Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] державного підприємства «Укрінтеравтосервіс», третя особа Генеральний директор [PERSON] державного підприємства «Укрінтеравтосервіс» [PERSON] про скасування наказу, зміну підстав і формулювання звільнення та внесення змін до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов мотивує тим,що з 01 жовтня 2010 року його було прийнято на роботу на посаду першого заступника директора філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» №193-ВК від 01.10.2010 року. 20.10.2014 року ним було скеровано філії «Укрінтеравтосервіс» УДП «Укрінтеравтосервіс» та УДП «Укрінавтосервіс» заяви з проханням звільнити його з займаної посади за власним бажанням через два тижні після отримання даної заяви. Дані заяви філією «Укрінтеравтосервіс-Львів» УДП «Укрінтеравтосервіс» та УДП «Укрінавтосервіс» отримано 23.10.2014 року. 05.11.2014 року позивачем було скеровано до філії «Укрінтеравтосервіс -Львів» заяву від 04.11.2014 року, з проханням видати трудову книжку, видати копію наказу на звільнення та погасити заборгованість по заробітній платі у зв»язку з звільненням за власним бажанням, згідно з надісланою заявою від 20.10.2014 року, проте жодної відповіді ні від філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» УДП «Укрінавтосервіс» ні УДП «Укрінтеравтосервіс» на дану заяву позивачем отримано не було. 08.11.2014 року та 11.11.2014 року позивачем на адресу філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» та УДП «Укрінавтосервіс» було надіслано дві заяви від 07.11.2014 року та 10.11.2014 року відповідно, згідно даних заяв позивач знову просив видати йому трудову книжку, копію наказу на звільнення та погасити заборгованість по заробітній паті у зв»язку з звільненням за власним бажанням відповідно до заяви від 20.10.2014року, проте жодної відповіді від філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» та УДП «Укрінавтосервіс» на дані заяви ним отримано не було. 17.11.2014 року позивачу було видано трудову книжку та копію наказу №381-ВК від 11.11.2014 року про його звільнення. Згідно даного наказу, його звільнено з займаної посади з філії «Укрінтеравтосервіс - Львів» УДП «Укрінтеравтосервіс» та УДП «Укрінавтосервіс» на підставі п.1 ст.41 КЗпП України на підставі акту службового розслідування від 11.11.2014 року. Вважає, що оспорюваний наказ №381-ВК від 11.11.2014 року суперечить поданим ним заявам від 20.10.2014 року, 04.11.2014 року, 07.11.2014 року, та 10.11.2014 року. Оскільки на думку позивача незрозумілими є підстави його звільнення «за одноразове грубе порушення трудових обов»язків згідно п.1 ст.41 КЗпП України», вважає,що він повинен бути звільненим з займаної посади 06.11.2014 року згідно попередньо поданої ним заяви про звільнення за власним бажанням, одночасно йому мали повернути трудову книжку з відповідним записом, наказ про його звільнення, та проведений розрахунок згідно чинного законодавства. Проте його заяви про звільнення з займаної посади за власним бажанням відповідачем були проігноровані, трудову книжку та наказ про його звільнення та повний розрахунок з ним у встановлений Законом строк та у встановленому порядку проведений не був, що є порушення умов та порядку його звільнення. Крім того, з врахуванням відмов позивачу у прийнятті його на роботу у зв»язку з негативним записом в його трудову книжку відповідач зобов»язаний виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Тому з врахуванням уточнення позовних вимог просить скасувати наказ [PERSON] державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» від 11.11.2014 року № 381-ВК,зобовязати Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», внести запис до трудової книжки про звільнення з займаної посади у Філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» УДП «Укрінтеравтосервіс» з 06.11.2014 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Стягнути з [PERSON] державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 44 388 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задоволити. На спростування заперечень представника відповідача пояснив, що позивачем жодним чином не використовувались службові повноваження та пов»язані з цим можливості для одержання неправомірної вигоди,крім того зазначає,що посилання представника відповідача на те, що позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, не заслуговує на увагу, оскільки з приводу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності позивач звернувся з відповіними позовами до суду. Також зазначає, що проведення службового розслідування не є підставою для відмови у розгляді заяви позивача про звільнення з роботи за власним бажанням. Тому просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» - [PERSON] проти задоволення позову заперечила, дала пояснення аналогічні наданим письмовим запереченням та пояснила,що наказом генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс» №193-ВК від 01 жовтня 2010 року позивача було прийнято на посаду першого заступника директора філії «Укрінтеравтосервіс-Львів». Наказом від 14 лютого 2014 року №72-ВК Генерального директора УДП «Укрінтеравтосевіс» на позивача було покладено виконання обов»язків директора філії УДП «Укрінтеравтосевіс-Львів», які він виконував з 14 лютого 2014 року по 30 червня 2014 року включно. За результатами незалежної аудиторської перевірки за період 2 півріччя 2012р.-2013рік 1 півріччя 2014 р., було детально описано порушення порядку ведення бухгалтерського обліку та інші порушення посадових осіб філії включаючи і позивача. Після надання вказаного висновку, 20 жовтня 2014 року, позивачем було надіслано на адресу філії «Укрінтеравтосевіс-Львів» та на адресу УДП «Укрінтеравтосервіс» заяву на звільнення з роботи за власним бажанням, 30 жовтня 2014 року позивачу було надіслано лист, в якому повідомлялось про початок проведення службового розслідування відносно його діяльності на посаді в.о. директора філії, також повідомлено про те,що наказ про його звільнення буде видано після проведення службового розслідування. За результатами проведеного службового розслідування було встановлено, що позивач перебуваючи на посаді першого заступника директора філії, а також в.о. директора філії, одночасно займався підприємницькою діяльністю та був фізичною особою підприємцем, був орендодавцем автотранспортних засобів, крім того орендна плата за користування автобусами, що належали позивачу була більшою за користування автобусам інших орендодавців. Крім того, орендна плата, яку сплачувала філія, як орендар автобусів економічно необґрунтовано збільшувалась. Також зазначає, що позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Вважає, що позивача звільнено з роботи у встановленому Законом порядку, після того як було виявлено вчинення ним відповідного грубого порушення трудових обов»язків, а саме 16 жовтня 2014 року, тобто після отримання аудиторського звіту, тому вважає позов безпідставним, та в задоволенні такого просить відмовити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]»як А.І. показав,що він працював на посаді директора філії «Укрінавтосервіс Львів», позивач [PERSON] працював на посаді його першого заступника, а саме на посаді першого заступника директора філії «Укрінтеравтосервіс-Львів», за час їх спільної роботи позивач зарекомендував себе виключно з позитивної сторони,неодноразово заохочувався керівництвом. За час його роботи на підприємстві проводились перевірки контролюючими органами в результаті даних перевірок жодних порушень встановлено не було. Третя особа генеральний директор [PERSON] державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» [PERSON]М, в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, суд заслухавши думку представників сторін вважає за можливе провести судовий розгляд справи в його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, дослідивши зібрані по справі докази приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмовоза два тижні. Згідно з ч.1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку: одноразового грубого порушеннятрудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. В судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2010 року позивача [PERSON] було прийнято на роботу у філію «Укрінтеравтосервіс-Львів» УДП «Укрінтеравтосервіс» на підставі наказу №193-ВК від 01.10.2010 року (а.с.47), що підтверджується копією трудової книжки позивача АС№696159 (а.с.19-22). Згідно заяви позивача від 20 жовтня 2014 року скерованої на ім»я в.о. генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс» [PERSON], позивач просив звільнити його з займаної посади за власним бажанням (а.с.7-9, 225). Згідно листа в.о. генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс» [PERSON] від 30 жовтня 2014 року №1/02-04-995 (а.с.59) позивача [PERSON] повідомлено про те,що 30 жовтня 2014 року в УДП «Укрінтератосервіс» від директора філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» [PERSON] надійшла службова записка з викладенням фактів нанесення матеріальних збитків філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» під час виконання позивачем службових обов»язків директора філії. Наказом генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс» від 30.10.2014 року №329 призначено проведення службового розслідування з виявлення порушень при здійсненні ним фінансового господарської-діяльності. На період проведення службового розслідування позивача відсторонено від виконання службових обов»язків. Повідомлено про те,що наказ про звільнення позивача буде виданий після проведення службового розслідування (а.с.59,60,61). Наказом генерального директора УДП «Укрінтератосервіс» №350 від 11листопада 2014 року (а.с.62) за результатами службового розслідування, вирішено застосувати до [PERSON] за грубе порушення фінансової дисципліни дисциплінарне стягнення відповідно до положень законодавства України про працю. В подальшому позивачем 05.11.2014 року було скеровано до філії «Укрінтеравтосервіс» заяву від 04.11.2014 року, з проханням видати трудову книжку, видати копію наказу на звільнення та погасити заборгованість по заробітній платі у зв»язку з звільненням за власним бажанням згідно з надісланою заявою від 20.10.2014 року (а.с.9-11), 08.11.2014 року та 11.11.2014 року позивачем на адресу філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» та УДП «Укрінавтосервіс» було надіслано дві заяви від 07.11.2014 року та 10.11.2014 року відповідно, згідно яких позивач просив видати йому трудову книжку, копію наказу на звільнення та погасити заборгованість по заробітній паті у зв»язку з звільненням за власним бажанням відповідно до заяви від 20.10.2014року (а.с.12-17). Згідно наказу генерального директора [PERSON] державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» №381-ВК від 11 листопада 2011року про припинення трудового договору - позивача [PERSON] звільнено з посади першого заступника директора філії «Укрінтреавтосервіс Львів» за одноразове грубе порушення трудових обов»язків, згідно з п.1 чт.41 КЗпП України, на підставі акта службового розслідування від 11.11.2014 р.№350 (а.с.18). Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжкуі провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Відповідно до п.2.4 інструкції «Про порядок ведення трудових книжок» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно п.2.5 вказаної вище інструкції з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення,\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 р. N 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівникаможе бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана;\~2) звільнення. Згідно ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. З врахуванням наведених мотивів, суд приходить до висновку про те, що згідно вимог ст.38 КЗпП України позивачем було реалізовано своє право на розірвання трудового договору попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, а саме 20 жовтня 2014 року позивач скерував на ім»я в.о. генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс» заяву про звільнення його з займаної посади за власним бажанням,дана заява відповідачем отримана 23 жовтня 2014 року тому датою звільнення позивача з роботи згідно його заяви повинно було бути 06 листопада 2014 року, службове розслідування на яке посилається в своїх запереченнях представник відповідача, було призначено наказом генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс» №329 від 30 жовтня 2014 року та закінчено 11 листопада 2014 року за результатами якого було складено акт службового розслідування по виявленню відповідних порушень (а.с.95-108), тобто після отримання заяви позивача про звільнення його з роботи за власним бажанням. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про те, що позивача звільнено з роботи з підстав передбачених ч.1 ст.41 КЗпП України після виявлення грубого порушення ним трудових обов»язків, а саме з 16 жовтня 2014 року, тобто після отримання аудиторського звіту №22 щодо перевірки податкового обліку по податку на прибуток та ПДВ, бухгалтерського обліку, що є підставою для складання податкової звітності, за період: 2півріччя 2012 р.-2013рік-1півріччя 2014 р. філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» УДП по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів « Укрінтеравтосервіс», так як підставою для звільнення позивача згідно оспорюваного наказу №381-ВК від 11 листопада 2011року є акт службового розслідування, а не наведений вище аудиторський звіт (а.с.53-58). Тому суд приходить до висновку про те, що у відповідача не було законних підстав для ігнорування заяви позивача про його звільнення з роботи, тому позов в частині скасування наказу [PERSON] державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» від 11.11.2014 року №381-ВК, а відтак і про внесення запису до трудової книжки позивача про його звільнення з займаної посади у Філії «Укрінтеравтосервіс Львів» УДП «Укрінтеравтосервіс» з 06.11.2014 року за власним бажанням на підставі ст.38 КзпП України підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу суд приходить до висновку про те,що така до задоволення не підлягає, оскільки позовної вимоги про поновлення позивача на роботі він не заявляв, крім того позивач є фізичною особою підприємцем і доказів того, що заробітна плата є його основним джерелом доходу не представив, тому в задоволенні даної вимоги суд відмовляє.

Outcome: approved