Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 113851,5 грн., а також судовий збір в сумі 1138,52 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що 27.11.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов Договору, Позивач передав Відповідачу грошові кошти у розмірі 75000,00 (сімдесят п'ять тисяч) грн. 00 коп., а Відповідач прийняв їх та зобов'язався повернути у строк до 30.11.2014 року включно. На підтвердження укладання договору позики Відповідачем 28.10.2014 року було надано розписку. Відповідно до умов зазначених в розписці, Відповідач зобов'язується повернути грошові кошти у строк до 30.11.2014 року, у випадку не повернення коштів у цей строк він зобов'язується сплатити штраф, який складає половину від позиченої суми, а саме 37500,00 (тридцять сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., та зобов'язується сплачувати пеню за кожен день прострочення у розмірі облікової ставки НБУ. Відповідач [PERSON], у строк до 30.11.2014 року грошові кошти не повернув, в зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду із цим позовом. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи Відповідач в судове засідання неодноразово не з'являвся, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд, ознайомившись із заявою позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 27.11.2013 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов Договору, Позивач передав Відповідачу грошові кошти у розмірі 75000,00 грн., а Відповідач прийняв їх та зобов'язався повернути у строк до 30.11.2014 року включно. На підтвердження укладання договору позики Відповідачем 28.10.2014 року надано розписку, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно положень ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач надав суду докази своїх позовних вимог в частині понесених ним судових витрат, тому суд задовольняє позовні вимоги в межах наданих доказів. У зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved