overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 18 серпня 2001 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим, причиною розпаду сім'ї є різні погляди на життя подружжя, часті сварки з різних причин, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст.\~200\~ЦПК\~України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 18 серпня 2001 р. між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя у письмових заявах просить розірвати шлюб, а тому суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з її письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 19 вересня 2007 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС Доманівського РУЮ Миколаївської області. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Шлюбні відносини між ними та ведення спільного господарства фактично припинені з травня 2013 р. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та розірвати шлюб. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання двічі не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам позивача. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 19 вересня 2009 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим через несумісність характерів та різні погляди на сумісне життя. Заходи для збереження сім'ї не дали позитивних результатів. Протягом 6 місяців до дня подачі позову подружні відносини сторони не підтримують. Спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 19 вересня 2009 р. між сторонами міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені, понад шість місяців проживають окремо. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з її письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON]. не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнала під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 19 серпня 2014 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, з березня 2018 р. проживають окремо. Син проживає з позивачем, спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та розірвати шлюб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових матеріалів встановлено, що 19 серпня 2014 р. між сторонами Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].народження, який проживає з позивачем, що підтверджується довідкою від 17.12.2018 р. №1238-2, виданою виконавчим комітетом Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Спірне питання регулюється ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя разом не проживає, шлюбні відносини припинені, з березня 2018 р. проживають окремо. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, відповідачем визнані безумовно, як вбачається з її письмової заяви. За такого суд прийшов до висновку, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Зазначене є підставою для задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачене ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнала під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 20 травня 1995 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Прибузькою сільською радою Доманівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спору щодо місця проживання дітей немає. У судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі та розірвати шлюб. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без участі позивача та відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України. Згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають трьох дітей, двоє з яких неповнолітні: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідачка у письмовій заяві позов визнала, що свідчить про небажання сторін зберегти сім'ю, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для надання строку на примирення. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 21 квітня 1990 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], 1994 р.народження, та сина [PERSON],1995 р.народження. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені .Відповідач не бажає розривати шлюб черерз органи РАГС. У судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі та розірвати шлюб. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без участі позивача та відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України. Згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 21 квітня 2000 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Богданівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 15 серпня 2013 р., а тому примирення неможливе. У судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі та розірвати шлюб. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без участі позивача та відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України. Згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 22 квітня 1994 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Врадіївським райвідділом РАГС Миколаївської області. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними припинені через місяць після одруження - з травня 1994 р. Відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи РАГС. Дітей від шлюбу не мають. У судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі та розірвати шлюб. Зважаючи на достатність письмових матеріалів для прийняття рішення, відсутність необхідності дачі особистих пояснень сторонами, суд розглянув справу без участі позивача та відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст. ст.110, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Сторони перебувають у шлюбі. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 24 березня 2015 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини на даний час фактично припинені, з березня місяця 2016 р. проживають окремо. Відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи РАГС, тому позивач просить розірвати шлюб за рішенням суду. Дітей від шлюбу не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, у письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутності, у разі неявки відповідачки ухвалити заочне рішення. Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому з письмової згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст. ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Сторони перебувають у шлюбі. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам позивача. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 26 червня 2012 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини на даний час фактично припинені, з липня місяця 2014 р. проживають окремо. Відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи РАГС, тому позивач просить розірвати шлюб за рішенням суду. Дітей від шлюбу сторони не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, у письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутності, у разі неявки відповідачки ухвалити заочне рішення. Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому з письмової згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст. ст.110, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Сторони перебувають у шлюбі. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам позивача. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається, зважаючи на тривалість непідтримання подружніх стосунків сторонами. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 27 травня 1989 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб між ними носить формальний характер, подружні стосунки сторони тривалий час не підтримують, проживають окремо. Однак відповідач [PERSON] не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, у зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб за рішенням суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, у письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутності та розірвати шлюб. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання двічі не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню з наступних підстав: Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу і, з'ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. У засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, від якого не мають неповнолітніх дітей. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам позивача. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved