Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він є власником земельної ділянки площею 5,27 га, яка розташована на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області. 27.12.2010 року між ним та відповідачем ФГ «[PERSON]М.» було укладено договір оренди зазначеної землі, який було зареєстровано 29.11.2011 року Володарським районним відділом ДРФ ДП «ЦДЗК» при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 142170004001529. Земельна ділянка була передана в оренду строком на 8 років. Відповідно до п. 9 зазначеного договору орендар зобовязаний сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі 5% від вартості землі. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації грошової оцінки земельної ділянки. Також вказує, що в січні 2015 року він отримав довідку Відділу Держземагенства у Володарському районі Донецької області про вартість належній йому земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 3,997, з якої вбачається, що вартість його земельної ділянки в 2015 році складає 163279,73 грн. Він, як орендодавець, в звязку із зміною грошової оцінки земельної ділянки, направив на адресу відповідача лист з ксерокопією вищевказаної довідки та інформацією про його намір в добровільному порядку змінити умови договору оренди шляхом укладення з відповідачем додаткової угоди, але відповідач на дану вимогу ніяким чином не відреагував та всі його звернення проігнорував. Крім того, вказує, що ним пропонується укладення додаткової угоди в наступній редакції: в п. 5 договору оренди землі від 27.12.2010 року внести п.п. 5-а «Нормативно грошова оцінка земельної ділянки складає 163279,73 грн. в 2015 році» та в п. 9 договору оренди землі внести зміни «Розмір орендної плати щорічно складає 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки» виключивши з нього наступне: «але в любому випадку не може бути більше, ніж 850,00 грн. за 1 га». В звязку з чим просить прийняти зміни до діючого договору оренди землі укладеного 27.12.2010 року між ним та відповідачем шляхом укладення додаткової угоди в запропонованій ним редакції, зобовязати відповідача провести її державну реєстрацію, а у випадку відмови відповідача від оформлення, реєстрації та прийняття договору оренди землі з додатковою угодою в редакції 2015 року, вважати положення п.п. 9, 10 та інших пунктів, які підлягають коригуванню, такими, що суперечать законодавству України, в звязку з чим договір між сторонами спору підлягає достроковому розірванню. Також, просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Суду пояснили, що позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка, яка розташована на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області і яка знаходиться в оренді у відповідача, на підставі договору оренди земельної ділянки від 27.12.2010 року. Відповідно до п. 9 зазначеного договору відповідач зобовязаний сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 5% від вартості землі. Після отримання довідки Відділу Держземагенства Володарського району про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, яка належить позивачу [PERSON] на 2015 рік, позивач, відповідно до умов договору оренди, на адресу відповідача надіслав копію вказаної довідки з пропозицією щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 27.12.2010 року, однак дану пропозицію відповідач проігнорував та залишив без відповіді, в звязку з чим позивач змушений звертатися до суду. Також зазначили, що обмеження щодо граничного розміру орендної плати у 850 грн. за 1 га, відповідно до п.9 договору оренди, приводить до заниження орендної плати та ненадходжень коштів до держбюджету. Представник відповідача ФГ «[PERSON]М.» - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що дійсно 27.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, яка належить позивачу, і в даному договорі визначені умови, які не суперечать чинному законодавству та волі сторін. Відповідно до п. 10 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації грошової оцінки земельної ділянки і в 2015 році позивач отримає орендну плату майже в двічі більшу ніж в попередні роки. Щодо вимоги позивача про зобовязання відповідача провести державну реєстрацію додаткової угоди, то вона взагалі не має відношення до спору, оскільки не можна підміняти інші органи. Позивачем взагалі не надано доказів, що відповідач не виконує належним чином умови договору оренди. Крім того, зазначив, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки згідно ст. 16 ЦК України суд може захистити порушене право шляхом зміни умов договору за рішенням суду, а не зобовязанням укласти додаткову угоду, що підриває принципи свободи договору та вільний вибір сторонами угоди узгодження їх волевиявлення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 722295, виданого 09.08.2007 року Володарською райдержадміністрацією, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,270 га, яка розташована на території Володарської селищної ради Володарського району Донецької області та цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 27.12.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФГ «[PERSON]М.» в особі голови [PERSON], що діє на підставі Статуту господарства було укладено договір оренди б/н земельної ділянки площею 5,27 га, який було зареєстровано у Володарському районному відділі ДРФ ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.11.2011 року за № 142170004001529, що підтверджується зазначеним договором та не заперечується сторонами. Згідно п. 5 зазначеного договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 74442,95 грн. Відповідно до п. 9 договору розмір орендної плати щорічно складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але у будь-якому випадку не може бути більше, ніж 850 грн. за 1 га. Вартість земельної ділянки підтверджується довідкою відділу Держкомзему, яку надає орендодавець. Розмір річної орендної плати становить 3723,00 грн. Згідно відомостей із документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою за № 177 від 22.01.2015 року загальна вартість сільськогосподарських угідь [PERSON] станом на 2015 рік становить 163279,25 грн. 31.01.2015 року [PERSON] надіслав на адресу ФГ «[PERSON]М.» рекомендований лист з довідкою відділу Держкомзему про вартість земельної ділянки станом на 2015 рік та з пропозицією внести зміни до договору оренди від 27.12.2010 року, який останній отримав 01.02.2015 року, але ж на дану вимогу ФГ «[PERSON]М.» не відреагував, що також не заперечується сторонами по справі. Відповідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема п.6 ч.2 цієї статті передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є зміна правовідношення, отже суд може захистити порушене право шляхом зміни умов договору за рішенням суду, а не зобовязанням укладення додаткових угод. Таким чином, враховуючи, що позивачем обрано непередбачений ч.2 ст. 16 ЦК України спосіб захисту своїх прав, суд розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог вважає, що позовні вимоги щодо прийняття змін до договору оренди землі саме шляхом укладення додаткової угоди в запропонованій редакції орендодавця задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача провести державну реєстрацію додаткової угоди, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог про прийняття змін до договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди, в задоволенні яких позивачу було відмовлено. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позову відмовлено, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 243,60 грн. відшкодуванню на його користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed