Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що працював в ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «МГЗК») з 1991 року на різних посадах.\~Під час роботи захворів хронічним професійним захворюванням. 20.03.2013 року, згідно висновку МСЕК\~йому встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55 відсотків та визнано інвалідом 3-ї групи. Причина інвалідності професійне захворювання. Оскільки з вини відповідача він захворів професійним захворюванням, став інвалідом і був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуємої роботи стану здоровя, вважає, що трудовим каліцтвом йому заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює в 10\~000 грн. Вина відповідача в тому, що він став інвалідом і втратив 55 відсотків працездатності, полягає в незабезпеченні належної і безпечної організації роботи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «МГЗК» позов не визнала та пояснила суду, що позивач дійсно працював у шкідливих умовах, але під час прийому на роботу він був попереджений про шкідливі умови. Відповідач компенсував його роботу у шкідливих умовах наданням більш тривалої відпустки, забезпечував його засобами індивідуального захисту, пропонував лікування у санаторії-профілакторії. Крім того, позивач свідомо працював після того як захворів, і не звільнявся. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,\~\~приходить до наступного: [PERSON] копії трудової книжки серія БТ-ІІ № 7672760 (а.с.3-5) [PERSON] працював у ПАТ «МГЗК» з травня 1991 року по листопад 1991 року, з липня 1992 року по листопад 1992 року, з листопада 2001 року по по серепень 2014 року. 26 серпня 2014 року звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з його невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя. Під час роботи на підприємстві [PERSON] захворів професійним захворюванням. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON], затвердженого в.о.начальника Марганецького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, в.о.головного державного санітарного лікаря м.Марганець Солонянського району, Томаківського району Дніпропетровської області 04.09.2013 року, діагноз позивача: радикулопатія попереково-крижова L4,L5,S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта (3 ст) на фоні спондильозу, протрузії дисків L1-1.2., L2-L3, L4-L5, L5-S1, фораментальної грижі диска L3-L4 зліва (6,5 мм), стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: остеоартрозу колінних суглобів (ПФС першого-другого ст.), парезом розгиначів лівої стопи. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ступені (пилотоксичний бронхіт першої ступені, емфізема легенів першої ступені), ЛН першого ступеня. Висновок про наявність шкідливих умов праці: тривала дія марганцю, пилу та важка праця. Робоче місце відноситься до 3 класу 2 ступеню у відповідності з Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості праці, затвердженою наказом МОЗ України від 24.02.2001 року № 528. Висновок щодо обставин виникнення професійного захворювання: в наслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм працюючого у ПАТ «МГЗК», недоконалість технології, зокрема, піднімання та переміщення (разове) вантажів понад норму постійно протягом робочої зміни, нахили корпусу, рівень пилу, марганцю, робота у вимушеній позі. [PERSON] висновку МСЕК від 20.09.2013 року [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з втратою працездатності 55 відсотків. Відповідно до ч.1\~\~ст.1167 ЦК України\~\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності\~її вини,\~крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. [PERSON] абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~\~ст.1167 ЦК України\~\~та\~\~ст.237-1 КЗпПУ\~їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам\~ст.22 Конституції України. Частиною 1\~\~ст.237-1 КЗпП України\~\~встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розслідування професійного захворювання неодноразово проходив курс лікування стаціонарно та амбулаторно в міській та обласній лікарнях. Дані обставини призвели до порушення нормальних життєвих звязків. Крім того, позивача було звільнено з роботи 26 серпня 2014 року підставі п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з його невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, і на даний час він не може найти іншої роботи у звязку із захворюванням. Відповідно до\~ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих звязків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 5 500 гривень.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial