Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 08 січня 2012 року він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі: 48 000 ( сорок вісім тисяч) грн 00 коп. Кошти отримано відповідачем для особистих потреб, а саме для оформлення правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] . 06 липня 2012 року та 23 липня 2012 року [PERSON] було надано [PERSON] для цих же цілей позики в сумі по 1000 (одній тисячі) грн 00 коп. Зазначені обставини підтверджуються доданою до заяви, складеною відповідачем власноруч та підписаною у присутності двох свідків, розпискою від 08.01.2012, 06.07.2012, 23.07.2012, згідно якої відповідач зобов`язувався повернути позивачу позичені грошові кошти у встановлені строки. Протягом майже двох років [PERSON] не оформив належним чином документи і тому договір купівлі-продажу будинку не відбувся. Коштів на повернення боргу [PERSON] не мав і тому 25 грудня 2013 року [PERSON] написав ще одну розписку, в якій було зазначено, що він отримав кошти від [PERSON] , згідно розписки від 08.01.2012, 06.07.2012 та 23.07.2012 у розмірі 50000 грн та зобов`язується їх повернути не пізніше 01.12.2014. При отриманні позики була також присутня дружина [PERSON] [PERSON] , яка у розписці зазначила, що згодна з отриманням зазначених коштів. Загальна сума грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням індексу інфляції складає 108 919,20 грн., в тому числі: сума боргу - 50000 грн, 51265, 00 грн - інфляційні втрати у період з 31.12.2014 по 31.12.2019, 7654,20 грн - 3% річних від простроченої суми за 1826 днів прострочення, яку просить стягнути з відповідача та просить суд стягнути суму сплаченого судового збору. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, на позові наполягає, заперечень проти винесення заочного рішення не надходила (а.с.159). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про слухання справи, про причини неявки відомостей від нього не надходило. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 08 січня 2012 року позивач позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 50000 ( п`ятдесят тисяч) грн 00 коп, що підтверджується розписками, написаними власноруч [PERSON] та підписаною у присутності двох свідків від 08.01.2012, 06.07.2012, 23.07.2012, згідно якої відповідач зобов`язувався повернути позивачу позичені грошові кошти у встановлені строки. Коштів на повернення боргу [PERSON] не мав і тому 25 грудня 2013 року [PERSON] написав ще одну розписку, в якій було зазначено, що він отримав кошти від [PERSON] , згідно розписки від 08.01.2012, 06.07.2012 та 23.07.2012 у розмірі 50000 грн та зобов`язується їх повернути не пізніше 01.12.2014. При отриманні позики була також присутня дружина [PERSON] [PERSON] , яка у розписці зазначила, що згодна з отриманням зазначених коштів (а.с.73-75). Згідно вказаної розписки відповідач [PERSON] зобов`язується їх повернути не пізніше 01.12.2014, однак до теперішнього часу не повернув, чим порушує взяте на себе зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 533 ЦК України визначена валюта виконання грошового зобов`язання. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Досліджуючи розписку написану [PERSON] , судом встановлено факт отримання ним в [PERSON] 6500 доларів США, що еквівалентно 50000 гривень. Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 50000 гривень - підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування за період з 31 грудня 2014 року по 31 грудня 2019 року складають 51 265 грн 00 коп, що підтверджується наданим розрахунком інфляційних збитків, що також підлягають стягненню з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання. Також, позивач зазначає, що розрахунок суми заборгованості на підставі статті 625 ЦК України у вигляді 3 % річних за період з 31 грудня 2014 року по 31 грудня 2019 року складає 7654,20 грн, однак, суд не погоджується з зазначеною сумою, оскільки: виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, три проценти річних мають бути нараховані за період з 31.12.2014 по 31.12.2019 (1827 дні) на суму боргу в розмірі 50000 грн. Таким чином 3 % річних становить відповідно до формули: 50000 грн. * 3% / 100% /365 днів * 1827 дні = 7504,11 грн. Саме така сума трьох процентів річних має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Підсумовуючи, суд зазначає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за розпискою у сумі 50000 грн, інфляційні нарахування за період з 31 грудня 2014 року по 31 грудня 2019 року - 51 265 грн 00 копта 3 % річних за період з 31 грудня 2014 року по 31 грудня 2019 року - 7504,11 грн. Отже, загальна сума грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 108 769, 11 грн. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, сума судового збору також розраховується пропорційно стягнутої суми, та становить 1098,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial