Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON], [INFO], аліменти на його користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення її повноліття. Крім того просить суд припинити стягнення в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки, на користь [PERSON], відповідно до виконавчого листа Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 листопада 2009 року по справі №2-201/09. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечуав проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України за неявки відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 40-41). При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми, суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч.1 ст.224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Суд, заслухавши доводи представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2009 року стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття (а.с.12). 06 листопада 2009 року судом було видано виконавчий лист згідно зазначеного вище рішення (а.с.8) та предявлено до виконання. Відповідно до якого по сьогоднішній день здійснюється стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.28-29). Згідно довідки Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області №236 від 12 жовтня 2015 року (а.с.13) неповнолітня [PERSON], [INFO] до кінця серпня 2015 року проживала в господарстві своєї баби [PERSON] за адресою: с. Іваниця, вул. Миру, 19, Недригайлівського району Сумської області. З кінця серпня 2015 року і по даний час вона проживає з батьком [PERSON] за адресою: с. Зелене, вул. Першотравнева, 23, Недригайлівського району Сумської області та перебуває на його матеріальну забезпеченні. Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] і сама неповнолітня [PERSON]. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 21.11.2007 року (а.с.20), але більше 5-років на території Іваницької сільської ради Недригайлівського району Сумської області не проживає, точна адреса її проживання невідома (а.с.14). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України встановлює мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідачка як мати повинна брати участь по належному утриманні неповнолітньої дитини, забезпечувати коштами необхідними на відповідне харчування, одяг, а також інших потреб для дітей цього віку. Враховуючи те, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком і знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні, то позивач має право на звернення до суду про стягнення з відповідачки, матері дитини, аліментів на її утримання. Відповідачка, на думку суду, має можливість сплачувати аліменти в розмірі вказаному у рішенні суду. Враховуючи вище викладене стягнення аліментів з позивача підлягає припиненню. Відповідно до п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ст. 182 СК. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial