Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог зазначивши, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 19.05.1995 року посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], занесеного в реєстр за №4633 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» від 29 червня 1995 р. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2009 року, за відповідачем було визнано право власності на ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, в червні 2011 р. в односторонньому порядку, без попередження [PERSON] змінила замки у вхідних дверях в квартиру за адресою: [ADDRESS] та чинить перешкоди його знаходженню та проживанню в квартирі, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на праві спільної сумісної власності. Також, позивач вказав, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], складається з трьох кімнат загальною площею 59,0 кв.м. , в свою чергу 1 кімната №6 на плані технічного паспорта 12,9 кв.м., 2 кімната №7 на плані технічного паспорта 16,5 кв.м., 3 кімната №8 на плані технічного паспорта площею 13,4 кв.м., кухня №4 площею 7,4 кв.м., коридор №1 площею 5,2 кв. м., туалет №3 площею 1,1 кв.м., ванної кімнати №2 площею 2,0 кв.м., крім того квартира обладнана балконом 1,8 кв.м, лоджією площею 2,3 кв.м., вбудованим кафом №5 площею 0,5 кв.м. У зв'язку з тим , що він змушений на даний час знімати квартиру та оплачувати 1000 грн. в місяць, просить суд вселити його в квартиру яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], витребувати з відповідачки відшкодування понесених ним витрат по оплаті комунальних платежів у розмірі 1300 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн та судові витрати в розмірі 573,00 грн. В ході розгляду справи [PERSON], в порядку статті 31 ЦПК України, уточнивши та доповнивши свої позовні вимоги просив зобов'язати [PERSON] видати ключі від квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та заборонити [PERSON] змінювати замки у вхідних дверях в зазначену квартиру без взаємної згоди, визначити порядок користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні квартирою з урахуванням частин квартири яка належить на праві спільної сумісної власності, позовні вимоги в частині відшкодування відповідачкою понесених витрат по оплаті комунальних платежів у розмірі 1300 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. просив залишити без розгляду. Ухвалою суду від 14 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування відповідачкою понесених витрат по оплаті комунальних платежів у розмірі 1300 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 19.05.1995 року набув право власності на квартиру [ADDRESS] /а.с.12-14/ Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений 19 травня 1995 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4633 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» від 29 червня 1995 р. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2009 року, було визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]./а.с.18/ Крім того вказаним рішенням було припинено право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с.27/. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, водночас власник має право вчиняти щодо свого майна, будь які дії які не суперечать закону. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] в червні 2011 р., без попередження та погодження з [PERSON], змінила замки у вхідних дверях в квартиру за адресою: [ADDRESS] у зв*язку з чим позивач позбавлений можливості проживати та користуватися спірною квартирою. Зазначені обставини знайшли свої підтвердження в поясненнях позивача, в письмових зверненнях до Ленінського РВ УМВС України в Дніпропетровській області та матеріалах перевірки Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Також дана обставина підтверджується розпискою від імені [PERSON] від 07.09.13 року та від імені [PERSON] від 07.09.13 року /а.с.74-75/. Так відповідно до розписки від 07.03.2013 р. [PERSON] зобов'язалась віддати [PERSON] ключі від вхідної двері квартири [ADDRESS], за умови що позивач поверне їй борг у сумі 2 390 грн., а також сплатить комунальні послуги /а.с.75/. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач зареєстрований в спірній квартирі та є співвласником зазначеної квартири. Права власника житлового будинку, квартири також визначені в ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника в тому числі використовувати житло для власного проживання, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування власністю. Оскільки сторонам по справі належить спірна квартира на праві спільної часткової власності то кожна із сторін на підставі вимог ст. 317 ЦК України має право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Місце проживання власника та місцезнаходження майна на зміст права власності не впливають, а право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном передбачено ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає доведеним порушення права позивача у здійсненні права користування та розпорядження належною йому на праві власності ? частиною спірної квартири. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом його вселення у спірну квартиру . Стосовно позовної вимоги про встановлення порядку користування квартирою, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до позову, [PERSON] просить встановити наступний порядок користування квартирою: виділити йому в користування кімнату №8, згідно технічного плану жилою площею 13,4 кв.м., а [PERSON] кімнату №6 житловою площею 12,9 кв.м., залишити в спільному користуванні кімнату №7 площею 16,5 кв.м., кухню №4 площею 7,4 кв.м., туалет №3 площею 1,1 кв.м., ванну кімнату 2,0 кв.м., коридор №1 площею 5,2 кв.м., вбудований шкаф №5 площею 0,5 кв.м., балкон площею 1,8 кв.м. У силу положень ст. ст. 319, 358 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення їх прав, в тому числі щодо захисту свого права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Судом встановлено, що між сторонами, як співвласниками квартири, не досягнуто згоди і домовленостей про порядок володіння та користування належним їм житлом, оскільки між ними склалися неприязні стосунки. Відповідно до ст. 47 ЖК України, норма жилої площі в Україні встановлюється 13,65 квадратного метра на одну особу, а житлова кімната, яку позивач бажає виділити відповідачу у користування має житлову площу 12,9 кв.м. З огляду на вказані положення ст. 319 ЦК України, гл. 26 ЦК України, встановити порядок користування квартирою, про який просить позивач, неможливо, оскільки при цьому не будуть забезпечені права іншого співвласника - відповідача [PERSON] та доньки, [PERSON], яка також зареєстрована в даній квартирі та має право користуватися нею, що підтверджується довідкою виданою головою Житлового - будівельного кооперативу №186 від 21.08.2013 р./а.с.42/. Позовні вимоги [PERSON] в частині заборони [PERSON] не меняти замки вхідних дверей в квартирі [ADDRESS] задоволенню не підлягають оскільки викладені на припущеннях та є передчасними. На підставі викладеного, суд вважає доведеним порушення права позивача у здійсненні права користування та розпорядження належною йому на праві власності ? частиною спірної квартири. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом його вселення у спірну квартиру та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою № 105 в будинку №12 по вул. Коробова,12 у м.Дніпропетровську. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial