Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що його батьки [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі, за спільні кошти, в 1994 році придбали житловий будинок №86, що знаходиться за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштана вул. Берегового, право власності на який було зареєстровано за батьком - [PERSON] Також за час перебування у шлюбі батьком було приватизовано земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за вищевказаною адресою. 10.09.2003 року померла мати позивача [PERSON], а 09.11.2015 року помер батько позивача [PERSON] Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2016 року було визначено, що частка його матері [PERSON] у вищевказаному житловому будинку становить 1/2 частка. 01.10.2016 року позивач звернувся до нотаріуса по питанню оформлення спадкових прав. Він є спадкоємцем за законом. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] При зверненні до нотаріуса по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у його видачі на вказану земельну ділянку та житловий будинок в звязку з тим, що право власності на дане нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 23.05.2016 року за реєстровими номерами 325 та 326. На думку позивача відповідач [PERSON] не мала права на спадкування на цілий вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, оскільки ? частина даного майна належала його матері [PERSON], а тому вважає, що дані свідоцтва про право на спадщину є недійсними в ? частині спадкового майна. На підставі викладеного просив суд визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом видані 23 травня 2016 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріально округу Миколаївської області [PERSON] на імя [PERSON] в 1/2 частині житлового будинку №86 з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштана вул. Берегового, виключити частково в ? частині з державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності за відповідачем на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, а також визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В свою чергу позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, при цьому обґрунтовуючи його обставинами, аналогічні обставинам, що наведені позивачем [PERSON] Просив суд визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом видані 23 травня 2016 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріально округу Миколаївської області [PERSON] на імя [PERSON] в 1/6 частині житлового будинку №86 з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштана вул. Берегового, виключити частково в 1/6 частині з державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності за відповідачем на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, а також визнати за ним право власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та підтримання зменшених раніш позовних вимог з 1/2 частки спадкового майна на 1/6 частку. Позов [PERSON] визнають. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] визнає. Від представника відповідача надійшла заява по розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, не заперечують проти визнання за позивачами [PERSON] до [PERSON] по 1/6 частці спадкового майна. В судове засіданні третя особа не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Ухвалю суду від 20.09.2017 року було закрито провадження у справі в частині вимог за позовами [PERSON] та [PERSON] про виключення частково в 1/6 частині (за кожним позовом) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за [PERSON], на житловий будинок №86, розташований в м. Баштанка по вулиці Берегового (номер запису про право власності 14704115 від 23.05.2016 року) та на земельну ділянку площею 0,0715 га, розташованої в м. Баштанка по вулиці Берегового 86 (номер запису про право власності 14704205 від 23.05.2016 року). Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про народження 22.02.1974 року [PERSON], батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON]; копію свідоцтва про народження 23.01.1977 року [PERSON], батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON]; копію свідоцтва про смерть 10.09.2003 року [PERSON]; копію свідоцтва про смерть 09.11.2015 року [PERSON]; копію технічного паспорту на житловий будинок №86, що знаходиться за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштана вул. Берегового; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2016 року по справі №468/812/16-ц; постанову державного нотаріуса Баштанської державної нотаріальної контори від 01.10.2016 року про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]; копію свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок; ); витяг відділу Держгеокадастру у Баштанському районі від 11.10.2016 року; копію Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №186; довідку Баштанської міської ради від 24.05.2016 року за №1073; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя від 08.04.2016 року; Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 01.11.2016 року; копію свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 23.05.2016 року; звіт про визначення оціночної вартості житлового будинку; копію паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, згідно яких [PERSON], народився 22.02.1974 року та одержав ідентифікаційний номер [NUMBER]; копію спадкової справи № 89/2016, заведеної після смерті 10.09.2003 року [PERSON]; копію спадкової справи, заведеної після смерті 09.11.2015 року [PERSON]; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.04.2017 року по справі №468/137/17-ц; постанову державного нотаріуса Баштанської державної нотаріальної контори від 31.01.2017 року про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]; копію паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, згідно яких [PERSON] народився 23.01.1977 року та одержав ідентифікаційний номер [NUMBER]), суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та такими що підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 15.08.1973 року було складено актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.24,50). За час перебування у шлюбі вони в 1994 році придбали житловий будинок №86, що знаходиться за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштана вул. Берегового (а.с.20). Право власності на даний будинок було зареєстровано за [PERSON] Також за час перебування у шлюбі [PERSON] було приватизовано земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за вищевказаною адресою (а.с.22). Позивачі [PERSON] та [PERSON]є дітьми подружжя (а.с.11, 169). 10.09.2003 року померла мати позивачів [PERSON] (а.с.12), а 09.11.2015 року помер батько позивачів [PERSON] (а.с.12). Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.08.2016 року було визначено, що частка матері позивачів [PERSON] у вищевказаному житловому будинку становить 1/2 частка. Позивачі прийняли спадщину після смерті матері - [PERSON] був зареєстрований за адресою проживання спадкодавця (а.с.23), а [PERSON] фактично вступив в володіння спадковим майном (рішення суду - а.с.159).При зверненні позивачів до нотаріуса по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у їх видачі на вказане спадкове майно в звязку з тим, що право власності на дане нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 23.05.2016 року, зареєстрованих в реєстрі за №325 та 326. Наявні в матеріалах справи Інформаційна довідка з державного реєстру речових прав (а.с.26-27) та матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.85-131) підтверджують, що спадкоємцем спадкового майна за заповітом [PERSON] була його дружина [PERSON] (відповідач про справі), яке складається, зокрема, з земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0715 га, розташованої за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштанка вул. Берегового 86, кадастровий №4820610100:04:033:0012, категорія земель: рілля - 0,141 га під житловою забудовою - 0,0576 га та житлового будинку №86 з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштана вул. Берегового. Відповідачем було отриманні відповідні свідоцтва, що зареєстровані в реєстрі за №325,326. Відповідно до приписів ст.ст.15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного чи невизнаного права у разі його порушення чи невизнання. Згідно з правилами диспозитивності (ст.11 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цього\~кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності\~ЦК\~і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей\~ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги\~шостої ЦК України\~може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після\~\~01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~ЦК УРСР. Оскільки [PERSON] померла 10.09.2013 року відповідно до\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~на вказані правовідносини поширюється дія\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Системний аналіз положень\~Розділу VІІ «Спадкове право»\~\~\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст.524 ЦК УРСР\~(чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2\~ст.549 ЦК УРСР\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за\~ст.549 ЦК УРСР\~спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього. \~ Окрім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена\~наказом Міністерства юстиції України №18/5 від\~\~14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. За правилами\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1\~ст.58 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи те, що [PERSON] помер 09.11.2015 року. то до спадкових відносин підлягають\~застосуванню норми\~Цивільного кодексу України\~в редакції 2004 року. Відповідно до положень\~ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від\~30 травня 2008 року містяться роз'яснення, що свідоцтво про право на спадщину,може бути визнано недійсним з підстав встановлених\~ст.1301 ЦК України,\~\~ не лише тоді, коли особа, якій воно видане\~\~ не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. Аналіз встановлених судом обставин свідчить, що до складу спадкового майна померлої 10.09.2003 року [PERSON] входила 1/2 частка житлового будинку №86 з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштана вул. Берегового. Також на думку суду до складу спадкового майна померлої 10.09.2003 року [PERSON] входила 1/2 частка земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0715 га, розташованої за адресою: Миколаївська область Баштанський район м. Баштанка вул. Берегового 86, кадастровий №4820610100:04:033:0012, виходячи зі змісту Правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2710цс15, з якої слідує, що відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і ст. 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації [PERSON] спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Разом з тим, виходячи зі ст. 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими обєктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Позивачі є спадкоємцями вищевказаного спадкового майна [PERSON], які прийняли спадщину. Окрім них спадкоємцем майна останньої також був її чоловік - [PERSON] (батько позивачів відповідно), який також прийняв спадщину, оскільки мав зареєстроване місце проживання за місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.92). За таких обставин, частка кожного із спадкоємців після смерті [PERSON] становить 1/3. В свою чергу, з урахуванням того, що відповідач [PERSON] успадкувала (в порядку спадкування за заповітом) частку майна, що належала [PERSON], кожен з позивачів має право на 1/6 частку майна, що складається з вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки. Наведене свідчить, що відповідач не мала права на спадкування цілої частки вищевказаного нерухомого майна, а тому позови підлягаю задоволенню, як обґрунтовані та доведенні.

Outcome: approved