Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь 250 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь 102 886 гривень 00 копійок; стягнути з відповідачів судові витрати, в тому числі його витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень згідно наявних в справі доказів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2015 року в 20 годин 10 хвилин в м. Кіровограді по вул. Шевченка біля перехрестя з вул. Декабристів відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу Мітсубіші Галант з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Мітсубіші Аутлендер з номерним знаком [NUMBER] під його керуванням, йому нанесено пряму матеріальну шкоду. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 404/8017/15-п, що набрала законної сили, визнано одноособову вину гр. [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП. [PERSON] керував транспортним засобом Мітсубіші Галант з номерним знаком [NUMBER], яким і нанесено шкоду. Вказаний транспортний засіб належить [PERSON] В результаті ДТП йому було спричинено матеріальної та моральної шкоди. Згідно із ремонтною калькуляцією від 04 листопада 2015 року № [NUMBER] вартість відновлювального ремонту його автомобіля Мітсубіші Аутлендер з номерним знаком [NUMBER] становить 132 426,49 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Зазначив, що 24 березня 2016 року позивачем було сплачено грошові кошти за ремонт власного автомобіля. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у запереченні, долученого до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні позову. Уповноважений представник відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність уповноваженого представника відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2015 року о 20 годині 10 хвилин по вул. Шевченко в м. Кіровограді між автомобілем «Мітсубіші Галант», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем «Мітсубіші Аутлендер», д/н [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого обидва автомобілі отримали пошкодження. Відповідно до довідки № 608 від 27 жовтня 2015 року, виданої ВДАІ з обслуговування м. Кіровоград при УМВС України в Кіровоградській області, в результаті ДТП автомобіль «Мітсубіші Аутлендер», д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження: обидва лівих крила, обидві лівих двірки, лівий поріг, задній бампер з лівої сторони, передній бампер з лівої сторони, пластикові бризговики лівих коліс, лакофарбове покриття лівих дисків коліс, пластикова накладка лівого порога, пластикові надкладки лівих дверей (а.с.12). Постановою Кіровського райсуду м. Кіровограда від 15 грудня 2015 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень (а.с.9-10). Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року, постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 грудня 2015 року стосовно [PERSON] було скасовано. Визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підстав п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.34-39). За нормою частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Крім того, преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Мітсубіші Аутлендер», д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.8). Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як передбачено п.22.1 ст. 22 цього ж Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 36.1. ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial