Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2767 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:4385, яка розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, у порядку спадкування за законом після смерті 30.11.2010 року його батька [PERSON]. В обґрунтування вимог вказує, що його батькові [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2767 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:4385, яка розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. 30.11.2010 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на дану ділянку. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, отримав відмову, у звязку із наявністю заповіту на частину земельної ділянки та неможливістю визначити частку у спадковому майні. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 040280, виданого 18.04.2001 р. Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення сільського господарства, площею 2,28 га, яка розташована на території Байковецької сільської ради. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ № 6100718202013 від 15.11.2013 року, виданого відділом Держземагенства у Тернопільському районі Головного управління Держземагенства у Тернопільській області встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2767 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:4385, яка розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. 27.11.2008 року [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, яким заповів [PERSON] 0,15 га з 2,28 га належну йому на праві приватної власності земельної ділянки для ведення сільського господарства, площею 2,28 га, розташованої на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується заповітом від 27.11.2008 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим номером №3-4954. 30.11.2010 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 112965, видане 30.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом та за законом на належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2767 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:4385, яка розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті в житловому будинку по вул. Бордуляка, 8 в мєТернополі, що підтверджується будинковою книгою. Крім того, 02 червня 2011 року подав у нотконтору заяву про прийняття спадщини та за його заявою заведена спадкова справа за № 83/2011, що підтверджується інформаційним листом Другої Тернопільської державної нотаріальної контори від 08.04.2015 року. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотконтори, у тому числі [PERSON], не звертались. Постановою державного нотаріуса Другої Тернопільської державної нотаріальної контори від 15.02.2015 року за № 92/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно відмовлено, у звязку із неможливістю визначити частку у спадковому майні. Встановлено, що [PERSON] не звертався у нотконтору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На час смерті спадкодавця не проживав разом із ним, а тому вважається таким, що не прийняв спадщини. З свідоцтва про смерть серії І-ИД № 131261 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції від 30.01.2012 року встановлено, що [PERSON] помер 29.01.2012 року. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. В силу вимог ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі неприйняття спадщини чи відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього кодексу, зокрема, спадкоємці першої черги. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] як спадкоємець за заповітом спадщини після смерті [PERSON] не прийняв, а тому в силу вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування частини спірної земельної ділянки одержав [PERSON] як спадкоємець майна першої черги за законом . [PERSON] у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем. Інших спадкоємців за законом не має. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2767 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:4385, яка розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, у порядку спадкування за законом після смерті 30.11.2010 року його батька [PERSON].

Outcome: approved