Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, обгрунтовуючи вимоги тим, що у квітні 1997р. між ним та дарувальником [PERSON] було укладено договір дарування, згідно якого він набув право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. У лютому 2017 р. він звернувся до Врадіївської селищної ради щодо складання технічної документації на земельну ділянку призначену для обслуговування вказаного будинку, в чому йому було відмовлено, з тих підстав, що земельна ділянка, яка є предметом спору, належить на праві приватної власності дарувальнику [PERSON] Постільки він, з 1997р., являється власником будинку по [ADDRESS] на підставі договору дарування, то відповідно з укладенням вказаної угоди, до нього за ЗК України 1990 р., повинно було перейти і право на земельну ділянку призначену для його обслуговування, а тому він просить позов задовольнити. Позивач [PERSON], його представник [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, звернувшись з заявами (вх.№1334 від 14.03.2017р., вх.№1335 від 14.03.2017р) про розгляд справи у їх відсутність, в якій позов підтримують. Представник відповідача Врадіївської селищної ради Миколаївської області будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, звернувшись з заявою (вх. №1211/17 від 07.03.2017р.) про розгляд справи у відсутність представника, в якій позов визнає. Представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог - відділу держгеокадастру у Врадіївському районі будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (розписка про отримання судової повістки), в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не звертався. Третя особа по справі яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, звернувшись з заявою, завіреною секретарем сільської ради, (вх. №1248 від 10.03.2017р.) про розгляд справи у її відсутність, в якій не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача, третіх осіб), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені факти : ●11.04.1997 р. позивач [PERSON] набув право власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS] Миклаївської області на підставі договору дарування від імені дарителя [PERSON] на його ім'я (договір дарування від 11.04.1997р. зареєстрований в реєстрі за №999 (ААЕ №565710), довідка Первомайського МБТІ №73/06-03-03 від 26.07.2016р.); ●земельна ділянка площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] Миколаївської області на праві приватної власності належить дарителю [PERSON] та не була предметом договору дарування (державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 02.12.1993 р., договір дарування від 11.04.1997р. зареєстрований в реєстрі за №999 (ААЕ №565710); ●[INFO]. даритель [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER] від [INFO].); ●на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], з ним за однією адресою, [ADDRESS], проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] (третя особа по справі) та син [PERSON] (позивач) (довідка селищної ради №547 від 01.02.2017р., свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 14.04.1962 р.); ●спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася (довідка нотаріуса №369/01-16 від 18.04.2017р., інформаційна довідка із спадкового реєстру №47456873 від 18.04.2017р.); ●станом на день розгляду справи в суді, позивач не може реалізувати своє право власності та оформити земельну дліянку призначену для обслуговування належного йому будинку на своє ім'я, в іншому порядку крім судового (відмова Врадіївської селищної ради №85/2-13 від 13.02.2017р.); Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на земельну ділянку. При прийнятті рішення суд керується ст. 30, 67 Земельного кодексу Української РСР (в редакції 1990р.), згідно яких при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у селищах міського типу - 0,15 гектара. Положеннями ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши інші докази по справі, суд вважає доведеним, що разом з переходом, в 1997р., права власності на будинок, до позивача за цивільно - правовою угодою, перейшло і право власності на земельну ділянку призначену для його обслуговування розміром 0,10 га, а тому з врахуванням того, що цільове призначення земельної ділянки не змінювалося, її розмір не перевищує встановлених ст. 67 ЗК України, 1990р., визнання позову відповідачем, третіми особами, вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved