Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 2-516 від 26.04.2002 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідач по справі колишня дружина позивача з якою він перебував у шлюбі до 27.12.2007 року. Від шлюбу сторони по справі мають двоє дітей [PERSON], 203 року народження та [PERSON], 2005 року народження. Після розірвання шлюбу [PERSON] зібрала свої речі і виїхала на постійне місце проживання разом з дітьми. 23.05.2014 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] і звернулася з заявою про отримання російського громадянства. Відповідно до довідки з місця проживання, відповідач разом з дітьми мешкає в [ADDRESS]. [PERSON] навчається у 3-му класі школи гімназії №2 смт.Леніно, Ленінського РГА Республіки Крим з 07.11.2013 року , про що свідчить довідка з місця навчання. [PERSON] навчається у 6-му класі тієї ж школи. Відповідач добровільно не хоче зніматися з реєстраційного обліку, її реєстрація призводить до того, що позивач змушений нести додаткові витрати. У зв'язку з чим позивач просив суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратила право користування жилим будинком. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що проти позову не заперечує. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, але надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень щодо позову немає. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району міста Запоріжжя як орган опіки та піклування у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов [PERSON], підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наданих суду доказів встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.04.2002 року [PERSON] належить жилий будинок [ADDRESS] Згідно довідки міського комунального підприємства селищної ради «Комбінат комунальних підприємств» № 322 від 07.10.2014 року, за адресою [ADDRESS], на момент розгляду справи зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], не проживають у [ADDRESS], понад шість місяців, без поважних причин. Відповідно до ст. 107 ЖК України в разі вибуття наймача і членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення втому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України, статтею 150 ЖК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на розсуд суду факт реєстрації відповідача за адресою будинку позивача, яка є його власністю, перешкоджає останньому в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, або може обмежити в його здійсненні, вимагає від нього додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у будинку. Отже порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом відміни реєстрації відповідача та усунення перешкод в користуванні будинком. У зв'язку з наведеним суд вважає що в цій частині право позивача порушено та підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved