Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати як за спадкоємцями за законом, за ним та [PERSON] за кожним по 1/4 частці, за [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку загальною площею - 86,70 кв.м., житловою площею - 36,80 кв.м., допоміжною площею - 49, 90 кв.м., а також господарських будівель і споруд: прибудова з ганком, літня кухня, прибудова, прибудова, літня кухня, погріб, сарай, сарай, убиральня, сарай, навіс, огорожа, ворота з хвірткою, колодязь питний, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та відповідачі є спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] та якій належав вказаний спадковий будинок, однак вони позбавлені можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на вищевказане нерухоме майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надіслали до суду заяви, в яких позов визнали та просили його задовольнити і розглянути справу без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка [PERSON] у відповідності до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження спадкоємця і укладення шлюбу та копією свідоцтва про смерть спадкодавця. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] відповідно до положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України являються спадкоємцями після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] за правом представлення. Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивач та відповідачі прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних заяв та матеріалами спадкової справи №566. Із копії постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 13 жовтня 2020 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий будинок спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не може бути видано, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належить спадкове майно померлої, в тому числі спадковий житловий будинок. Той факт, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , підтверджується довідкою №524 виданою 25.06.2014 Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що у господарстві спадкодавця [PERSON] є житловий будинок 1970 року забудови, загальною площею - 86,70 кв.м., жилою площею - 36,80 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 49,90 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: прибудова з ганком, літня кухня, прибудова, прибудова, літня кухня, погріб, сарай, сарай, убиральня, сарай, навіс, огорожа, ворота з хвірткою, колодязь питний. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Медвинської сільської ради набула право власності на вказаний будинок, що підтверджується довідкою за №524 виданою 25.06.2014 Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області. Технічним висновком №357/01.12-20 від 01 грудня 2020 року складеним експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] підтверджується, що будинок [ADDRESS] , 1970 року забудови, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем та відповідачами права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця [PERSON] , під час підготовчого судового засідання не встановлено. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved