Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ Авто», третя особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 24 лютого 2015 року він придбав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СТВ Авто» легковий автомобіль марки «Mersedes-Benz Vito111CDI», 2008 року випуску, № кузова WDF63960313400748, колір - білий, тип - пасажирський-В, реєстраційний номер AE 1811 НЕ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 865134. На підтвердження цієї угоди відповідачем було надано довідку-рахунок серії ВІА № 904364 від 24 лютого 2015 року і в той же день отримано від позивача грошові кошти в сумі 100 000 грн. 28 березня 2018 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до територіального сервісного центру № 1244 регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України про реєстрацію спірного транспортного засобу на своє імя, однак йому було відмовлено в перереєстрації у звязку з арештом та забороною відчуження на цей автомобіль, накладеного УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на підставі постанови державного виконавця АНД відділу ДВС ДМУЮ. Зазначив, що на момент купівлі транспортного засобу та при його оформленні позивачу не було відомо про те, що він перебуває в обтяженні. У звязку з цим просив суд визнати за [PERSON], [INFO], право власності на автомобіль марки «Mersedes-Benz Vito111CDI», 2008 року випуску, № кузова WDF63960313400748, колір - білий, тип - пасажирський-В, реєстраційний номер AE 1811 НЕ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 865134, та зобовязати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції зняти арешт з даного транспортного засобу. 30 травня 2018 року ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 31 серпня 2018 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Надала відзив, в якому зазначила, що нею дійсно 24.02.2015 року було продано автомобіль «Mersedes-Benz Vito111CDI» 2008 року випуску, № кузова WDF63960313400748, колір - білий, тип - пасажирський-В, позивачу [PERSON] за 100 000 грн. Документальне оформлення продажу цього автомобіля і купівлі його [PERSON] здійснювалося в м. Дніпрі за допомогою ТОВ «СТВ Авто». На момент продажу автомобіля буд-яких обтяжень на транспортний засіб не було. Таким чином, власником автомобіля з 24.02.2015 року став [PERSON] Просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СТВ Авто» у судове засідання не зявився, надали відзив на позовну заяву, в якому посилаються на те, що фактичні обставини придбання спірного автомобіля та наявні у відповідача докази свідчать про відсутність будь-яких порушень майнових чи інших прав позивача з боку TOB «СТВ Авто». Так, дійсно, 24.02.2015 року за пропозицією [PERSON] та [PERSON] [PERSON] «СТВ Авто» із зазначеними особами був укладений договір про надання послуг з виписки довідки-рахунку. Предметом вказаного договору було доручення Замовниками та оформлення Виконавцем довідки-рахунку на відчужуваний автомобіль. Інших зобов'язань у правовідносинах з відчуження спірного автомобіля відповідач відповідно до умов зазначеного вище договору на себе не приймав. TOB «СТВ Авто» своєчасно та в повному обсязі були виконані вищевказані обов'язки, про надання послуг по реєстрації обтяжень рухомого майна та отримання інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна було зроблено витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 24.02.2015 року, номер витягу 46424909, відповідно до якого на момент оформлення відчуження спірного автомобіля інформація щодо нього в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна була відсутня. Будь-яка інша інформація, щодо заборон відносно вказаного у позові транспортного засобу, яка містилася в підрозділах УДАІ ГУ МВС України у Дніпропетровській області, відповідачу не надавалася, оскільки технічного доступу до неї він не має, а транспортний засіб перед відчуженням з обліку не знімався, у зв'язку із здійсненням прямої перереєстрації транспортного засобу, пов'язаної із зміною власників (відчуження) без зняття автомобіля з обліку, що передбачено Постановою Кабінету міністрів України № 600 від 27.06.2012 року «Про внесення змін до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка набрала чинності 10.07.2012 року. За таких обставин, враховуючи відсутність будь-якої інформації щодо відчужуваного транспортного засобу в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент вчинення правочину, у TOB «СТВ Авто» не було жодної підстави відмовити Замовникам у наданні послуги з оформлення довідки-рахунку, а всі обов'язки з надання інформації щодо наявності обставин, які унеможливлюють відчуження рухомого майна, відповідно до укладених договорів були покладені на Продавця. Просили провести розглядати справу без участі їх представника за наявними у справі доказами. Представник третьої особи - Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року( в редакції № 1371 від 23.12.2009 року та змінами № 955 від 25.12.2013 року). Пунктом 8 Порядку передбачена державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. До документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, відносяться довідка-рахунок, договори та угоди, акти, митна декларація, а також копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, з зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки-рахунку серії ВІА № 904364 від 24 лютого 2015 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «СТВ Авто», позивач [PERSON] придбав у власність легковий автомобіль марки «Mersedes-Benz Vito111CDI», 2008 року випуску, № кузова WDF63960313400748, колір - білий, тип - пасажирський-В, реєстраційний номер AE 1811 НЕ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 865134 (а.с. 14). Як посилається позивач у позові та представник позивача у судовому засіданні, 28 березня 2018 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до територіального сервісного центру № 1244 регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України з метою реєстрації транспортного засобу на своє імя, однак йому було відмовлено в перереєстрації у звязку з арештом та забороною відчуження на спірний автомобіль, накладений на підставі постанови старшого державного виконавця АНД ВДВС ДМУЮ № 46801401 від 06.03.2015 року, та постанови головного державного виконавця АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області № 54570182 від 23.08.2017 року. Даний факт підтверджується й наданим суду Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 55223692 від 26.03.2018 року (а.с. 11-13). Згідно ч. 1, 2ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже позивач [PERSON], фактично набувши право власності на спірний автомобіль, позбавлений можливості зареєструвати його у встановленому законом порядку, або в будь-який інший спосіб оформити свої права на автомобіль та у повній мірі розпоряджатись ним у звязку з наявністю обтяжень у виді арешту за зобовязаннями колишнього власника (відповідача у справі). На підставі наведеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивача, дійшов переконливого висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved