Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням поданих уточнень (а.с.20-21) зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, який був розірваний 10 листопада 2015 року. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати з матір`ю. З вересня 2019 року відповідачка по справі чинить перепони його зустрічам із сином, перешкоджає спілкуванню дитини із бабусею - [PERSON] . У зв`язку з погіршенням відносин не зміг дійти згоди із колишньою дружиною про час спілкування із сином та порядок здійснення ним своїх батьківських прав та обов`язків. Під час зустрічей відповідачка постійно свариться з ним в присутності сина, що негативно впливає на психологічний стан дитини та знахить прояв у тому, що під час зустрічей дитина сумна, схвильована, боїться розповісти щось зайве. Після розлучення він забезпечував сина всім необхідним для життя та нормального розвитку, купував одяг, взуття, речі, предмети побуту, іграшки. Згодом стосунки почали псуватись вже із самою дитиною, а щоденне спілкування за допомогою телефонного зв`язку перетворилось на одиночні відповіді раз у три-чотири дні. Починаючи з березня 2020 року син розпочинав розмову з ним з вимог коштовних подарунків, а отримавши відповідь, яка його не влаштовувала, за вказівкою матері, клав слухалку. З травня 2020 року син взагалі перестав відповідати на його телефонні дзвінки. Проте, з кожним роком дитина дорослішає та потребує спілкування з батьком. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, мешкає із чоловіком, який раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, що може негативно вплинути на розвиток сина в цілому та на його психоемоційний стан. Зазначене викликає у нього побоювання за життя сина; після тривалого відсутності інформації щодо його стану, 06 червня 2020 року він змушений був звертатись до Мар`їнського ВП, викликати наряд поліції за адресою мешкання колишньої дружини. Намагання [PERSON] штучно підбурити сина проти нього створює перепони у спілкуванні з ним, у зв`язку з чим порушуються його права як батька. Позивач [PERSON] просить: -зобов`язати [PERSON] не чинити перепони у спілкуванні батька [PERSON] з неповнолітньою дитиною [PERSON] ; -визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення днів для зустрічей з дитиною - [PERSON] - -кожної 1 та 3 суботи та неділі з 10 години до 21 години до 31 грудня 2024 року у місті мешкання відповідача та дитини, або позивача, без присутності матері, а в подальшому за умови досягнення віку неповного повноліття, за місцем проживання батька без присутності матері; -одного тижня взимку, восени, навесні та влітку протягом канікул до 31 грудня 2024 року без присутності матері; -при наявності можливості позивача за погодженням з відповідачем проводити відпустку за кордоном разом із сином [PERSON] для чого зобов`язати [PERSON] оформлювати всі необхідні документи дозвільного характеру, передбачені чинним міграційним законодавством України, в тому числі закордонний паспорт громадянина України, заяву про виїзд дитини за кордон; -зобов`язати [PERSON] забезпечити спілкування будь-якими засобами зв`язку (мобільний, відеозв`язок) сина [PERSON] з батьком [PERSON] , а також [PERSON] , не менш ніж один раз на добу та протягом не менш ніж 2 хвилини до 31 грудня 2024 року; -зобов`язати відповідачку вирішувати усі питання стосовно навчання та виховання, а саме: питань щодо вибору місця та форми навчання, погодження питань щодо вивчення додаткових предметів та вибору іноземних мов, питань відвідування дитиною додаткових секцій та занять, питання виховання сина [PERSON] та інші аналогічні питання спільно з [PERSON] . Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцької О.В. від 02 листопада 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2021 року строк проведення підготовчого провадження по даній цивільній справі продовжено на 30 днів. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, послалась на те, що відповідач спочатку має сплатити заборгованість зі сплати аліментів, а потім порушувати питання про спілкування із сином та участь у його вихованні. Син не бажає спілкуватись із батьком, боїться його. Між [PERSON] та сином не склались відносини, оскільки батько грубо поводився із дитиною, ображав, не виконував обіцянок. Вважає, що спілкування батька із сином можливе в загальнодоступних місцях у м.Курахове та виключно в її присутності. З наданого відповідачкою відзиву вбачається, що вона заперечує проти задоволення позову [PERSON] , посилаючись на передчасне звернення позивача до суду, з огляду на те, що він не звертався до Органу опіки та піклування з приводу вирішення питання щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина, не надав доказів на підтвердження її ухилення від виконання рішення цього органу. Із запропонованим способом спілкування не згодна, оскільки цього не хоче син. Дитина має напружений графік, по суботам відвідує спортивну секцію з футболу та займається додатковими заняттями з англійської мови; в неділю відвідує недільну школу, навчається в музичній школі. Канікули у гуртках та спортивних секціях не збігаються із шкільними. Позивачем не враховано бажання дитини провести один тиждень канікул взимку, восени та навесні з матір`ю, яка також має право на проведення часу з дитиною. Заперечує проти ночівлі дитини за місцем проживання батька, оскільки це може зашкодити його психологічному стану, зважаючи на те, що батько ніколи не вкладав дитину спати, не вміє її заспокоїти, а з нею син почувається безпечно та спокійно. Залишення дитини за місцем проживання батька на тиждень буде мати наслідком пропуск гуртків, спортивних секцій, змагань, заняття в яких дитина буде змушена наздоганяти, підриваючи своє здоров`я. Позивач мешкає в іншій області, така поїздка, зважаючи на тривалий час у дорозі буде стресом для сина, що під час пандемії взагалі недоцільно і може загрожувати здоров`ю. Позивач ніколи не цікавився життям дитини, навіть під час спільного відпочинку не виявляв інтересу до дитини, а його недбалість призвела до необхідності звертатись за медичною допомогою з приводу захворювання вуха дитини; Крім того, позивач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина. Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Судейко І.А. підтримала висновок Органу опіки та піклування від 08 лютого 2021 року № 124/26 та крім того, вважала за можливе проведення [PERSON] по одному тижню канікул із батьком. Відповідно до ст.171 СК України суд і присутності представників Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Судейко І.А. та Служби у справах дітей Осовицької Ю.О. вислухав думку дитини - [PERSON] з приводу участі батька у його вихованні та спілкуванні з ним. Дитина пояснила, що раніше батько ображав його, тому бажання спілкуватись з ним він не має, проте, якщо батько змінить своє ставлення до нього, їх спілкування можливе. З*ясувавши позицію позивача по справі, заслухавши пояснення відповідачки, представника Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради, вислухавши думку дитини [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку із укладенням 01 листопада 2016 року шлюбу із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.94). Малолітня дитина [PERSON] фактично мешкає разом із матір`ю - [PERSON] , її чоловіком [PERSON] , сестрою [PERSON] , 2017 року народження за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання Курахівської міської ради від 20 січня 2021 року № 115/02-18 (а.с.121) та не оспорюється позивачем по справі. За місцем фактичного проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] для дитини - [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання, розвитку; в родині панує повага та спокій (а.с.145). [PERSON] навчається у 4-А класі Курахівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2 Мар`їнської районної ради Донецької області, що підтверджується копією довідки від 13 листопада 2020 року № 148 (а.с.39, 127). Згідно довідки від 21 січня 2021 року № 8 [PERSON] навчається в початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Школа мистецтв м.Курахове» в другому класі з фаху гітара (а.с.128). [PERSON] відвідує заняття у КПСМНЗ «Школа мистецтв м.Курахове» у понеділок, середу, четвер та суботу, що підтверджується довідкою від 05 лютого 2021 року № 15 (а.с.151,156). 13 жовтня 2020 року [PERSON] сплачено вартість навчання сина - [PERSON] (клас гітара) 110 гривень, на підтвердження чого надано копію дублікату квитанції № 0.0.1867945371.1 (а.с.47,129). [PERSON] відвідує тренування секції з футболу за графіком: понеділок з 16.00 до 17.30; середа з 15.00 до 16.30; п`ятниця з 15.00 до 16.30; субота з 09.00 до 10.30, що підтверджується довідкою від 05 лютого 2021 року (а.с.155). [PERSON] відвідує заняття з англійської мови за графіком: четвер з 15.00 до 16.00, субота з 14.00 до 15.00, що підтверджується довідкою від 13 березня 2021 року (а.с.188). На підтвердження сплати вартості занять з англійської мови в розмірі 80 грн 00коп [PERSON] надала копію дублікату квитанції від 11 березня 2021 року (а.с.189). Позивач по справі [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.164), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідками від 12 лютого 2021 року (а.с.158-159). Згідно акту перевірки житлових умов від 14 січня 2021 року за місцем проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] для дитини створені всі умови для успішного навчання та виховання: є окрема кімната з окремим ліжком, місцем, об лаштованим для навчання, відпочину, ігр, окрема шафа (а.с.144). З трудової книжки позивача [PERSON] вбачається, що станом на теперішній час він не працює (а.с.89-91). Позивачем надано копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.167-169) на підтвердження належності його батьку - [PERSON] житла в с.Білосарайська Коса та спроможності організувати дитині відпочинок під час літніх канікул. Відповідно до висновку № 124/26 від 08 лютого 2021 року Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне визначити наступний порядок спілкування [PERSON] із сином [PERSON] : кожну першу та третю неділю місяця з 14 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин в загальнодоступних місцях за бажанням дитини та згодою матері, яка повинна знати де перебуває дитина в цей час; одного тижня взимку та восени протягом канікул за бажанням дитини; за згодою дитини спілкування будь-якими сучасними засобами зв`язку (а.с.142). Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає, що батько має рівні, тобто такі ж самі як і мати, права і обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами 1-3 ст.157 СК передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч.5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 15 Закону України « Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини Відповідно до ч.1-2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З аналізу наведених вище норм діючого законодавства вбачається, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею та участь в її вихованні, при цьому мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові та вихованню дитини. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя. Те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст. 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 2 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Зважаючи на наведе, суд дійшов висновку про те, що бажання дитини спілкуватись із батьком, зустрічатись з ним, проводити спільно час, має враховуватись. Частиною 6 ст.19 Сімейного кодексу України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно ч. 2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, висновок Органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер і чинне законодавство не містить перешкод для встановлення судом іншого, ніж визначений Органом опіки та піклування, способу участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі. Суд вважає за доцільне зауважити, що відповідачка не надала суду належних та переконливих доказів на підтвердження того, що, що спілкування батька з сином перешкоджає нормальному вихованню або розвитку останнього. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і зобов*язання [PERSON] не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином та участі в його вихованні та для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку із виховання дитини та здійсненню ним права на особисте спілкування з дитиною, враховуючи вік, стать, задовільний стан здоров`я, інтереси дитини та відвідування нею гуртків та секцій, принцип рівності прав та обов`язків батьків, ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов`язків, особисті відносини дитини з кожним із батьків, думку самої дитини щодо питання, яке вирішується судом, визначити наведений нижче порядок участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним, який буде відповідати інтересам дитини. Зважаючи на те, що [PERSON] в суботу відвідує заняття з англійської мови та музичну школу, з метою дотримання балансу прав батька та матері на спілкування з дитиною у вихідний день, суд вважає за доцільне встановити систематичні побачення позивача із сином, з урахуванням бажання дитини, кожної першої та третьої неділі місяця з 10 години до 18 години, саме в загальнодоступних місцях та безперешкодне спілкування батька з сином за допомогою телефонного та інших засобів зв*язку, зважаючи на віддаленість місця проживання позивача та враховуючи конфлікті, напружені відносини, які склались між сторонами по справі, що ускладнює спілкування батька із сином за місцем фактичного проживання дитини. Суд відхиляє доводи позивача [PERSON] щодо його спілкування з сином під час побачень в неділю за місцем проживання дідуся - [PERSON] в с.Білосарайська Коса, оскільки це, зважаючи на віддаленість м.Курахове від с. Білосарайська Коса та час, необхідний для подолання відстані між цими населеними пунктами, навіть враховуючи наявність власного транспорту, не відповідає інтересам дитини. Крім того, суд вважає, що враховуючи вік [PERSON] , стан його здоров`я, створення позивачем по справі належних умов для проживання сина, проведення одного тижня зимових, весняних та літніх канікул до 31 грудня 2024 року (оскільки розгляд справи здійснюється в межах заявлених позовних вимог) з батьком відповідатиме інтересам дитини та забезпечить реалізацію прав батька на участь у вихованні та спілкуванні із сином, налагодженню між ними стійкого психологічного зв`язку. Оскільки осінні та весняні канікули, зазвичай є нетривалими та враховуючи, що суд дійшов висновку про проведення [PERSON] одно тижня весняних канікул із батьком, з метою дотримання прав матері на спілкування з дитиною під час канікул, в задоволенні позовних вимог про проведення дитини одного тижня осінніх канікул з батьком слід відмовити. Наявність заборгованості по аліментам, на яку в обґрунтування заперечень проти позову посилається відповідачка, не може бути підставою для позбавлення батька права спілкуватись із дитиною та приймати участь у її вихованні. Щодо доводів відповідачки [PERSON] про спілкування [PERSON] із сином виключно в її присутності суд дійшов наступних висновків. Батько має право на особисте спілкування із дитиною. Згідно приписів ст.159 СК України суд може обумовити побачення батька з дитиною присутністю іншої особи в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини. В судовому засіданні не встановлено, що особисте спілкування батька з сином без присутності матері може негативно вплинути на дитину або нашкодити її розвитку. Для налагодження довірчих відносин між батьком та сином потрібен час, протягом якого буде поступово відбуватись налагодження спілкування і формування емоційної прихильності сина до батька. Суд вважає, що особисті конфліктні відносини, які склались між сторонами по справі, не повинні порушувати інтереси дитини, чинити негативний плив на неї, та завадити налагодженню стосунків із батьком. Зважаючи на викладене, враховуючи вік та стать дитини, суд не вбачає підстав обумовлювати побачення батька з сином присутністю матері. Позовні вимоги [PERSON] про забезпечення спілкування будь-якими засобами зв`язку дитини із бабусею [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки сама [PERSON] із такими вимогами до суду не зверталась, і не позбавлена можливості звернутись за судовим захистом у випадку порушення їй прав. Позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідачку в майбутньому вирішувати всі питання стосовно навчання та виховання сина та інші аналогічні питання спільно з ним задоволенню не підлягають з огляду на те, що відповідно до ст.7 ЦПК України судовому захисту підлягають саме порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Тобто, для захисту права в судовому порядку необхідний факт його порушення. На переконання суду, станом на час розгляду справи сукупність досліджених доказів свідчить про відсутність підстав вважати, що право позивача на спільне вирішення питань виховання сина порушене. В судовому засіданні позивач не зміг конкретизувати якими діями відповідачки та коли саме порушені його права та зазначив, що хотів би вирішити це питання на майбутнє. Позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідачку [PERSON] оформлювати всі необхідні документи дозвільного характеру, в тому числі, закордонного паспорту громадянина України, заяви про виїзд дитини за кордон при наявності можливості позивача проводити відпустку за кордоном разом із сином [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку також відсутні підстави стверджувати про порушене право позивача, зважаючи на те, що як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, позивач [PERSON] взагалі не звертався до відповідачки з приводу надання дозволу на виїзд дитини [PERSON] за кордон для відпочинку. До того ж, позивач не позбавлений в майбутньому, у випадку відмови [PERSON] в наданні нотаріально посвідченої згоди на виїзд сина за кордон з метою оздоровлення та відпочинку, дотримуючись передбаченого ч.5 ст.157 СК порядку, звернутись за судовим захистом. Крім того, закон не визначає обов`язку саме того з батьків, з ким мешкає дитина за вимогою другого з батьків оформлювати документи дозвільного характеру, зокрема, закордонний паспорт громадянина України. З листа відділу поліції № 4 Маріупольського районного управління поліції від 02 лютого 2021 року № 1433/105/01-21 вбачається, що заяв та повідомлень про неправомірну поведінку [PERSON] влітку 2019 року (адреса: [ADDRESS] ) не надходило (а.с.139), зважаючи на що доводи відповідачки з цього приводу, викладені у відзиві на позовну заяву суд вважає неспроможними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження. Відповідно до листа КНП «Мангушська центральна районна лікарня» від 10 лютого 2021 року № 01-13/33 влітку 2019 року фахівцями вказаного медичного закладу [PERSON] не надавалась медична допомога з приводу гострого болю вуха (а.с.146), що спростовує доводи відповідачки стосовно неналежного догляду баком за сином, внаслідок чого завдано шкоду здоров`ю дитини. Суд не приймає до уваги акт від 17 лютого 2020 року та загальний опис сім`ї від 20 лютого 2020 року, від 12 листопада 2020 року (а.с.40-42,119,123-124), які, як встановлено в судовому засіданні, складені відповідачкою по справі, зі змісту яких вбачається, що директор школи мистецтв м.Курахове [PERSON] та тренер [PERSON] підтверджують певні обставини, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів судом та того, що відповідачка не заявляла клопотання про допит вказаних осіб як свідків в судовому засіданні. Суд критично ставиться до долученої до матеріалів справи за клопотанням відповідачки заяви на ім`я начальника Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУПН в Київській області, датованої від 13 листопада 2020 року (а.с.43-46), оскільки доказів її направлення адресату та вжиття відповідних заходів реагування у випадку, якщо в них дійсно була потреба, відповідачкою не надано. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК УКраїни з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 420 грн 40 коп (а.с.7).

Outcome: partial