Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Одеська універсальна товарна біржа «Центр», про визнання дійсним договору № Н/95-0101 купівлі-продажу нерухомого майна від 02.06.1995 р., зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 08.06.1995 р. (номер запису : 389 в книзі : 132пр-36), укладеного між продавцями [PERSON] і [PERSON] та покупцем [PERSON], за умовами якого [PERSON] і [PERSON] продали, а [PERSON] купив 71/1000 ч. кв. [ADDRESS] (а.с. 3-4, 105-107). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що сторони за вищевказаним договором купівлі-продажу досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально. Позивач [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника - адвоката Шушулкову В.Д., яка просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не повідомили суду причини своєї неявки, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Надіслана судом судова повістка відповідачеві [PERSON], на останню відому судові адресу її місця проживання, була повернута судові з поміткою пошти про те, що вона не з'являється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для неї повідомленням пошти. Надіслана судом судова повістка третій особі Одеській універсальній товарній біржі «Центр», на останню відому судові адресу її місцезнаходження, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти, що вказана товарна біржа за такою адресою більше не знаходиться. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язаний прийняти майно і сплатити за нього визначену суму грошей. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на 02.06.1995 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 02 червня 1995 року між [PERSON] і [PERSON] з однією сторони та [PERSON] з другої сторони було укладено договір № Н/95-0101 купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого [PERSON] і [PERSON] продали, а [PERSON] купив 71/1000 ч. кв. [ADDRESS], які (71/1000 ч.) в цілому складаються з 26,88 кв.м. загальної площі, в т.ч. з 2-х кімнат житловою площею 20,0 кв.м., зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 08.06.1995 р. (номер запису : 389 в книзі : 132пр-36). Як слідує з цього договору, продавці [PERSON] і [PERSON] набули право власності на 71/1000 ч. кв. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 25.04.1995 р. за [NUMBER], зареєстрованого Одеським МБТІ 10.05.1995 р. за № 389 на стор. 36 в книзі 132пр. Згідно п. 6 цього договору, продаж вищевказаного об'єкту нерухомого майна за цим договором вчинено за 50000000,00 крб, які отримані продавцями до підписання цього договору. В тексті цього біржового договору також зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладання цього біржового договору, угоди та договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і саме тому сторони за цим договором не оформили його нотаріально, як цього вимагає закон. Судом не встановлено факту існування між сторонами за цим договором будь-яких спорів щодо цього договору та/або нерухомого майна, яке є предметом купівлі-продажу за цим договором. Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони за згаданим біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Водночас суд бере до уваги, що звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено неможливістю нотаріального посвідчення згаданого біржового договору у зв'язку тим, що [PERSON], який є одним із продавців за цим договором, помер [INFO], що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00018708217 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.08.2013 р.(а.с. 93-94, 103), а його спадкоємцями за законом є відповідачі [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного і

Outcome: approved