Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку, що розташована на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 4,32 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що земельна ділянка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлої на цю ділянку, був втрачений. В зв`язку з цим, позивач просив визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В підготовче засідання позивач не з`явився та надав суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав та просив проводити розгляд цивільної справи без його участі. Представник Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2019 року (а.с.5). З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №058836, виданого Кодимською РДА (а.с.6) вбачається, що [PERSON] належало право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,32 га, розташовану на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області. За час свого життя, а саме 28 листопада 2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, реєстр №376, яким заповіла все належне їй майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.7). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Інший спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] від належної їй частки спадкового майна відмовилася на користь позивача, що підтверджується листом-повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори від 29.09.2020 №846/02-14. (а.с.22). В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині незалежно від заповіту. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №846/02-14 від 29.09.2020 року вбачається, що [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №160/2019. Ця обставина вказує на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,32 га, розташовану на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області. Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що 15 липня 2020 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №624/02-14 від 15.07.2020 року (а.с.12). Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» №25 (10882) від 18.07.2020 року д ержавний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №058836, виданий Кодимською РДА на ім`я [PERSON] , є втраченим (а.с.13). Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що за [PERSON] не визнається право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,32 га, розташовану на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області , а документ, який засвідчує право власності на земельну ділянку - втрачений. За таких обставин позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved