Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , і свої вимоги мотивує тим, що він є співвласником та проживає у квартирі [ADDRESS] . На даний час у вказаний квартирі зареєстрована також його малолітня донька, [PERSON] , [INFO] , однак фактично остання приживає зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою її реєстрації: [ADDRESS] з 2014 року. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05.01.2015 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В добровільному порядку мати [PERSON] не бажає зняти доньку з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, малолітня донька [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2014 року та чинить перешкоди у користуванні йому його власністю. А тому, просить суд визнати малолітню [PERSON] , [INFO] такою, що витратила право користування житлом, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просить суд його задоволити. Відповідачка [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , 2008 року народження, в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, що в період шлюбу, після народження доньки, позивач зареєстрував її та їх дитину у квартирі за адресою: [ADDRESS] , після розлучення вона з дитиною була вимушена залишити вищевказану квартиру. На даний час вона, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , власником квартири є [PERSON] , яка є матір`ю її цивільного чоловіка [PERSON] . Також зазначає, що вона не має у власності житла, в якому могла б зареєструвати малолітню доньку, іншого житла у малолітньої дитини не має. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Також надав до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 12.12.2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду на 24.01.2019 року, справа слуханням відкладалася з різних причин (за клопотанням позивача, клопотанням відповідача, залученням третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради). Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12, 13). Іншою частиною квартири володіє [PERSON] -мати позивача. У вказаній квартирі з 2008 року по теперішній час зареєстрована малолітня донька позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою від 18.12.2018 року наданою управлінням «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради (а.с.36). Відповідачка [PERSON] є колишньою дружиною позивача. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.03.2014 року по справі №591/401/14-ц між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] (а.с.9-10). Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що у них з відповідачем склалися неприязні стосунки, а тому після розлучення вона була вимушена забрати дитину та виїхати з вищевказаної квартири. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 січня 2015 року по справі №591/8339/14 визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житлом квартирою [ADDRESS] (а.с.7-8). На даний час [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає і її малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.51), яка є матір`ю її цивільного чоловіка [PERSON] . Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Разом з тим вирішуючи питання про визнання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд не бере до уваги посилання відповідача на ч. 3 ст. 29 ЦК України відповідно до якої місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, оскільки ст. 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією. Отже судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровано проживання його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала у спірній квартирі з народження до 2014 року. Шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірвано 21.03.2014 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю в іншому житлі. Таким чином, малолітня донька [PERSON] , [INFO] , не проживає у вказаній квартирі з поважних причин, якими є розірвання шлюбу між її батьками та неприязнені стосунки які склалися в подальшому між ними. Зважаючи на вік дитини, можна зробити висновок про неможливість нею самостійно обирати місце проживання, тому факт їх не проживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування належним її батьку житлом. Також позивачем не надано доказів того, що відповідачка має на праві власності інше житло, в якому вона зможе зареєструвати дитину, також не надано доказів того, що сама малолітня забезпечена житлом. Відповідно до висновку наданого Службою у справах дітей Сумської міської ради від 17.10.2019 року, служба вважає, що позов [PERSON] про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , не підлягає задоволенню. Зазначають, що у разі визнання малолітньої такою, що втратила право користування вказаною квартирою, це позбавить дитину гарантованого права на житло (а.с.70-71). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку залишити за малолітньою [PERSON] , [INFO] , право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , не порушуючи її право на житло. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed