Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до [PERSON] про стягнення суми заборгованості в розмірі 1992908,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 556689,78 грн., заборгованості за процентами в розмірі 70176,99 грн., пені в розмірі 1318130,05 грн., інфляційних збитків в розмірі 47911,51 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 квітня 2005 року між [PERSON] та АКБ «Золоті Ворота» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 330, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 45000,00 доларів США в строк до 12.04.2007 року зі сплатою процентів за користування кредитом. 22 травня 2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Ворота» укладений договір цесії відповідно до умов якого новий кредитор [PERSON] набув право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 330 та договором іпотеки № 05-126 укладеними між первісним кредитором ПАТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] від 15.04.2005 року. Відповідно до пункту 2.2 договору цесії сума вимог, що відступлена ПАТ «[PERSON] Ворота» [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 330 станом на 22 травня 2014 року становила: сума строкової заборгованості за кредитом - 78 700,00 грн. та 18 600,00 дол. США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 6837,93 грн. та 1655,18 дол. США; сума строкової заборгованості за відсотками - 145,54 грн. та 34,40 дол. США. Позивач вказує, що у звязку з порушенням [PERSON] умов договору, щодо строків погашення заборгованості 23.12.2015 року на адресу відповідача була направлена вимога про погашення заборгованості, яка залишилась не виконаною. За вказаних обставин, посилаючись на положення статей 512, 514, 1054, 625 Цивільного кодексу України позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] А,Є. суму заборгованості в розмірі 1992908,33 грн., вирішено питання про стягнення судових витрат. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2016 року скасовано заочне рішення суду від 27.04.2016 року, справу призначено до судового розгляду у загальному порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник за довіреністю [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила у звязку з систематичною неявкою відповідача в призначені судові засідання, зловживання своїми процесуальними правами, просили розглянути справу за відсутністю відповідача то його представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в обґрунтування причин поважності та неможливості зявитися до суду належних доказів не надав, з таких обставин, з метою дотримання розумних строків судового розгляду суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за їх відсутністю, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахуванням раніше наданих пояснень. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, на яких ґрунтується позовна заява, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 квітня 2005 року між АКБ «Золоті Ворота» (реорганізованим в ПАТ «[PERSON] Ворота») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 330. Відповідно до умов укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 45000,00 доларів США, які зобовязувався повернути у строк до 12 квітня 2007 року та сплачувати проценти за користування кредитом. В подальшому між сторонами ПАТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] впродовж 16.08.2005 року по 13.05.2005 року укладалися договори про зміну № 1 - № 21, згідно з якими внесено зміни до договору про надання споживчого кредиту від 15.04.2005 року. 22 травня 2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Ворота» укладений договір цесії (відступлення права вимоги за кредитним договором та відступлення прав за іпотечним договором). Відповідно до зазначеного договору новий кредитор [PERSON] набув право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 330 та договором іпотеки № 05-126 укладеними між первісним кредитором ПАТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] 15 квітня 2005 року. Відповідно до пункту 2.2 договору цесії сума вимог, що відступлена ПАТ «[PERSON] Ворота» [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 330 станом на 22 травня 2014 року становила: сума строкової заборгованості за кредитом - 78 700,00 грн. та 18 600,00 дол. США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 6837,93 грн. та 1655,18 дол. США; сума строкової заборгованості за відсотками - 145,54 грн. та 34,40 дол. США. Відповідно до пункту 2.3 договору цесії з моменту набрання чинності зазначеного договору до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитним договором на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а також ті права, які виникатимуть із кредитного договору в майбутньому, в тому числі право на повернення суми вимог, зазначених у пункті 2.2 договору цесії, право на стягнення неустойки та/або інших санкцій, а також збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням зобовязань та витрат пов'язаних з примусовим виконанням зобовязань за Кредитним договором. Згідно довідки ПАТ «БАНК «Золоті Ворота» № 2257 від 22.05.2014 року вбачається, що між ПАТ «БАНК «ЗОЛОТІ ВОРОТА» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) укладено договір № 330 про надання споживчого кредиту від 15.04.2005 року в розмірі 56000,00 доларів США та 161600,00 грн., сроком до 12.08.2014 року. Станом на 22.05.2014 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 8568347 грн. та 20289,58 доларів США. Згідно акту приймання-передачі документів від 22.05.2014 року вбачається, що ПАТ «[PERSON] ВОРОТА» передає [PERSON] на виконання пункту 4.1. договору відступлення права вимоги від 22.05.2014 року за договором № 330 про надання споживчого кредиту від 15.04.2005 року та за договором відступлення права вимоги за іпотечним договором № 05-126 від 15.04.2005 року про передачу первісним кредитором новому кредиторові договір № 330 про надання споживчого кредиту від 15.04.2005 року, а також договори про зміну до договору про надання споживчого кредиту № 330 з 16.08.2005 року за № 1 по 13.05.2014 року по № 21. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 Цивільного кодексу України. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 3.2. Договору про надання споживчого кредиту № 330 в редакції викладений у договору про зміни № 16 від 18 січня 2012 року Позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом у готівкової або безготівкової формі у строк до 25 числа кожного поточного місяця, а також на день закінчення строку дії договору. Пунктом 3.3 Договору про надання споживчого кредиту № 330 в редакції викладений у договору про зміни № 16 від 18 січня 2012 року встановлено, що за користування кредитом після закінчення строку, на який він був наданий позичальник сплачує проценти за ставкою зазначеною у п. 1.1 договору. Стаття 549 Цивільного кодексу України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобовязання, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Стаття 550 Цивільного кодексу України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, нанесених невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Стаття 624 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлений обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки або відшкодування збитків. На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи обєктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження погашення відповідачем [PERSON] грошових коштів, суд вважає, що вказаними діями відповідач порушує законні права позивача, гарантовані ч. 1, ч. 4 статтею 41 Конституції України, за захистом яких він звернувся до суду, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд погоджується з розрахунком позивача інфляційних витрат та пені, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 12.08.2014 року по 23.12.2015 року - 308105,44 грн., а також інфляцію за період з 12.08.2014 року по 23.12.2015 року - 46158,49 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 6890,00 грн. На підставі викладеного, ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст. 526, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved