Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів, посилаючись на те, що від 01 жовтня 2013 року між ним з відповідачем строком на один рік укладався договір оренди нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Орендоване приміщення відповідачеві було передане на підставі акту прийому-передачі від 01.10.2013 року. Згідно умов договору орендна плата за користування приміщеннями складає 1000 гривень на місяць. Внесення платежів здійснюється орендарем щомісяця до 10 числа кожного місяця. Сума місячної плати сплачується готівкою за місцем знаходження орендодавця. Однак, в продовж останніх двох місяців, а саме за лютий та березень 2014 року орендна плата відповідачем сплачена не була, що є істотним порушенням умов договору. Неодноразові звернення до відповідача з цього приводу залишились без відповідного реагування, в зв'язку з чим на сьогоднішній час утворилась заборгованість в сумі 2000 грн. Відповідно до п. 7.2 Договору оренди затримка з боку орендаря оплати орендної плати більше ніж на два місяці з моменту настання чергового терміну платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди за ініціативою позивача, тому просить суд розірвати договір оренди, укладений 01.10.2013 року, та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті орендної плати в зазначеній сумі. Під час розгляду справи до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, з якої вбачається, що позивач [PERSON] звертає вимоги до [PERSON], за якими посилається на те, що 01 жовтня 2013 року між сторонами строком на один рік укладений договір оренди нежитлових приміщень розташованих за адресою: [ADDRESS]. Орендоване приміщення було передано відповідачу на підставі акту прийому-передачі від 01.10.2013 року. Під час огляду переданого в оренду приміщення позивачем було встановлено, що відповідач здійснив невідокремлювані поліпшення орендованого приміщення, а саме провів будівельно-ремонтні роботи, перебудував та переобладнав нежитлові приміщення, в зв'язку з чим була змінена площа окремих приміщень, та створенні нові приміщення. В зв'язку з чим позивач просять визнати за ним право власності на нову, переобладнану без його на те дозволу, житлову забудову. До початку судового засідання позивач подав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з»явився. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані сторонами докази на підтвердження обгрунтуючих та спростуючих обставин щодо позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом фактично встановлено, що 01 жовтня 2013 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого строком на один рік укладений договір оренди нежитлового приміщення - адміністративно-торгово-побутового комплексу, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Орендоване приміщення було передано відповідачу на підставі акту прийому-передачі від 01.10.13 р. Згідно укладених положень розділу 2 Договору орендна плата за користування приміщенням складає 1000 гривень на місяць. Внесення платежів здійснюється орендарем щомісяця до 10 числа кожного місяця. Сума місячної плати сплачується готівкою за місцем знаходження орендодавця. Однак, в продовж двох місяців, а саме за лютий та березень 2014 року орендна плата відповідачем сплачена не була. Неодноразові звернення до відповідача з цього приводу залишились останнім без відповідного реагування, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 2000 гривень. Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлюється, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (оренди). Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв»язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 7.2 спірного договору оренди затримка з боку орендаря оплати орендної плати більше ніж на 2 місяці з моменту настання чергового терміну платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди за ініціативою позивача. Оскільки договором передбачено право позивача на дострокове розірвання договору оренди в зв'язку з його порушенням з боку відповідача, а несплата орендної плати є його істотним порушенням, то суд убачає і знаходить підстави визнати спірний договір оренди нерухомого майна між сторонами розірваним. Листом підтверджується, що відповідачем на адресу позивача направлявся лист з вимогою передати йому правовстановлюючі документи на орендоване приміщення для реєстрації його як співвласника на підставі того, що ним здійснено переобладнання предмета оренди за свої грошові кошти і будівельні матеріали. Під час огляду нежитлового приміщення позивачем дійсно було встановлено, що відповідач здійснив невідокремлювані поліпшення орендованого приміщення, а саме провів будівельно-ремонтні роботи, перебудував та переобладнав нежитлові приміщення, в зв'язку з чим була змінена площа окремих приміщень та створенні нові приміщення. Згідно п. 4.2.5 договору оренди від 01.10.13 р орендар зобов'язаний здійснювати поточний ремонт. Відповідно до п. 4.2.6 Договору оренди перебудова та перепланування приміщення повинні здійснюватись виключно за письмовою згодою орендодавця. Частиною 1 статті 778 ЦК України передбачено, що наймач може поліпшити орендоване приміщення, лише за згодою наймодавця. Згідно ч. 4 ст. 778 ЦК України наймач стає співвласником нової речі, яка створена в результаті поліпшення, тільки при наявності згоди на здійснення цих поліпшень наймодавця. Згідно ч. 2 ст. 815 ЦК України наймач не має права проводити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Таким чином, відповідач перед початком перебудови приміщення повинен був отримати на це згоду позивача, однак, жодної згоди, ні усної, ні письмової на поліпшення, перебудову та перепланування орендованого приміщення позивач відповідачу не надавав. Відповідно до п. 5.4 Договору оренди орендар може бути власником здійсненних в приміщенні поліпшень лише за умови, якщо їх можна виділити із складу орендованого приміщення без погіршення останнього і при наявності письмової згоди орендодавця на їх проведення. Відповідно до ч. 2 ст. 778 ЦК України, якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без його ушкодження, наймач має право на їх вилучення. Отже за умовами спірного договору орендар мав право лише на проведення поточного ремонту приміщення і тому може бути власником лише тих виконаних поліпшень, які можуть бути відокремлені без погіршення орендованого приміщення. Самовільне проведення відповідачем перепланування і перебудови чи добудови орендованого приміщення не створює нову річ, а лише його поліпшує. За характером і конструктивними ознаками виконаних відповідачем без належного на те дозволу поліпшень такі є невідокремлювані без суттєвого пошкодження цілого приміщення А відповідно до ч. 2 ст. 778 ЦК України наймач має право на вилучення поліпшень, якщо такі можуть бути відокремлені від речі без його ушкодження. Відповідно до ч. 5 ст. 778 ЦК України якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Як визначено і закріплено сторонами в п. 5.5 Договору оренди невідокремлювані поліпшення, здійснені в приміщенні орендарем самовільно без отриманої згоди, переходять до орендодавця без відшкодування здійснених витрат. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Втім, всупереч викладеним вище нормам позивач в зв'язку з проведеною відповідачем перебудовою житлового приміщення обмежений у своєму праві розпоряджатися своїм майном на свій розсуд за цільовим призначенням. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд убачає підстави і вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] у частині визнання за ним права власності на самовільно переобладнаний відповідачем без його на те дозволу орендований адміністративно-торгово-побутовий комплекс задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати, у зв'язку з чим з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved