Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.01.2014 року. Сімейне життя не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги, розходженнями поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Спільне господарство не ведеться, спільне проживання припинено. Ухвалою судді від 10.10.2017 року відкрито провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. 27.12.2017 р. від [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява про розірвання шлюбу, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що подружні стосунки припинені з ініціативи [PERSON] з вересня 2017 року. Продовжувати шлюбні стосунки вважає недоцільними та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача за зустрічним позовом. Відповідач грошової допомоги на утримання сина не надає. Крім того, останній ухиляється від утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 19.03.2018 р. зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу повернуто позивачу, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та аліментів на утримання дружини об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 04.05.2018 р. від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] до суду надійшов відзив, у відповідності до якого вимоги зустрічного позову визнає частково, а саме не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що ніде не працює, доходів не має, є пенсіонером, у зв'язку з чим не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі. Щодо вимог зустрічного позову про стягнення аліментів на утримання дружити [PERSON] заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що його матеріальне становище є недостатнім для утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. 11.06.2018 р. від позивача за зустрічним позовом до суду надійшли доповнення до зустрічної позовної заяви, у відповідності до яких просить стягнути з [PERSON] на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. та у частці від доходу в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, а також на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення сином трьох років. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є комерційним пілотом, працездатною особою, здійснює ремонт та облаштування квартири, вартість якого значно перевищує розмір його пенсії, що свідчить про наявність в останнього інших доходів окрім пенсії та можливість сплачувати аліменти на її утримання та утримання сина. Крім вказаного, вважає, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати стан здоров'я дитини. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому та на те, що сторони не проживають разом близько року. Вимоги зустрічного позову визнав частково, посилаючись на викладене у відзиві. Вказав, що сторона позивача не заперечує щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, при цьому останній не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В цій частині просив відмовити в задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з позивачем не проживає з вересня 2017 року. Вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому та доповненнях до нього, та на те, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років та на утримання сина в зазначеному розмірі, доказів зворотнього суду не надано. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача за первісним позовом, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.01.2014 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, а/з 52. (а.с. 5) Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть з вересня 2017 року, при цьому зберегти сім'ю та відновити стосунки не бажають. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення первісного позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Щодо вимог зустрічного позову суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд критично оцінює та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON]. Вбачається, що [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. та у частці від доходу в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, що суперечить вимогам ст. 181 СК України, яка передбачає можливість присудження аліментів у частці від доходу або в твердій грошовій сумі. Подвійне стягнення аліментів на дитину нормами діючого законодавства України не передбачено. При цьому, позивачем за зустрічним позовом не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 5 000 грн., зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо. Зокрема, суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини. З наданих стороною відповідача за зустрічним позовом доказів, вбачається, що [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років в розмірі 2 164, 12 грн., відомості про доходи останнього з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року відсутні. (а.с. 63-64). Посилання позивача [PERSON] на те, що [PERSON] є комерційним пілотом та проходив підготовку по спеціальністю не свідчить про наявність в останнього доходів, оскільки доказів укладення контрактів та отримання прибутку від них суду не надано. Між тим, суд вважає неналежним та недопустимим доказом доходів відповідача, наданий позивачем [PERSON] кошторис №1 по факту придбаних матеріалів и виконаних робіт, оскільки останній ніким не підписаний, не завірений та не містить даних щодо предмета доказування, а саме факту сплати саме [PERSON] за вказані матеріали та роботи, даних щодо адреси, де вони проводились, тощо. Одночасно, суд враховує те, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров'я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов'язки по утриманню дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліментів в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають разом, дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач є працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має, але в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини не надає, при цьому малолітній [PERSON] не досяг трирічного віку, а тому позивач [PERSON] потребує утримання з боку відповідача до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи матеріальний стан [PERSON], те що позивачем не надано доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти на її утримання в розмірі, визначеному в зустрічному позову, суд вважає за доцільне стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 27 грудня 2017 року і до досягнення дитиною - [PERSON], трирічного віку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial