Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.06.1990 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у будинку реєстрації шлюбу відділу ЗАГС м. Петропавлівськ-Камчатський Російської Федерації. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою. Сімейні стосунки у сторін не склалися, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Фактично шлюбні відносини припинено, що призвело до того, що більше двох років сторони проживають окремо. Дана позовна заява надійшла до суду 17.10.2019 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. 21.10.2019 року було направлено запит на уточнення місця реєстрації відповідача. 06.12.2019 року у зв`язку з тим, що відповідь на вказаний запит не надійшла, було направлено повторний запит, відповідь на який надійшла до суду 20.12.2019 року. Ухвалою від 20.12.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.02.2020 року. Ухвалою суду від 24.02.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2020 року. Позивач, [PERSON] , надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутність. Відповідач, [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач, [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13.06.1990 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у будинку реєстрації шлюбу відділу ЗАГС м. Петропавлівськ-Камчатський Російської Федерації, за актовим записом №1262, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Подружжя має повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30.03.1995 року). Судом з`ясовано, що спільне життя у сторін не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання. Спір відносно спільно нажитого майна на день звернення до суду відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У розумінні ст. 56 СК України, ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. За таких обставин, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати однією сім`єю, вони наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Крім того, зі змісту позову вбачається, що у сторін відсутній спір з приводу поділу спільного майна подружжя.

Outcome: approved