Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02.09.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідачем отримано грошові кошти в сумі 5000 доларів США, а на підтвердження його укладення видано власноруч написану розписку. Оскільки відповідач борг не повернув та від зустрічей ухиляється, позивач просив стягнути з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 5000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату подання позову становило 116400,00 грн, а також\~ судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що в 2013 році [PERSON] дійсно брав у позивача [PERSON] у борг 5000 доларів США, про що написав відповідну розписку. 21.08.2014 року [PERSON] повернув борг у присутності свідків та отримав від позивача оригінал розписки, але у вересні цього ж року на прохання [PERSON] написав дублікат розписки, який ніби то був потрібен останньому для звіту перед засновниками підприємства. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до \~ч.1 ст. 1046 \~ЦК \~України \~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно \~з \~ч.2 \~ст. \~\~1047 \~\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року к справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14). Частиною \~1 \~\~ст. \~1049 \~\~ЦК \~України \~визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порядок \~підтвердження \~виконання \~\~зобовязання \~визначений \~\~\~ст. \~\~545 \~ЦК \~України, відповідно \~\~до \~\~якої \~прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. \~Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. \~Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Виходячи \~з \~положень \~\~\~статей 6, 626-631, 526 \~ЦК \~України, \~укладений \~договір \~є \~\~обовязковим \~для \~належного \~виконання \~\~сторонами, відповідно до \~\~його \~\~умов, \~вимог \~Цивільного Кодексу \~\~та \~інших \~актів \~\~цивільного \~\~законодавства. Судом \~встановлено, що 01.09.2013 \~року \~\~між [PERSON] \~та \~[PERSON], \~відповідно до \~вимог \~\~ст. \~1046 \~\~ЦК \~України \~\~\~укладений \~ договір \~позики, \~за \~\~умовами \~\~якого \~\~[PERSON] \~\~взяв \~\~у \~борг \~\~\~у \~\~[PERSON]\~\~\~5000 \~доларів \~\~\~США. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] \~видав \~[PERSON] \~\~власноруч \~написану \~розписку \~від \~24.04.2007 року, \~оригінал \~якої \~наданий \~\~суду представником відповідача у судовому засіданні 30.06.2015 року \~(а.с.79). Позивач [PERSON], допитаний у судовому засіданні як свідок, пояснив, що вказаний оригінал розписки зберігався у валізі разом з документами, що стосуються діяльності підприємства «Спортсервіс». До вказаної валізи, крім нього, мали доступ інші особи, в тому числі [PERSON], який працював заступником директора. Приблизно у червні-липні 2014 року позивач виявив, що боргова розписка зникла. Оскільки [PERSON] грошей не повернув, у вересні 2014 року відповідач на його, [PERSON], прохання власноруч написав дублікат розписки. Факт написання копії (дубліката) розписки від 11.09.2014 року, долученої до матеріалів справи представником позивача (а.с.87), з якої вбачається, що гроші у сумі 5000 доларів США отримані відповідачем у повному обсязі, [PERSON] не оспорює. Пояснення \~\~свідка \~[PERSON] \~щодо \~повернення [PERSON] \~влітку \~2014 \~року \~\~[PERSON] \~грошових \~\~\~\~коштів \~\~\~доводів \~\~\~відповідача щодо \~повернення ним боргу \~не підтверджують, оскільки \~\~свідок \~\~не \~підтвердив \~\~факту, що \~гроші \~\~поверталися саме \~за \~договором \~\~позики \~від \~01.09.2013 року, \~зазначивши, що \~\~[PERSON] \~\~передав у \~\~його \~присутності [PERSON] долари, а останній передав [PERSON] якийсь аркуш паперу, що саме не бачив, але вважає, що розписку. Про повернення [PERSON] боргу свідок дізнався\~пізніше від самого відповідача. З аналогічних підстав суд не приймає до уваги й показання свідка [PERSON], який пояснив, що 21.08.2014 року [PERSON] повернув [PERSON] гроші, а [PERSON] повернув [PERSON] розписку. Будь-яких доказів на підтвердження \~\~своїх доводів, що \~\~саме \~\~цю \~розписку \~\~повернув йому \~\~позивач \~на \~\~\~підтвердження \~виконання \~\~зобовязання, \~відповідач, \~всупереч \~вимогам \~ст. \~\~60 \~ЦПК \~України, \~не \~надав, \~а \~судом \~\~\~такі обставини \~не встановлені. \~Крім \~того, \~\~відповідачем \~у \~встановленому \~законом \~порядку не \~доведено, що \~\~\~він, видаючи позивачеві дублікат розписки, \~\~\~вимагав \~у \~позивача \~\~надання \~розписки або будь-якого іншого \~документу \~на \~підтвердження \~повернення \~\~ним \~позики, \~а [PERSON] \~\~від цього \~ухилився. За \~таких обставин \~суд вважає, що наявність у позивача дублікату розписки є належним доказом невиконання \~\~\~відповідачем \~\~\~грошового зобовязання, тому борг у сумі 5000 доларів США підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.1\~ст.533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, ч.2\~ст.533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. За таких обставин, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 109240,87 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 10.07.2015 року еквівалентно 5000 доларів США. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial