Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої протиправними діями, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1500 гривень матеріальної шкоди, завданої протиправними діями. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] є власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 12.03.2019 року [PERSON] звів навколо свого будинку паркан, вартістю 4 740 гривень. В ніч з 26.03.2020 року на 27.03.2020 року сусід позивача [PERSON] (відповідач у справі) здійснив пошкодження вищезазначеного паркану шляхом скинення трьох секцій паркану. Вартість пошкодженого паркану становить 1500 гривень. На звернення [PERSON] до Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області щодо внесення відомостей до ЄРДР по вказаному факту отримав відповідь про відсутність в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Позивач в результаті дій відповідача зазнав матеріальних збитків на суму 1500 гривень, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 06.01.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Свою позицію відповідач мотивував тим, що він є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач, встановлюючи паркан навколо свого будинку жодним чином з сусідом (відповідачем) не порадився, не врахував місце розташування його будівель, не врахував чи не порушуються його права як суміжного власника. З цього приводу між сусідами (сторонами у справі) неодноразово виникали конфлікти. По суті спору зазначив, що матеріали позовної заяви не містять доказів протиправної поведінки відповідача, яка стала б причиною завдання позивачу матеріальної шкоди. Крім того, наведений позивачем розрахунок матеріальної шкоди не відповідає вартості паркану, зазначеного в наданій позивачем накладній. Вказав, що всі плити, про відшкодування вартості пошкоджень яких позивач звернувся до суду з цим позовом, знаходяться на території будинковолодіння [NUMBER] , позивачем не надано суду доказів наявності дефекту (тріщин) на цих плитах. Паркан є цілим та неушкодженим та відповідає межам суміжних землекористувачів. Матеріали справи не містять жодної інформації, а тим паче доказів фізичного пошкодження плит позивача, а тим паче пошкоджень, що пов`язані з їх демонтажем (до відзиву долучив відповідні фотокартки). У плитах, що вмонтовані в паркан наявні тріщини, що виникли поза механічної дії ззовні. Разом з тим жодних документів стосовно цілісності плит та сертифікатів якості на них позивачем не представлено. Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що будівельні матеріали, що купувались згідно накладної від 12.03.2019 використані саме для будівництва паркану позивача між будинковолодінням сторін по справі. Факт завдання шкоди та її розмір позивачем по справі перед судом не доведений. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2021 року витребувано з Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області належним чином завірені копії матеріалів по розгляду заяви [PERSON] стосовно події, що мала місце в ніч з 26.03.2020 року по 27.03.2020 року по вул. Бестужева, 23 в м. Вінниці. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 року в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про перехід до розгляду справи в порядку загального провадження у цивільній справі №127/26551/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої протиправними діями - відмовлено. 02.02.2021 року від Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на виконання ухвали суду від 16.01.2021 року надійшли копії матеріалів перевірки за зверненням [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2021 року у цивільній справі №127/26551/20 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, задоволено клопотання про виклик свідків та викликано їх в судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що під час встановлення панелей (паркану) [PERSON] заважав їх ставити, через що їх монтаж тривав 2 тижні. Повідомив, що він особисто через вікно бачив, як відповідач особисто скинув дві панелі. О якій годині це трапилося та якого числа (26 чи 27) позивач не знає, пам`ятає, що було темно, що не завадило йому впізнати силует [PERSON] . Вказав, що він був не один, ще хтось йому допомагав. З приводу суми матеріальних збитків вказав, що у заявлену суму 1500 гривень входить вартість самих плит, їх доставки, завантаження та розвантаження. На запитання суду чи писав позивач заяву до поліції 27.03.2020 року після виявлення демонтованих панелей позивач відповів, що не пам`ятає. Він поліцію викликав, однак працівники поліції по приїзду повідомили, що ситуація, що склалася, не входить до їх компетенції. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, надала суду відповідь на відзив, в якому вказала, що відповідач доказів відсутності його вини у спричиненні позивачу шкоди не надав, твердження відповідача про те, що це не він повалив секції забору позивача спростовуються матеріалами справи, доводяться показаннями численних свідків, які є сусідами сторін та добре обізнані з тим, хто саме зруйнував секції забору позивача. Вважає, що поведінка позивача свідчить про його намагання уникнути матеріальної відповідальності. Екземпляр відповіді на відзив надано в судовому засіданні представнику відповідача [PERSON] для ознайомлення, про що свідчить підпис останньої на примірнику відповіді на відзив, що міститься в матеріалах справи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що позивач ставив паркан 23.03.2019 року, по всіх «прольотах» по чотири панелі, навпроти вікон відповідача - по 3 панелі. Однак згодом позивач доставив до «прольотів» напроти вікон відповідача ще по одній панелі. Відповідач під час надання пояснень надав позивачу для ознайомлення фотознімок, на якому зображено на ділянці позивача 4 розкладені біля секцій паркану позивача панелі, які позивач впізнав та вказав, що це ті самі 4 скинуті панелі, вартість яких він просить відшкодувати. Відповідач категорично заперечив, що він скидав ці плити, пояснив, що він не міг би це зробити фізично, оскільки плиту слід було б вийняти з пазів, а це вага близько 100 кг, яку треба було б підняти на висоту близько 2 метрів, просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача та відповідача, проживає по [ADDRESS] , перебуває з позивачем в дружніх стосунках, з відповідачем - в нейтральних. Їй відомо про конфлікт, який існує між сторонами по справі. З приводу цього конфлікту повідомила суду, що в березні 2020 року вночі, точного числа не пам`ятає, вона почула глухий звук, вийшла на вулицю і почула за парканом [PERSON] шарудіння та падіння 4-ї секції. Ці події відбувалися в темну пору доби, свідок не бачила [PERSON] чи будь-кого іншого, тільки чула, що там було кілька людей, однак хто саме свідку не відомо, ідентифікувати когось з тих людей вона не може. Свідок подзвонила [PERSON] , який спав та для нього те, що сталося було новиною, особисто бачити хто скидав плити [PERSON] не міг, оскільки свідок його розбудила своїм телефонним дзвінком. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом позивача та відповідача, проживає по [ADDRESS] , перебуває з позивачем в дружніх стосунках, з відповідачем - неприязних, будинковолодіння [PERSON] перебуває між будинками [PERSON] та свідка. З приводу спору пояснив, що він бачив, що паркан позивача стояв, а в 2020 році чотири секції з паркану було знято, однак хто та за яких обставин їх зняв свідок не знає. На запитання суду, чому свідок перебуває в неприязних стосунках з відповідачем по справі останній повідомив, що у них був спір за межу між їх будинковолодінням. Суд, заслухавши позивача, відповідача, їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровано його місце проживання, що вбачається з довідки №61888 Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 09.12.2020 року (а.с.26). Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , проживає та зареєстрований за цією ж адресою (а.с.47-55) Як вбачається з накладної № 12031905 від 12.03.2019 позивач у справі [PERSON] цього дня придбав у ФОП [PERSON] будівельні матеріали для будівництва паркану на суму 4740 грн., в тому числі 32 плити залізобетонні 0,5 м. х 2.0 м. ціною 105 грн. за штуку (а.с. 10) Згідно доводів позовної заяви та не заперечується сторонами у справі 23.03.2019 року [PERSON] на межі з будинковолодінням [PERSON] звів бетонний паркан, кожна секція якого складається з чотирьох рівновеликих частин, які складені одна на одну. Вказана обставина також вбачається з представлених відповідачем фотокарток (а.с. 21) Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на викладене суд констатує, що факт установки паркану між будинковолодіннями позивача та відповідача не підлягає доказуванню, оскільки визнається учасниками справи та підтверджується відповідними фотокартками. 27.03.2020 року [PERSON] виявив, що чотири верхні секції паркану, що установлено на межі ділянок позивача та відповідача, навпроти вікон будинку відповідача, лежать на ділянці позивача. Як стверджує позивач, такий демонтаж паркану був здійснений відповідачем, з допомогою сторонніх осіб, в ніч з 26 на 27 березня 2020 року. З даного приводу позивач 08.04.2020 року звернувся із письмовою заявою до Вінницького відділу поліції ГУНП, в якій вказав, що діями [PERSON] йому завдано матеріальної шкоди в розмірі 1500 гривень. За результатами розгляду заяви органом поліції встановлено, що підстав для внесення відомостей щодо даної події до ЄРДР немає через відсутність ознак кримінального правопорушення, про що [PERSON] повідомлено листом №819мр/200/04-2020 р від 08.05.2020 року (а.с.120-121). Рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди. Позивач у справі вказує, що протиправними діями відповідача йому завдано збитків на суму 1500 грн., в які входить вартість знятих чотирьох залізобетонних плит, їх доставки, завантаження та розвантаження. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В зазначеній нормі матеріального закону міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Аналогічні по суті висновки зроблені в постанові Верховного Суду України в справі N6-183цс14 від 03 грудня 2014 року Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З наведено слідує, що для відшкодування шкоди завданої фізичній особі необхідно встановити обставини заподіяння такої майнової шкоди (розмір шкоди), неправомірність дій заподіювача шкоди та безпосередній причинний зв`язок між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як слідує з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1500 гривень, яка складається з вартості чотирьох знятих секцій бетонного паркану, послуг з транспортування цих секцій та їх монтажу. Разом з тим позивачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів розрахунку вартості завданої шкоди. Надана позивачем накладна №12031905 від 12.03.2019 року не є належним та допустимим доказом того, що позивач у справі поніс матеріальну шкоду від протиправних дій відповідача в заявленому розмірі. Окрім зазначеного, вартість решти послуг (транспортування секцій (загрузка та розгрузка) та їх монтаж) жодним доказом позивачем перед судом не доведена. Крім того, суд відмічає, що позивачем не надано суду доказів того, що належне йому майно (зняті 4 секції бетонного паркану) після демонтажу отримало пошкодження. Позивач на наданих для огляду в судовому засіданні відповідачем фотокартках знятих секцій, які лежать на землі, впізнав належні йому 4 секції паркану та підтвердив, що вони після демонтажу лежать на його земельній ділянці (а.с. 142) З огляду фотокарток суд встановив, що ці секції паркану в розмірі 4 штук не містять візуальних пошкоджень, сколів, зломів, тощо. Одна із секцій містить вертикальну темну риску, однак з наданих суду матеріалів неможливо встановити її характер та механізм її утворення (тріщина чи особливість матеріалу) (а.с.142). З викладеного суд приходить до висновку, що факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди відповідачем, перед судом не доведено. Так само не доведено і розмір такої шкоди. Щодо твердження позивача, що демонтаж секцій бетонного паркану було проведено відповідачем, то суд зазначає, що жоден доказ, наявний в матеріалах справи, не підтверджує зазначену обставину, з показань свідків [PERSON] та [PERSON] суд вбачає лише існування тривалих конфліктних відносин між сторонами. Жоден з них не був свідком того, що в ніч з 26 на 27 березня 2020 року саме [PERSON] (один чи за допомогою інших осіб) демонтував 4 верхні секції бетонного паркану [PERSON] . Свідок [PERSON] в своїх показах лише висловлювала припущення, що вказані протиправні дії можливо вчинив відповідач в силу конфлікту, що склався у нього з позивачем та в силу того, що вчинення таких дій було вигідно виключно йому. В зв`язку з недоведеністю стороною позивача перед судом факту заподіяння йому матеріальної шкоди та її розміру, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed