Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його баби [PERSON]. В позовній заяві вказав, що 18 грудня 2003 року померла його баба [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 2.44 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю ІІІ-ОД №088355, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Позивач є єдиним спадкоємцем спадщини померлої баби за законом. Спадщину у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в ред.1963 року прийняв, оскільки фактично вступив у володіння та користування належним померлій майном, однак через тривалу відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому просить позов задовольнити, оскільки він позбавлений можливості захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не зявився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог позивача та розгляд справи без його участі (заява №02-01/241 від 28 серпня 2017 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі сторін. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України). Дослідивши позовну заяву позивача та долучені до позову письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 18 грудня 2003 року померла баба позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №363115, виданим 20 грудня 2003 року Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №28. Місце відкриття спадщини с.Баштанків Кодимського району Одеської області. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], як між внуком та бабою, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІІ-БК №411673, виданого 22 травня 1976 року Дніпровським ЗАГС міста Київ, в якому його матірю вказано [PERSON]. Дошлюбне прізвище матері позивача «Маковійчук», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02 серпня 2017 року. Відповідно до свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] її матірю (бабою позивача) вказано [PERSON]. Підставою для задоволення свого позову позивач [PERSON] у позовній заяві вказав фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном, здійснений одразу після смерті [PERSON] За змістом п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК УРСР). Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК Української РСР в ред.1963 року чи ЦК України в ред.2004 року), суд виходить з наступного. Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» розяснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що норми у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК України в ред.1963 року. Таким чином, позивач [PERSON] прийняв спадщину померлої у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту. Судом встановлено, що заповіту померла [PERSON] не склала, тому позивач [PERSON], як внук померлої, є спадкоємцем її спадкового майна за законом (мати позивача та донька померлої [PERSON] померла 15 березня 2003 року, актовий запис про смерть №7 від 16 березня 2003 року). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК України в ред.1963 року). Так, за змістом п.2 ч.1 ст.549 ЦК України в ред.1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року). Судом на підставі довідок Баштанківської сільської ради Кодимського району №401 та 403 від 10 серпня 2011 року встановлено, що позивач [PERSON] фактично одноособово вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав разом з померлою, до нього перейшов належний померлій будинок та предмети побуту. Отже, позивач [PERSON] є таким, що у визначеному на день відкриття спадщини порядку прийняв належну померлій бабі спадщину. До складу спадщини померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка загальною площею 2.44 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю ІІІ-ОД №088355, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року (яка втратила чинність, але розяснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання за ним права власності на спадкове майно. Отже, встановивши факт прийняття позивачем спадщини після смерті баби [PERSON], суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року позивач є таким, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняв спадщину померлої баби, що відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved