Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.06.2015 р. з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO], на користь відповідачки в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, щомісячно. Однак з червня 2017 року дитина проживає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні, з нього продовжуються стягуватися аліменти на користь відповідачки, тому вважає, що кошти використовуються останньою на власні потреби, а не на дитину та просить звільнити його від їх сплати. Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явилися. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.7 копія свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи стягнення з 05.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6 копія рішення суду). Відповідно до положень ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.\~ Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, а отже знаходиться на його утриманні. Так, згідно акту про фактичне проживання особи у житловому приміщенні від 29.03.2018 р., складеного мешканцями квартир 51, 60, 76, по вул. Соборності, буд. 91 м. Кривого Рогу та посвідченого головою ОСББ «Соборності 91», в період з 01.06.2017 р. по даний час неповнолітня [PERSON] проживає та зареєстрована разом зі своїм батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), що підтверджується також довідкою ОСББ «Соборності 91» від 16.03.2018 р. (а.с.8). Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 29.03.2018 р., з заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] утримуються аліменти на дитину в розмірі 25,00% (а.с.9). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 704,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Разом з тим, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року, зі змінами, передбачено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто позивачу необхідно було сплатити 704 грн. 80 коп Згідно розяснень, викладених в пункті 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: ... стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору. Тому суд на підставі викладеного вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави недоплачену суму судового збору в сумі 0,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved