Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 135718,72 грн. та судові витрати. В обгрунтування позову позивач посилався на те, що 12 вересня 2014 року між позивачем та ФОП [PERSON] укладено Договір про надання посередницьких послуг. Відповідно до п.1.1 Договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надати замовнику на умовах, визначених в даному договорі та враховуючи інтереси замовника, посередницькі послуги з питання оформлення технічної документації та представництво інтересів в Державній архітектурно-будівельній інспекції строком до 22.09.2014 року. У пункті 7 Договору визначено, що технічна документація мала бути оформлена на нежитлову будівлю за адресою: м. Харків, вул. Ферганська, б. 36. Пунктом 2.1.1 Договору передбачено, що виконавець зобовязався надати посередницькі послуги в строк до 3 місяців з дня підписання договору, тобто до 12.12.2014 року. Замовник же зобовязався прийняти надані послуги та сплатити їх вартість у розмірі 40\~000 грн. (п. 3.1, 4.1 Договору). Кошти в розмірі 40\~000 грн. були отримані відповідачем під час підписання договору про що свідчить його розписка, вчинена на договорі. Отже, позивач [PERSON] виконав свої зобовязання за договором в частині оплати послуг, що мають бути надані в майбутньому. Пунктом 1.4 Договору передбачено, що факт надання та передачі послуг має бути зафіксований шляхом складання двостороннього акту виконаних робіт. Разом з цим, відповідач у встановлені договором строки взяті на себе зобовязання не виконав, у звязку з чим 25.12.2014 року сторонами було погоджено зміни до договору, та визначено, що зобовязання мають бути виконані в строк до 20.02.2015 року, та відповідач отримав додатково від замовника 30\~000 грн. про що також свідчить розписка [PERSON], вчинена на договорі. Таким чином, загальна сума отримана [PERSON] від [PERSON] на виконання умов договору становить 70\~000 грн. Однак, відповідач знов таки порушив зобовязання за договором та не надав визначені ним послуги. Строк виконання зобовязань [PERSON] сплинув 20.02.2015 р., а тому з 21.02.2015 р. зобовязання вважається простроченим, та відповідач зобовязаний був повернути грошові кошти. У судовому засіданні представник позивача уточнив суму пені з урахуванням строку позовної давності, просив позов задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що правовідносини між сторонами припинено у звязку з належним виконанням договору. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані письмові докази приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12вересня 2014 року між [PERSON] (замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (виконавець) було укладено Договір про надання посередницьких послуг. Відповідно до п. 1.1 Договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надати замовнику на умовах, визначених в даному договорі та враховуючи інтереси замовника, посередницькі послуги з питання оформлення технічної документації та представництво інтересів в Державній архітектурно-будівельній інспекції строком до 22.09.2014 року. У пункті 7 Договору визначено, що технічна документація мала бути оформлена на нежитлову будівлю за адресою: м. Харків, вул. Ферганська, б. 36 Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Пунктом 2.1.1 Договору передбачено, що виконавець зобовязався надати посередницькі послуги в строк до 3 місяців з дня підписання договору, тобто до 12.12.2014 року. Статтею 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник же зобовязався прийняти надані послуги та сплатити їх вартість у розмірі 40\~000 грн. (п. 3.1, 4.1 Договору). Кошти в розмірі 40\~000 грн. були отримані відповідачем під час підписання договору про що свідчить його розписка, вчинена на договорі та отримання яких підтвердив представник відповідача у судовому засіданні (а.с.19). Відповідно до ч. 1ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Отже, позивач [PERSON] виконав свої зобовязання за договором в частині оплати послуг, що мають бути надані в майбутньому. Пунктом 1.4 Договору передбачено, що факт надання та передачі послуг має бути зафіксований шляхом складання двостороннього акту виконаних робіт. Разом з цим, відповідач у встановлені договором строки взяті на себе зобовязання не виконав, у звязку з чим 25.12.2014 року сторонами було погоджено зміни до договору, та визначено, що зобовязання мають бути виконані в строк до 20.02.2015 року, та відповідач отримав додатково від замовника 30\~000 грн. про що також свідчить розписка [PERSON], вчинена на договорі та не заперечується представником відповідача. Таким чином, загальна сума отримана [PERSON] від [PERSON] на виконання умов договору становить 70\~000 грн. Однак, відповідач знов порушив зобовязання за договором та не надав визначені ним послуги. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розрахуванні розміру індексації, суд враховує Рекомендації Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97 щодо порядку застосування індексів інфляції під час розгляду судових справ та приводить наступний розрахунок: оскільки при розрахунку індексу інфляції індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, так, сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується з урахуванням цього місяця, а якщо суму було внесено з 16 по 31 число розрахунок починається з наступного місяця. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розрахунок індексу інфляції проводиться за формулою: (Сума боргу х сукупний індекс інфляції) сума боргу. Інфляційні витрати за період з 21.02.2015 р. по 07.10.2016 р. становлять: 70\~000 х 1,453 70\~000 = 31\~710 грн. Три відсотки річних за період з 21.02.2015 р. по 07.10.2016 р. (кількість днів прострочення 594) становлять: 70 000*3%/100/365 *594 = 3\~417,53 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Розмір пені, встановленої законом, з урахуванням строків позовної давності (1 рік) становить: 70000*3%/100/365*365 = 2100,00 грн. Стосовно стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно п. 6.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року, підставами для застосування до правовідносин сторін ст.. 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048,1054,1061 ЦК України). Оскільки договором не передбачено стягнення процентів, а положення статей 1048,1054,1061 ЦК України не розповсюджуються на правовідносини, пов»язані з наданням посередницьких послуг, нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 27173,66 грн. є безпідставними та такими, що суперечать нормам діючого законодавства, а тому не підлягають задоволенню. Посилання відповідача на належне виконання зобовязань за Договором від 12.09.2014 року не відповідають положенням договору та закону. Пунктом. 1.1 Договору передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надати замовнику на умовах, визначених в даному договорі та враховуючи інтереси замовника, посередницькі послуги з питання оформлення технічної документації та представництво інтересів в Державній архітектурно-будівельній інспекції. Правовідносин сторін, що виникли з Договору від 12.09.2014 р. врегульовано Главою 63 ЦК України. Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Умовами Договору від 12.09.2014 р. не передбачено випадків за яких [PERSON] мав би можливість покласти виконання договору на іншу особу, а відтак він мав надати послуги особисто. Доказом виконання [PERSON] своїх зобовязань за договором повинен бути Акт приймання виконаних робіт, як це передбачено п. 1.4 Договору. Однак такий акт між сторонами не укладався, що свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань. Крім того, п. 1.4 Договору передбачено, що Актом має підтверджуватися й сам факт надання послуги. За таких обставин, в порушення ст. 10, 60 ЦПК України, стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень щодо належного виконання [PERSON] зобовязань за Договором від 12.09.2014 р. На підстави вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати суд стягує на підставі частини 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial