Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 1 300 520 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] спільно та солідарно позичили у позивача на власні потреби, на підставі повідної домовленості, що була досягнута 31.10.2013 р., суму грошових коштів в розмірі, що дорівнює 52 000 (п'ятдесят дві тисячі рівно) доларів США, яку зобов'язались повернути до 03.2016 р. На підтвердження отримання позики відповідачі видали на користь позивача розписку. Однак в порушення взятих на себе зобов'язань відповідачі суми позики у розмірі 52 000 доларів США у встановлений строк та й узагалі станом на день подання даного позову не повернули, будь-які звернення позивача до відповідачів з цього приводу ігнорують, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Станом на день підготовки позовної заяви (13.06.2016 р.) загальна сума боргу відповідача за позикою складає 52 000 доларів СІЛА, що згідно офіційного курсу національного банку України (25,01 гривень за 1 долар США) на вказану дату складає 1 300 520 грн. 00 коп. (один мільйон триста тисяч п'ятсот двадцять гривень 00 коп.) До судового засідання позивач [PERSON] надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити повністю, розгляд справи просив проводити у його відсутність. До судового засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, заперечень щодо задоволення позовних вимог не має, та підтверджують факт отримання коштів від позивача в заявленій сумі, просять розгляд справи проводити у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 31.10.2013 року [PERSON] та [PERSON] позичили у [PERSON] 52 000 доларів США. Без встановлених відсотків за користування з кінцевим терміном розрахунку 01 березня 2016 року. [PERSON] звертався до відповідачів з вимогою про повернення коштів за договором позики в сумі 52 000 доларів США, однак відповіді не отримав та звернувся з позовом до суду. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 60 цього кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно статей 58,59 ЦПК докази повинні бути належними та допустимими. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 530 ЦПК України, якщо строк виконання обов'язку визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Відповідно до ст..ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-63 цс 13 від 18.09.2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Враховуючи те, що між сторонами було укладено договори позики на суму, що перевищує десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які згідно ст. 1047 ЦК України мають укладатися в письмовій формі, та оригінал розписки на час звернення до суду знаходяться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачі не повернули грошові кошти та сума боргу за цією розпискою підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. При цьому суд враховує, що розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджує його укладення, умови договору та засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму боргу за договором позики від 31.10.2013 року в сумі 1 300 520 грн. 00 коп. При винесенні даного рішення згідно ст. 88 ЦК України судові витрати покласти на відповідачів. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1046, ч.2 1047, 1049, ЦК України та

Outcome: approved