Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Теребовлянської міської ради Тернопільської області, про встановлення земельного сервітуту та зобов»язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою. У судовому засіданні [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] уточнені позовні вимоги, які подані до суду 30 листопада 2014 року, підтримали із мотивів, викладених у позові та в уточненнях. Зокрема, просять встановити постійний земельний сервітут на земельній ділянці площею 0.0013 га по [ADDRESS], власником якої є відповідач [PERSON] та на земельній ділянці площею 0.0025 га по [ADDRESS], власником якої є відповідач Теребовлянська міська рада Тернопільської області, із наданням права позивачу проїзду транспортним засобом до його земельної ділянки та житлового будинку, а також зобов»язати [PERSON] усунути перешкоди шляхом демонтажу огорожі, яка знаходиться на її земельній ділянці, з метою використання частини її земельної ділянки для постійного земельного сервітуту. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, представники позивача вказали, що під час складання спеціалістами із землеустрою технічної документації для передачі земельних ділянок позивачу та відповідачу [PERSON] у власність була допущена помилка, внаслідок якої остання незаконно приватизувала 13 кв.м земельної ділянки, яка належала Теребовлянській міській раді Тернопільської області та в сукупності із іншою частиною земельної ділянки вказаної ради використовувалась як заїзд до житлового будинку позивача. В даний час [PERSON] загородила належну їй земельну ділянку, що позбавило [PERSON] можливості безперешкодно здійснювати заїзд до його житлового будинку та господарських споруд. Уточнені позовні вимоги просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовних вимог не визнали із мотивів, викладених у письмових запереченнях, долучених до справи. Просять у задоволенні позову відмовити, оскільки правові підстави та докази про необхідність встановлення позивачу земельного сервітуту на земельній ділянці площею 13 кв.м, власником якої є [PERSON], відсутні. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області у судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо надання [PERSON] права на користування земельною ділянкою площею 0.0025 кв.м, яка належить Теребовлянській міській раді Тернопільської області. Однак, пояснив, що для задоволення потреб позивача - встановлення постійного земельного сервітуту (права проходу та проїзду транспортним засобом) цієї земельної ділянки Теребовлянської міської ради недостатньо, та з урахуванням конфігурації земельної ділянки, на якій позивач просить встановити земельний сервітут, необхідна ще частина земельної ділянки площею 13 кв.м, власником якої є [PERSON], і яка межує із земельною ділянкою міської ради. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в місті Теребовлі по [ADDRESS] площею 0.10 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САК № 582078 від 6 грудня 2013 року, виданого реєстраційною службою Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області. Також позивач є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в місті Теребовлі по [ADDRESS] площею 0.301 га. Відповідач [PERSON] є власником таких земельних ділянок: - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №888808 від 1 квітня 2010 року); - для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] площею 0.1175 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №888809 від 1 квітня 2010 року); - для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] площею 0.0903 га(державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №888810 від 1 квітня 2010 року). Усі державні акти на право власності на земельні ділянки, видані [PERSON], у встановленому законом порядку недійсними не визнані. Згідно з рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 28 липня 1992 року № 191 «Про встановлення заїзду до житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON].» позивачу було встановлено заїзд до його житлового будинку шириною 3.5 м і довжиною 9.0 м із вул.Грушевського через частину території (3.0 м х 3.5 м) [PERSON] та території, яка примикає до господарського будинку [PERSON] Однак, вказане рішення виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області скасовано постановою Теребовлянського районного суду від 10 листопада 2010 року, як таке, що прийнято із порушенням закону. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 червня 2011 року, яке також набрало законної сили, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа Теребовлянська міська рада Тернопільської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено. Зокрема, цим рішенням встановлено, що зі сторони [PERSON], як власника земельних ділянок по [ADDRESS], відсутнє зміщення меж її земельної ділянки в сторону земельної ділянки, яка закріплена за [PERSON], права останнього не порушено. Будучи допитаним у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що під час виготовлення технічної документації для передачі земельних ділянок позивачу та відповідачу [PERSON] у власність була допущена помилка, внаслідок якої остання незаконно приватизувала 13 кв.м земельної ділянки, яка належала Теребовлянській міській раді Тернопільської області і яка використовувалась для заїзду [PERSON] до його житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. На його думку, встановити заїзд до будинковолодіння [PERSON] в іншому місці неможливо через перепад рельєфу грунту земельної ділянки або необхідно виконати для цього певні роботи. Таким чином, зі змісту державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих [PERSON], зазначених судових рішень вбачається, що [PERSON] правомірно користується земельними ділянками для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], в тому числі і земельною ділянкою площею 0.013 га (на якій позивач просить встановити сервітут), будь-яких порушень земельного законодавства, в тому числі прав [PERSON], нею не допущено. Виходячи із наведеного, суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], оскільки вони повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а допущена, на думку свідка, помилка при виготовленні сторонам технічної документації із землеустрою нічим не підтверджена та до цього часу не усунута. Крім того, суд не приймає до уваги висновок експерта від 31 травня 2011 року № 1305, яка проводила судову земельно-технічну експертизу у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Теребовлянська міська рада Тернопільської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якому зазначено про пропозицію встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка належить [PERSON], площею 0.0039 га (39 кв.м), оскільки з часу складення експертом такого висновку пройшло понад три роки, експерт при його складенні вийшла за межі поставлених судом запитань, під час виконання експертизи не досліджувалось питання можливості встановлення земельного сервітуту, за рахунок чиїх земельних ділянок, в якому розмірі та якої конфігурації. Судом також встановлено, що для вирішення існуючого між [PERSON] та [PERSON] земельного спору щодо влаштування заїзду до будинку позивача останній звертався до Теребовлянської міської ради Тернопільської області, спеціалісти якої 14 березня 2014 року, 12 вересня 2014 року провели обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Теребовлі, власником якої є [PERSON] Згідно із вказаними актами під»їзди до присадибних земельних ділянок [ADDRESS] відповідно до топографічної зйомки (опорного плану) м.Теребовлі, виконаної інститутом «УКРГИИГИС» 1986 року, та генерального плану населеного пункту м.Теребовля передбачені з проїжджої частини (дороги) вулиці по обидві її сторони. Власниками (користувачами) присадибних земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] із аналогічним перепадом рельєфу грунту влаштовано заїзди до кожної присадибної ділянки вздовж [ADDRESS] оскільки це передбачено генеральним планом міста Теребовлі. [PERSON] заїзд до належного йому будинковолодіння по [ADDRESS] в м.Теребовлі не встановлений, проте влаштовано доступ до житлового будинку, господарських будівель та споруд у вигляді проходу. У судовому засіданні з»ясовано, що питання встановлення земельного сервітуту [PERSON] на право проходу і проїзду земельною ділянкою вирішувалось на засіданні 58-ї сесії Теребовлянської міської ради Тернопільської області, яке відбулось 29 травня 2014 року, однак рішення прийнято не було через те, що при голосуванні усі присутні депутати та міський голова утримались від вирішення зазначеного питання. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд роз»яснив сторонам право заявити клопотання про проведення земельно-технічної експертизи, яке вони відмовились використати, а тому суд продовжив розглядати справу без проведення вказаної експертизи. Зі змісту ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Статтями 98, 100 ЗК України передбачено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право на обмежене платне або безплатне користування чужою земельною ділянкою (земельний сервітут), який може бути встановлений договором, законом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки. Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, які перевірені доказами, суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено необхідності надання йому права користування чужими земельними ділянками для задоволення його потреб, які не можуть бути задоволені іншим способом, права його, як землекористувача, відповідачами не порушено, а тому у задоволенні його позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed