Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], у якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною позивачу на праві користування земельною ділянкою по [ADDRESS], шляхом демонтажу за рахунок [PERSON] гаражу, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та огорожі, яка знаходиться на території земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що він є користувачем земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка виділена йому для обслуговування житлового будинку. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів від 27 червня 1989 р. № 291 йому виділено 0,06 га, згодом, додатково виділено у користування земельні ділянки площею 250 кв.м. і 150 кв.м. Власником сусідньої земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] Вважає, що у 1996 році [PERSON] на межі між земельними ділянками збудував гараж, без узгодженої в установленому порядку проектної документації та з порушенням нормативного відступу від межі суміжного будинковолодіння за адресою [ADDRESS], а також змістив свою огорожу на земельну ділянку [PERSON] на 1 метр від межі. [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] з проханням не будувати огорожу на його земельній ділянці, однак відповідач звернення ігнорував. Таким чином, вважає, що відповідач порушив право позивача на вільне користування та розпорядження земельною ділянкою. Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради було прийнято рішення № 1667 від 28.12.2001 р. «Про усунення порушень у сфері містобудування», згідно якого вирішили зобов'язати [PERSON] в місячний термін демонтувати розпочате будівництво гаражу розміром в плані 6,27х4,23 на території будинковолодіння за адресою [ADDRESS] без узгодженої в установленому порядку проектної документації та з порушенням нормативного відступу від межі суміжного будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Крім того, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №448 від 15.05.2002 р. «Про усунення порушень у сфері містобудування», згідно якого доручено КП МШРБУ в місячний термін демонтувати розпочате [PERSON] будівництво гаражу розміром в плані 6,27*4,23 на території будинковолодіння за адресою [ADDRESS] без узгодженої в установленому порядку проектної документації та з порушенням нормативного відступу від межі суміжного будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Листом виконкому Тернопільської міської ради № 437 від 25.06.2002 р., зобов'язано [PERSON] встановити межу в строгій відповідності з генеральним планом забудови та рішеннями міського і обласного судів. Актом інспекції державного будівельного контролю Управління містобудування та архітектори Тернопільської міської ради від 10.01.2003 р. встановлено, що рішення виконавчого комітету від 15.05.2002 р. № 448 «Про усунення порушень у сфері містобудування» (демонтувати розпочате [PERSON] будівництво гаража на території будинковолодіння за адресою [ADDRESS]) не виконано. Судом, до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільську міську раду. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що позивач не провів державної реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку, є неналежним землекористувачем та межі його землекористування невідомі. Він є власником земельної ділянки (кадастровий номер: [NUMBER]), яка була набута на підставі рішення 9 сесії 4 скликання Тернопільської міської ради від 12.12.2003 року №4/9/93. Право власності [PERSON] підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який видавався з розробленням технічної документації для підготовки та видачі документів на право власності на земельну ділянку. Огорожа земельної ділянки [PERSON] була встановлена у відповідності до проекту встановлення огорожі. Як вбачається з акту визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки від 26 березня 2001 р. погодження меж землекористування садиби [ADDRESS] [PERSON] було здійснено на підставі рішення суду від 10.11.2000 р. та від 23.01.2001 р. Згідно протоколу роботи узгоджувальної комісії Тернопільської міської ради по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування, виїздом на місце за адресою [ADDRESS], яка була створена згідно рішення Тернопільської міської ради від 24 листопада 2006 року, межу будинковолодінь гр. [PERSON] [ADDRESS] та гр. [PERSON] вирішено залишити без змін та видати [PERSON] та [PERSON] державні акти на право приватної власності на землю без погодження меж земельних ділянок. Комісією було також констатовано, що самовільне захоплення земельної ділянки гр.[PERSON] по [ADDRESS] (вже після виділення йому площі земельної ділянки до розмірів 1000 кв.м. рішенням МВК від 09.06.1993 р №440-250,00 кв.м. та від 11.09.2001 р. №474) створює загрозу для додаткового навантаження на багатометрову підпірну стінку поряд з проїздом до багатоповерхових житлових будинків у даному районі. Ліквідація пішохідної дороги з твердим покриттям і завезенням землі призводить до додаткового збору дощових вод на верху підпірної стінки вздовж якої постійно рухається транспорт і проходять люди. Самовільне захоплення з протилежного боку проїжджої частини по вул. [ADDRESS] перешкоджає нормальному руху транспорту та нормальному відводу дощових вод в обхід існуючої підпірної стіни. Крім того, 25 грудня 2003 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі за позовом виконавчого комітету Тернопільської міської ради до [PERSON] про демонтаж самовільно розпочатого будівництва гаража, яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки в судовому засіданні не доведено порушення, відвідачем [PERSON] нормативного відступу від меж сумісного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], не встановлено з його боку грубих порушень основних будівельних норм та правил, будівництво гаража здійснювалося на підставі належного дозволу, виданого виконкомом Тернопільської міської ради, а проект будівництва гаража погоджений із санітарною та пожежною службою м.Тернополя, однак не виготовлений з поважних причин. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити. Крім цього, представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, відповідно до якого зазначила, що твердження відповідача про те, що позивач [PERSON] є неналежним позивачем не заслуговують на увагу, оскільки право користування земельною ділянкою у [PERSON] виникло в 1989 році. Також зазначила, що факт незаконного будівництва гаражу підтверджується рішенням виконавчого комітету тернопільської міської ради №1667 від 28.12.2001 року «Про усунення порушень у сфері містобудування» згідно п.1 якого [PERSON] зобов»язано в місячний термін демонтувати розпочате будівництво гаражу. Крім цього, зазначила, що рішенням виконавчого комітету тернопільської міської ради №448 від 15.05.2002 року «Про усунення порушень у сфері містобудування» вирішено доручити КП МШРБУ в місячний термін демонтувати розпочате [PERSON] будівництво гаражу розміром в плані 6,27х4,23 на території будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] без узгодженої в установленому порядку проектної документації та з порушенням нормативного відступу від межі суміжного будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. Однак, відповідач зазначені рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради не виконав. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечили, у позові просять відмовити, з підстав зазначених у відзиві на позов. Представник Тернопільської міської ради в судовому засіданні вважає, що позов [PERSON] є безпідставний, у його задоволенні просять відмовити, оскільки зазначені обставини уже досліджувались Тернопільським міськрайонним судом, що відображено у його рішенні від 25 грудня 2003 року. Письмових пояснень щодо позову не подавав. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого призначено справу для розгляду по суті. Клопотань про призначення судових експертиз, у тому числі судової земельно-технічної експертизи сторонами у справі не заявлялось. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, встановив. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №291 від 27.06.1989 р. за [PERSON] закріплено земельну ділянку площею, 0,06 га. (600 кв.м.) по [ADDRESS]) під будівництво індивідуального житлового будинку, яка відведена в натурі 16.08.1989 р. згідно генплану забудови земельної ділянки, що був виготовлений на підставі даного рішення. На підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №440 від 09.06.1993 [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку площею 250 кв.м. по [ADDRESS], для присадибного користування. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №474 від 11.04.2001 р. [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку площею 150,0 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1382 від жовтня 2001 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. та надано у користування земельну ділянку, площею 491,0 кв.м. На замовлення [PERSON] КП «Земельно-кадастрове бюро» виготовлена технічна документація на земельну ділянку площею 1 000 кв.м. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 14 січня 2008 року Управлінням земельних ресурсів у м. Тернополі, [PERSON] на підставі рішення 9 сесії 4 скликання Тернопільської міської ради від 12.12.2003 року №4/9/93, є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га.,. що знаходиться за адресою [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Як вбачається з акту визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки від 26 березня 2001 р. погодження меж землекористування садиби [ADDRESS] з [PERSON] було здійснено на підставі рішення судів від 10.11.2000 р. та від 23.01.2001 року. Як вбачається із протоколу узгоджувальної комісії Тернопільської міської ради по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування з виїздом на місце за адресою [ADDRESS] від 13 квітня 2007 року, встановлено, що відповідно до Генплану забудови, виданого гр..[PERSON] на підставі рішення МВК від 27.01.1972 року №53 (що фіксує первинні розміри земельної ділянки) віддаль від запроектованого будинку до межі в сторону майбутнього домоволодіння по [ADDRESS] повинна становити 5,0 м. Аналогічно, згідно генплану забудови, виданого гр..[PERSON] на підставі рішення МВК від 27.06.1989 року №291, віддаль від проектованого житлового будинку до межі в сторону домоволодіння по [ADDRESS] повинна становити 5,0 м. З 1983 року гр..[PERSON] користувався земельною ділянкою з шириною орієнтовно 6,0 м. від сторони майбутнього будинковолодіння гр..[PERSON], що вказано в матеріалах бюро технічної інвентаризації 13.06.1983 року та від 27.01.1984 року а наступні документи судової експертизи зазначають 6,10 м. Даний факт послужив підставою для будівництва гаражу гр..[PERSON] на існуючому місці (перебудований з господарської споруди) оскільки забезпечений потрібний обхід для обслуговування гаражу з усіх сторін на території, яка перебувала в фактичному перебуванні власника будинковолодіння, а міською радою не висувались претензії до існуючих меж. Крім цього, забудівником [PERSON] виконано будівництво житлового будинку на двох співвласників з двома окремими добудовами, що значно розширило розміри будинку. Інвентаризаційні документи домоволодіння у гр..[PERSON] відсутні, тому не можливо встановити всі порушення виконані забудівником при будівництві. Комісією констатовано: самовільне захоплення земельної ділянки гр..[PERSON] по [ADDRESS] (вже після долучення йому території до розмірів 1000,0 кв.м. рішенням МВК від 09.06.1993 року №440 - 250 кв.м. та від 11.09.2001 року №474) створює загрозу для додаткового навантаження на багатометрову підпірну стінку поряд з проїздом до багатоповерхових житлових будинків в даному районі. Ліквідація пішохідної дороги з твердим покриттям і навезенням землі призводить до додаткового збору дощових вод на верху підпірної стіни вздовж якої постійно рухається транспорт і проходять люди. Самовільне захоплення з протилежного боку проїжджої частини [ADDRESS] перешкоджає нормальному руху транспорту та нормальному відводу дощових вод в обхід існуючої стіни. Вирішено: межу будинковолодінь гр..[PERSON] [ADDRESS] та гр..[PERSON] необхідно залишити без змін та видати гр..[PERSON] та [PERSON] державні акти на право приватної власності на землю без погодження меж земельних ділянок. Зобов»язати гр..[PERSON] звільнити самовільно захоплену земельну ділянку та відновити пішохідну дорогу. Рішенням Тернопільського міського суду від 10 листопада 2000 р., у позові [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовлено. Відмовляючи позивачам у позові, суд виходив з того, що їх права, як землекористувачів, відповідачами порушені не були. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Тернопільського обласного суду від 23 січня 2001 року рішення Тернопільського міського суду від 10 листопада 2000 р. - залишено без змін. Виключено з мотивувальної частини рішення вказівку суду на самовільне допущення позивачами відхилення від встановленої (при відведенні в натурі сторонам земельних ділянок) прямої між двома домоволодіннями в бік земельної ділянки відповідачів [PERSON], внаслідок чого виникла спірна земельна ділянка площею 28,87 кв.м., яка належить позивачам. Згідно рішення Тернопільського міського суду Тернопільської області від 25 грудня 2003 року у справі №2-4439/03, яке набрало законної сили, за позовом виконавчого комітету Тернопільської міської ради до [PERSON] про демонтаж самовільно розпочатого будівництва гаража, у задоволенні позову відмовлено. Підставою для відмови позивачу у позові слугувало те, що ним «..в судовому засіданні не доведено порушення відповідачем [PERSON] нормативного відступу від меж сумісного будинковолодіння за адресою [ADDRESS], не встановлено з його боку грубих порушень основних будівельних норм та правил, будівництво гаража здійснювалося на підставі належного дозволу , виданого виконкомом Тернопільської міської ради, а проект будівництва гаража погоджений із санітарною та пожежною службою м. Тернополя, однак не виготовлений з поважних причин..». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив суду те, що межі між двома сусідніми земельними ділянками, якими користується позивач та відповідач було встановлено актом визначення та погодження на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки від 26 березня 2001 року, які в подальшому відповідачем не змінювались та дотримуються на даний час. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту частин першої, п'ятої, шостої та сьомої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У відповідності до ст.ст. 76 - 83 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до вимог п. «г» ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов»язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч.1 ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. В силу вимог ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, а також їх пояснення у судовому засіданні вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не підлягає до задоволення. При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача, як на підставу своїх позовних вимог те, що виконавчим комітетом Тернопільської міської ради було прийнято рішення № 1667 від 28.12.2001 р. «Про усунення порушень у сфері містобудування», згідно яким зобов'язано [PERSON] демонтувати розпочате будівництво гаражу на території будинковолодіння за адресою [ADDRESS], а також на рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №448 від 15.05.2002 р. «Про усунення порушень у сфері містобудування», згідно якого доручено КП МШРБУ в місячний термін демонтувати розпочате [PERSON] будівництво гаражу, оскільки зазначені рішення органу місцевого самоврядування уже були предметом судового дослідження під час розгляду цивільної справи за позовом виконавчого комітету Тернопільської міської ради до [PERSON] про демонтаж самовільно розпочатого будівництва гаражу, за наслідками якого винесено судове рішення від 25 грудня 2003 року, яке набрало законної сили та відповідно до якого у задоволенні позову відмовлено. При цьому судом у зазначеній справі констатовано, що в судовому засіданні не доведено порушення відповідачем [PERSON] нормативного відступу від меж сумісного будинковолодіння за адресою [ADDRESS], не встановлено з його боку грубих порушень основних будівельних норм та правил, будівництво гаража здійснювалося на підставі належного дозволу, виданого виконкомом Тернопільської міської ради, а проект будівництва гаража погоджений із санітарною та пожежною службою м. Тернополя. Також, суд вважає, що позивачем не доведено порушення відповідачем межових знаків земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], оскільки згідно протоколу узгоджувальної комісії Тернопільської міської ради по вирішенню земельних спорів з приводу суміжного землекористування з виїздом на місце за адресою [ADDRESS] вирішено межу будинковолодінь гр..[PERSON] [ADDRESS] та гр..[PERSON] залишити без змін та видати гр..[PERSON] та гр..[PERSON] державні акти на право приватної власності на землю буз погодження меж земельних ділянок. Доказів, щодо порушення межових знаків у даний час відповідачем суду не надано. Також, позивачем не доведено факту захоплення відповідачем його земельної ділянки, яку надано [PERSON] в користування. Не надано й суду доказів, які б свідчили про самовільно збудований гараж відповідачем з порушенням нормативного відступу від межі суміжного будинковолодіння за адресою [ADDRESS], а також зміщення ним огорожі на один метр від межі у сторону земельної ділянки позивача. З огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed