Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Синельниківський РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, шляхом зняття з реєстраційного обліку, в якій просить суд визнати [PERSON], [INFO], втратившою право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття її з реєстрації за вказаною адресою мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.1989 року йому на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. 28.05.1999 року позивач дозволив зареєструватися в належному йому будинку, дружині його сина - [PERSON], [INFO], оскільки вони сім'єю проживали в його будинку. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 23 серпня 2011 року шлюб між сином позивача та відповідачем [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу вони, ще деякий час проживали разом, але потім [PERSON] переїхала на постійне проживання до [ADDRESS], де мешкає і в теперішній час. З 25.03.2012 року, тобто більше року, відповідачка вже не мешкає в будинку за адресою: [ADDRESS], але зареєстрована в ньому, чим порушує права позивача як власника, вільно розпоряджатися своєю власністю. Позивач у судове засідання не з'явився, про те подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про те подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно копії договору купівлі-продажу від 19.07.1989 року [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбав, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], за 3111 крб.. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 25.02.2014 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою, виданою головою квартального комітету № 13 міста Синельникове від 27.11.2013 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового Кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], де право власності належить позивачу, але з реєстрації в добровільному порядку не знялася. Таким чином, відповідач порушує права позивача, так як позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved