Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 84186 грн.58 коп. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.08.2014р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого складено розписку, відповідно до якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 78000 гривень строком до 22.09.2014р. Проте, свої зобов»язання за даним договором відповідач не виконує, у зв»язку з чим повинна сплатити крім суми позики також інфляційні втрати та три відсотки річних від суми простроченої заборгованості. В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив та просив стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості у розмірі 278694 грн. При цьому ссилався на те, що п.11 укладеного між сторонами договору позики передбачено, що відсотки за весь час простроченої заборгованості становлять 365 процентів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, заперечень проти позову не надала. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 22 серпня 2014 року уклали договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала у борг від [PERSON] 78000 гривень, які зобов»язалась повернути до 22 вересня 2014 року. З пояснень позивача вбачається, що на даний час [PERSON] своїх зобов»язань за зазначеним вище договором позики не виконала. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інши речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей тоьго ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Частина 2 ст.625 ЦК України визначає, що боржник, який просрочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з договору позики, укладеному між позивачем та відповідачем, п.11 даного договору передбачено, що за прострочення виконання будь-яого грошового зобов»язання за даним договором позичальник зобов»язаний сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також триста шістдесят п»ять процентів річних від простроченої суми. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 278694 грн.00 коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 841 грн.87 коп., отже зазначену суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved