Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення яким змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати аліменти з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн 00 коп. та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позов обґрунтовано тим, що 04.06.2020 Яготинським районним судом Київської області видано судовий наказ, згідно якого з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2020 року до досягнення дітьми повноліття. На даний час позивач офіційно не працює, але виконавча служба стягує з нього аліменти в розмірі близько 4000 грн, що становить набагато більше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім цього, він проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка перебуває на пенсії і має поганий стан здоров`я, тобто фактично перебуває на його утриманні. На даний час він перераховує аліменти на утриманні дітей у розмірі близько 2000 гривень. Вважає, в зв`язку з тим, що він офіційно не працює, то стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, ставить його у скрутне матеріальне становище, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, та стягувати з нього аліменти у в твердій грошовій сумі в розмірі по1100 грн.00 коп. на утримання кожної дитини. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 24.09.2020 підсудність даної цивільної справи визначено за Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області з підстав ст. ст. 27, 31 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації відповідача. Ухвалою від 11.11.2020 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є доказами , на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 3 копії наказу Яготинського районного суду Київської області від 04 червня 2020 року, вбачається, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2020 року до досягнення дітьми повноліття. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 25 січня 2011 року Виконавчим комітетом Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що 25 січня 2011 року складено відповідний актовий запис №01, де батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09 листопада 2017 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 09 листопада 2017 року складено відповідний актовий запис №366, де батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до копії квитанції ПриватБанку та копії квитанції №3026633785769900 АТ «Банк Інвестицій та заощаджень» [PERSON] перераховано 2000 грн. 18.08.2020 та 1995 грн.31.07.2020. Відповідно до копії акту депутата Ташанської ОТГ №01 від 18 серпня 2020 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] зі своєю матір`ю [PERSON] , яка за станом здоров`я перебуває на утриманні свого сина. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого виданої 26.08.2020 КНП Переяслав-Хмельницької Районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст., хвора перебуває на диспансерному обліку терапевта та потребує постійного амбулаторного лікування. Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Звертаючись до суду з даним позовом платник аліментів обґрунтував свої вимоги положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, при цьому просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки, з 1/2 частини на тверду грошову суму в розмірі 1 100 грн. на кожну дитину. Разом з тим ст.192 СК України передбачає можливість зміни лише розміру аліментів, а не способу їх стягнення. Проаналізувавши вищезазначені положення закону, зокрема, ч.3 ст.181 СК України, суд вважає, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає. Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру визначених за рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. Дані обставини також підтверджуються нормами ч.ч.7, 8 ст. 170 ЦПК України, відповідно до яких у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В силу ч.ч.1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд вважає, що отримання аліментів в меншому розмірі, ніж законодавчо визначено, є порушенням прав дитини. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що виконавчої службою стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн. 00 коп., що становить більше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд зауважує, що закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верхового Суду у справі № 461/4936/16 від 31.10.2018. Доказів перебування на утриманні позивача його матері суду не надано. Посилання позивача про те, що на даний час він офіційно не працевлаштований, а стягуваний розмір аліментів завищений, суд не бере до уваги, оскільки відсутність офіційного працевлаштування не є підставою для зменшення визначеного судом попередньої інстанції розміру аліментів, який відповідає інтересам та потребам дітей і є необхідним для забезпечення належних умов для їхнього фізичного, розумового, морального та соціального розвитку. Крім цього, будь-які докази про те, що позивач перебуває на обліку у центрі зайнятості, як такий, що шукає роботу, або вчиняє будь-які інші дій по своєму працевлаштуванню в матеріалах справи відсутні. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верхового Суду у справі №755/14148/18 від 25.09.2019. За таких обставин, оцінивши в сукупності дослідженні докази, підставу та зміст позовних вимог, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 180,182,183,192 СК України,

Outcome: dismissed