шлюбні відносини фактично припинили, і проживають окремо. Спір щодо поділу майна відсутній, досягли згоди, що донька залишається проживати з матір»ю, він виплачуватиме кошти на її утримання та виховання в добровільному порядку. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, оскільки то суперечитиме їхнім інтересам та інтересам дитини, надання строку недоцільне, спроби примирення в минулому не привели до позитивних результатів. Позивач просив шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача на підставі договору про надання правової угоди, адвокат Тимошенко В.В., позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі з наведених підстав, відповідач їх визнала, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наявних у ній даних і доказів, ураховуючи наступне. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки ( ст. 3 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду ( ч. 3 ст.105 СК ). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 звернув увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 06.07.2012 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва, запис акту №488, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сім'я сторін розпалась остаточно по причині відсутності взаєморозуміння, небажання лаштувати відносини на засадах любові та поваги, взаємної підтримки та допомоги, шлюбні відносини фактично припинили, спільне домашнє господарство, проживають порізно. Відповідно ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить їхнім інтересам та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення. Спір щодо поділу майна у сторін відсутній, також досягли згоди, що донька залишається проживати з відповідачем, а позивач у добровільному порядку виплачуватиме кошти на утримання дитини та братиме участь в її виховання. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню. Відповідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved