Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість в сумі 252884,93 грн. з яких 200000,00 грн. сума основного боргу. В обґрунтування позову зазначає, що 02 грудня 2017 року між ним, [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого він передав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 200\~000,00 (двісті тисяч) гривень, а відповідач прийняв зазначені кошти та зобов`язався повернути їх до 07 грудня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка власноруч була написана відповідачем. Сума позики відповідачем була отримана в повному обсязі. У визначені в розписці терміни відповідач борг в сумі 200\~000,00 грн. не повернув. На неодноразові прохання та вимоги повернути борг, відповідач не реагує, а на даний час відмовляється повернути залишок коштів. Станом на сьогоднішній день позика відповідачем не повернута в повному обсязі, внаслідок чого змушений звернутися до суду з даним позовом. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, посилаючись на ч.2 ст.625 ЦПК України, просить стягнути, за період з 08.12.2017 по 01.11.2020, 41000,00 грн. інфляційних збитків та 3% річних за період з 08.12.2017 по 01.11.2020 в розмірі 11884,93 грн. Із повідомлення Городенківського районного відділу УДМС України в Івано-Франківській області № 2616-549/2616.1-20 від 11.12.2020 вбачається, що станом на 04.04.2016 громадянин [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення Городенківської міської ради Івано-Франківської області № 535 від 14.12.2020, громадянин [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Городенківським РВ УМВС Україна в Івано-Франківській області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився. На підтвердження заявлених позовних вимог до позовної заяви на адресу суду надіслав оригінал розписки від 02.12.2017 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив заявлені вимоги позивача задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові\~засідання,\~які були\~призначені для\~розгляду даної\~цивільної справи\~жодного разу\~не з`явився,\~хоча про\~розгляд справи\~повідомлявся належним\~чином і\~у встановленому\~законом порядку. Причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. З урахуванням положень\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються заявлені\~вимоги,\~об`єктивно\~оцінивши письмові\~докази у\~справі,\~які мають\~значення для\~її розгляду,\~вислухавши пояснення\~представника позивача, суд приходить до наступного. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між [PERSON] до [PERSON] 02.12.2017 року, у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір позики у простій письмовій формі (розписка), згідно умов якого [PERSON] отримав у [PERSON] у борг, як позику, гроші в сумі 200\~000,00 гривень, які зобов`язався повернути позивачу 07.12.2017 року. Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки про застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1\~ст.509 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України: за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2\~ст. 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК\~Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження факту отримання відповідачем коштів позивачем надано оригінал договору позики (розписки) від 02.12.2017 року. Відповідач до суду не з`явився, факт написання розписки від 02.12.2017 року не оспорював, а тому виникнення боргового зобов`язання за договорами позики (розпискою) є встановленим належним доказом, а саме: оригіналом розписки від 02.12.2017 року. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному у Постанові ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Зі змісту договору позики (розписки) від 02.12.2017 року можна зробити висновок, що відбулася передача грошових сум від позикодавця [PERSON] до позичальника [PERSON] . Однак, отримані в якості позики кошти [PERSON] , у вказаний в договорі позики (розписці) від 02.12.2017 року, 07.12.2017 року, не повернув,\~\~доказів протилежного відповідачем надано не було. Оригінал договору позики (розписки) від 02.12.2017\~рокунадано суду позивачем, що доводить невиконання відповідачем своїх зобов`язань. За змістом ч.1 ст.526\~та ч.1 ст.530 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики (розпискою) від 02.12.2017\~рокупідлягають до задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу у розмірі 200 000,00 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 41000,00 грн. інфляційних збитків та 3% річних в розмірі 11884,93 грн. слід зазначити наступне. У частині першій\~статті 1050 ЦК України\~встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Сума заборгованості, інфляційних витрат та 3% річних підтверджується наведеним позивачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що за період часу з 08.12.2017 по 01.11.2020 сума несплаченої позики становить 200 000,00 грн., інфляційні втрати - 41000,00 грн., 3% річних (723 дні прострочення) -11884, 93 грн. Відповідачем не надано спростувань відносно нарахування сум заборгованості, які позивач заявив у позові до стягнення, отже у суду не має підстав не брати до уваги наведений позивачем розрахунок. З огляду на наведене, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 200 000,00 грн. основного боргу, 41000,00 грн інфляційних втрат та 11884, 93 грн. 3% річних. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 9 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 207,\~253, 257,\~509,\~526,\~530, 549, \~610,\~611, 612, 625,\~638, 1046,\~1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved