Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати Висновок №398 Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (далі за текстом Управління служб) від 30.06.2017 щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.06.2017 р. Управління служб було складено Висновок № 398 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] Позивач вважає висновок протиправним та просить його скасувати, посилаючись на те, що орган опіки та піклування підійшов формально до складання висновку, без врахування особистої прихильності дитини до батька та бажання дитини проживати з ним та його родиною, відсутності матеріальної можливості матері утримувати дитину та погіршення стану здоров'я дитини через протиправну поведінку її матері. Також позивач зазначає, що засідання органу опіки та піклування, на якому розглядалось питання про доцільність визначення місця проживання його дочки, відбулось 27.06.2017 р. Про дату та час засідання орган опіки та піклування належним чином позивача не повідомив, тому [PERSON] не міг подати відповідні документи, що свідчили б на його користь, а також надати належні пояснення. Посилаючись на формальний підхід до складання висновку, позивач також зазначає про безпідставне зазначення у ньому інформації про те, що [PERSON] на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, матеріальна забезпечена, оскільки нею не надавались комісії відповідні сертифікати, а також документи в підтвердження матеріального стану. Порушенням на думку позивача також є те, що висновок не затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що Висновок №398 від 30.06.2017 щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із матір'ю є не обґрунтованим, упередженим, тому просить його скасувати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, зазначивши, що Управлінням служб у справах дітей відповідно до ст.19 СК України надано суду письмовий висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON], який носить рекомендаційний характер, не встановлює, не змінює та не обмежує прав та обов'язків позивача. Орган опіки та піклування не приймав рішення щодо визначення місця проживання дитини, а лише висловив своє бачення з цього питання, оскільки рішення приймає суд, який розглядає справу про визначення місця проживання дитини, тому в задоволені позову просять відмовити. Третя особа та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, вважають, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді цивільна справа №640/2670/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір'ю та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком. Справа станом на теперішній час не розглянута. Управлінням служб у справах дітей відповідно до ст.19 СК України наданий суду, який розглядає вищезазначену цивільну справу №640/2670/17 про визначення місця проживання дитини, Висновок №398 від 30.06.2017 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] (далі за текстом Висновок №398). Згідно Висновку №398 батько дитини - [PERSON] на засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР не з'явився, хоча повідомлявся про розгляд даного питання належним чином. Оскільки на засіданні Комісії [PERSON] був відсутній, він не надав документи, які на думку позивача свідчать на його користь. Регламент Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, затверджений Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.02.2014 №61, встановлює порядок діяльності, основні права і процедури роботи Комісії, визначає алгоритм підготовки та терміни проходження документів щодо питань, які розглядаються комісією, а також обв'язки посадових осіб структур, на які покладено функції щодо підготовки, обробки та подання відповідних матеріалів. Члени комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України, Конвенцією ООН про права дитини, Положенням про комісію та Регламентом. Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 передбачено, що для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною, служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. При наявності між батьками спору щодо місця проживання малолітньої дитини, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом, що встановлено ст.161 СК України. Оскільки батьки обрали для себе судовий порядок визначення місяця проживання дитини, Управління служб був підготовлений та наданий суду письмовий висновок щодо розв'язання спору та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч. 4 - 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який подає письмовий висновок щодо розв'язання спору, з яким суд може не погодитись, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Оскільки висновок є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо місця проживання дитини, то він не порушує прав та обов'язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про місце проживання дитини. Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє у задоволенні позову, враховуючи, що вимоги про визнання незаконним та скасування висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо місця проживання малолітньої дитини не може бути самостійним способом захисту, так як спір між батьками про визначення місця проживання дитини розглядається Київським районним судом м. Харкова.

Outcome: dismissed