Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області до Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 0,9445 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,3506 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,2639 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] померла його тітка - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач - представник Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи в відсутності їхнього представника, проти позову заперечень не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] у віці 79 років в с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 28.12.2012 року, актовий запис №08. Ще за життя померлій належали: - земельна ділянка площею 0,9445 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] сформованого 11.11.2016 року; - земельну ділянку площею 0,3506 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] сформованого 11.11.2016 року; - земельну ділянку площею 0,2639 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] сформованого 11.11.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, складеного 08.04.2009 року в с.Дубенка Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №2 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право - [PERSON]. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO], як спадкоємець за заповітом. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від [INFO]. Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Дубенківською сільською радою 11.03.2003 року [PERSON], загублений. На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку може лише її власник. Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно і як вбачається з відповіді Відділу держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області (а.с.14), наданої на запит адвоката [PERSON], Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягають обов'язковій державній реєстрації. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняв так як на час відкриття спадщини проживав разом з спадкодавцем [PERSON] без реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], тому є підстави визнати за ним право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved