Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Опікунська рада Печерського району м. Києва, Міністерство оборони України, про виселення членів колишньої родини із службового житла. В обґрунтування позову вказує на те, що на підставі рішення начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.02.2006 р. №102, рішення Командувача сил підтримки Збройних Сил України від 22.02.2006 р. №328/5/3/1378 та спеціального ордеру №152 від 04.12.2006 р. у зв`язку з проходженням служби у Командуванні сил підтримки Збройних Сил України, позивач отримав службове житло для проживання з сім`єю, а саме в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . У лютому 2011 року позивач та відповідач розлучились. Враховуючи обставину, що станом на момент подачі позовної заяви позивач з відповідачем не перебувають у шлюбі та проживають окремо, а квартира була видана позивачеві у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків, позивач просить виселити відповідача з займаної квартири. У судовому засіданні представники позивачів уточнили позовні вимоги, а саме: просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування службовим житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки він не проживає у неї з лютого 2011\~\~ року. Від решти позовних вимог відмовились. Позовні вимоги підтримали з урахуванням уточнень, просили задовольнити. Відповідачка\~ та її представники не заперечили проти задоволення уточнених у судовому засіданні позовних вимог, оскільки позовні вимоги не стосуються виселення її дітей. Відповідачка пояснила , що позивач з лютого 2015 року не проживає у квартирі\~ [ADDRESS] .При винесенні рішення поклались на розсуд суду,. Представник третьої особи Міністерства оборони України при винесенні рішення поклалась на розсуд суду. Представник Органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надійшли письмові пояснення, в яких представник просив розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.09.2001 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.02.2006 р. №102, рішення Командувача сил підтримки Збройних Сил України від 22.02.2006 р. №328/5/3/1378 та спеціального ордеру №152 від 04.12.2006 р. у зв`язку з проходженням служби у Командуванні сил підтримки Збройних Сил України, позивач отримав службове житло у гуртожитку по [ADDRESS] . Дане приміщення складається з двох кімнат загальною площею 52,79 м2, в тому числі житловою площею 30,00 м2, в ізольованій квартирі [ADDRESS] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17.02.2011 р. у справі №2-1862/11 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за\~ місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових\~ рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2 зі змінами, внесеними постановами від 10.03.1989 року №2, від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15, у справах про виселення зі службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з\~ того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті\~ Ради про включення їх до числа службових, а в будинках колгоспів - з часу затвердження виконавчим комітетом відповідної Ради рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених. Згідно п. 3.2 Протоколу засідання житлової комісії Генерального штабу Збройних Сил України від 19.05.2015 р. №26, відповідача та членів її сім`ї -\~ сина [PERSON] , дочку [PERSON] та сина [PERSON] з квартирного обліку по житловій комісії Генерального штабу Збройних Сил України виключено у зв`язку із розірванням шлюбу з [PERSON] . Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів\~ сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як передбачає ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, з моменту вселення до спірної квартири відповідачка користувалась нарівні з наймачем усіма правами і несла усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, при цьому при вселенні між наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, і вказані обставини не оспорювались сторонами по справі. Після розірвання шлюбу відповідач разом з дітьми продовжують проживати в спірній службовій квартирі. Відповідно до п.3.16 наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737 «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членам їх сімей житловими приміщеннями» (далі Наказ №737) зазначено, що підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого житла колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу. В той же час, у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду СРСР «Про практику застосування судами житлового законодавства» від 03.04.1987 р. №2 зі змінами, внесеними постановою від 30.11.1990 р. №14 вказується, що у відповідності з ч. 2 ст. 40 Основ житлового законодавства, не підлягають виселенню без надання іншого житлового\~ приміщення\~ самотні особи, як\~ наймач, так і члени сім`ї, що залишилися після його вибуття, з неповнолітніми дітьми, що проживають разом з ними. Пунктом 5.12 Наказу №737 не можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, зазначені у статті 125 Житлового кодексу Української РСР. Згідно з приписами ст. 125 ЖК України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Окремо суд звертає увагу на п.3.18 Наказу №737 згідно якого, виселення провадиться в судовому порядку за позовом командування військової частини та КЕВ (КЕЧ) району, на обліку в яких перебуває службове жиле приміщення, при цьому Квартирно-експлуатаційне управління МО України до відповідача з позовом про виселення не зверталось, позивача згідно чинного законодавства не уповноважувало звернутись до суду з позовом від імені своєї юридичної особи, а останній звернувся до суду з позовом як фізична особа, мешканець спірної квартири за захистом своїх порушених прав та інтересів як вбачається з позову. Згідно ч.3, ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.\~ Встановлено, що з лютого 2011 року і до теперішнього часу позивач без поважних причин у вказаній спірній квартирі не проживає, витрат на утримання спірної квартири не несе, комунальні послуги протягом зазначеного періоду не сплачує, а вказані витрати несе відповідач. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача (у конкретному випадку позивача) або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України», наймач або член його сім`ї втрачає право користування жилим приміщенням, якщо він вибув на інше постійне місце проживання. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що\~ позивач [PERSON] більше року з моменту розірвання шлюбу не проживає в спірній квартирі без поважних причин, а тому втратив право користування квартирою [ADDRESS] , [ADDRESS] ,\~ відповідно до ст.71 ЖК України.

Outcome: approved