Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що їхній шлюб виявився невдалим. Спочатку відносини між ними були нормальними, однак з часом вони почали псуватися. Тривалий час між ними були непорозуміння, спільне проживання стало неможливим, що призвело до припинення шлюбних стосунків. Оскільки дітей в них немає, він пропонував відповідачці розірвати шлюб в органах РАЦС, однак вона відмовилась. За наведених обставин просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула повторно. Справа до судового розгляду призначалася два рази. Судова повістка, направлена відповідачу, повернулася з відміткою на конверті «за вказаною адресою не проживає». Вказана обставина потягла застосування ч. 3 ст.76 ЦПК України, якою передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. В порядку вказаної норми процесуального права судова повістка про виклик відповідача в судове засідання на 22.11.2017 року вручена виконавчому органу місцевого самоврядування Борщівській міській раді. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД №022337, виданого 29 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони уклали шлюб 29 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №148. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. У відповідності до\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом, між сторонами виникали непорозуміння і вони припинили спільне проживання З червня 2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують жодних відносин. Їх шлюб існує лише формально. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проігнорувала виклик до суду. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3\~ст.56 СК України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved