Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним і відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 квітня 2008 року він уклав шлюб з відповідачем, [PERSON], та з цього часу вони стали проживати разом. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. На протязі останніх восьми років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхній син, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє йому душевні страждання. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємною любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Бовтрук), зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 01 квітня 2008 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 435 (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з квітня 2015 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обовязки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved