Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на утримання спільного майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 15.10.1996 до 17.02.2017 вони із відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 17.02.2017. В період шлюбу, а саме 10.11.2011 на ім`я позивача їх сім`єю за кредитні кошти була набута у власність квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що згідно з умовами Кредитного договору (п.3.4.) він уклав договір обов`язкового страхування нерухомого майна. Договір укладався щороку строком на один рік. У грудні 2017 року відповідачка звернулася до суду з позовом про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просила визнати двокімнатну квартиру [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за нею та колишнім чоловіком право власності на дану квартиру по 1/2 частині кожному, визнати її, [PERSON] та відповідача [PERSON] солідарними боржниками по сплаті кредитних зобов`язань за кредитним договором. [PERSON] частково визнав позовні вимоги, зокрема, щодо визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири. Вимогу про визнання солідарними боржниками по сплаті кредитних зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не визнав. Повідомив суду, що згоден самостійно доплатити залишок по кредиту і не вбачає необхідності у зміні сторін кредитного договору. В судовому засіданні [PERSON] підтримала всі свої вимоги та наполягала на визнанні її солідарним боржником по кредитному договору. Соснівський районний суд м. Черкаси 23.01.2018 ухвалив рішення про задоволення позову. Рішення вступило в законну силу 23.02.2018. Позивач [PERSON] продовжував сплачувати щоквартальні платежі по погашенню кредиту та щорічні страхові платежі, згідно з відповідними договорами. Станом на 11.01.2019 відповідачка не зверталася до Черкаського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництві» із заявою про внесення змін до кредитного договору з метою виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2018 Із чого вбачається, що вона не виконує рішення суду ухвалене за її позовом і на її користь. З моменту вступу рішення в законну силу позивач продовжував сплачувати щоквартальні платежі по кредиту та щорічні страхові внески у повному обсязі, вартість комунальних послуг та послуг з обслуговування будинку, що нараховуються за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із зазначеними обставинами, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) на підставі виконання останнім зобов`язань відповідачки щодо сплати щоквартальних платежів по кредиту, щорічних страхових внесків та витрат по сплаті вартості комунальних послуг, згідно з ст.544 ЦК України. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 7140,52 грн. в порядку регресу за виконання солідарного обов`язку з погашення кредиту, відшкодувати витрати на утримання спільного майна в сумі 9693,17 грн. та стягнути судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2019 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачці термін на подання відзиву до суду. Відповідачка у передбачений законодавством термін відзиву до суду не надала. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, скерували до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди позивача та його представника, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Сторони з 15.10.1996 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 17.02.2017 розірвано. В період шлюбу, а саме 10.11.2011 на ім`я [PERSON] їх сім`єю набуто у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.11.2011, видане Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, державна реєстрація права власності відбулася 25.11.2011. Квартиру придбано за сумісні кошти подружжя за рахунок кредиту в розмірі 320260 грн., наданому Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на підставі кредитної угоди. Згідно з умовами Кредитного договору (п.3.4.) [PERSON] 19.03.2018 уклав договір обов`язкового страхування нерухомого майна. Договір укладався щороку строком на один рік. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2018 визнано квартиру [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Визнано [PERSON] та [PERSON] солідарним боржником по сплаті кредитних зобов`язань за кредитним договором № 5 від 10.05.2011, укладеного між Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] , в сумі 175466,43 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначив позивач, з моменту вступу рішення від 23.01.2018, яким встановлено солідарний обов`язок по сплаті кредитних зобов`язань, в законну силу, він продовжував одноособово сплачувати щоквартальні платежі по кредиту та щорічні страхові внески у повному обсязі, що підтверджується відповідними доказами (Договір №17 про інвестування в будівництво житла від 06.05.2011; Кредитний договір №5 від 10.05.2011; Додаткова угода до договору про інвестування в будівництво житла №17 від 06.05.2011, від 30.08.2011; Додатковий договір №1 до кредитного договору №5 від 10.05.2011, від 22.07.2014; Договір №042-7701910/002ІПФ обов`язкового страхування нерухомого майна від 19.03.2018; Квитанція від 19.03.2018; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.03.2018; Квитанція від 27.03.2018; Квитанція від 16.05.2018; Квитанція від 20.05.2018; Квитанція від 25.06.2018; Квитанція від 18.09.2018; Квитанція від 24.09.2018; Квитанція від 17.11.2018; Квитанція від 17.11.2018; Квитанція від 05.12.2018; Квитанція від 21.12.2018; Відповідь на адвокатський запит від 11.01.2019; Договір №042-7705195/002ІПФ обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості) від 13.03.2019; Квитанція від 19.03.2019; Квитанція від 21.03.2019; Квитанція від 18.07.2019). Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом. Як передбачено ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Разом з тим, стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Тобто, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відповідачка не надала жодних доказів на її спростування, суд, перевіривши розрахунки позивача, доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення грошові кошти в сумі 16833,69 грн., що є половиною сплачених позивачем коштів. Крім того, відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved