Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 26.04.2011 р. постановою ВП №3267019 головного державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1075 від 03.09.1991 р. Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) на утримання неповнолітньої дитини, у зв»язку з досягненням дитиною повноліття. При закінченні виконавчого провадження не знято арешт з усього нерухомого майна та заборона на відчуження, застосовані з метою примусового виконання рішення. 20.11.2015 р. отримав відповідь відділу ДВС на заяву про зняття арешту від 11.11.2015 р., про те, що виконавче провадження №3267019 з примусового виконання виконавчого листа №2-1075 від 03.09.1991 р. закінчене, вилучене для знищення, але вирішити питання про зняття арешту в досудовому порядку неможливо. Позивач просив позов задовольнити. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підтверджений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 1ІК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» . У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Суд установив, що 15.10.2010 р. постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції накладено арешт на все майно позивача та оголошено заборону на його відчуження у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-1075 від 03.09.1991 р. Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчужень об»єктів нерухомого майна постановою державного виконавця відділу ДВС накладено арешт на все нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності, у тому числі: 1/3 частину квартири [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS], та земельну ділянку, кадастровий [NUMBER], розташовану за тією ж адресою ( а. с. 5-7). Постановою головного державного виконавця відділу ДВС від 26.04.2011 р. (ВП №3267019) закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1075 від 03.09.1991 р. Шевченківського районного суду м. Києва, у зв»язку з досягненням дитиною повноліття, проте вжиті заходи примусового виконання рішення не зняті ( а. с. 5). Відповідно до інформаційного листа від 20.11.2015 р. відділу ДВС, на заяву позивача про зняття арешту від 11.11.2015 р., виконавче провадження №3267019 з примусового виконання виконавчого листа №2-1075 від 03.09.1991 р. закінчене. На момент закінчення виконавчого провадження заборгованість по аліментам складала 25027 грн. 24 коп. Стягувачу роз»яснено право звернутися до суду для встановлення порядку та способу виконання, а саме стягнення боргу з урахуванням пені тощо. Надати більш детальну інформацію та вжити будь-які заходи неможливо, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, за спливом якого виконавчі провадження вилучаються для знищення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відтак, виконавче провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва закінчене, тому відпала підстава у наявності вжитих заходів з примусового виконання рішення: арешті майна та заборони на відчуження. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про скасування арешту та зняття заборони на відчуження 1/3 частини квартири [ADDRESS], житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки, кадастровий [NUMBER], за цією ж адресою, що належать позивачу на праві власності, доведені та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved