Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що на протязі спільного з відповідачем проживання у них часто виникали суперечки, непорозуміння, сварки, які призвели до неприязних відносин між ними. Їх сім`я фактично розпалася 20 років тому і подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просить шлюб розірвати, оскільки на протязі більше 20 років сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, примирення є неможливим та не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена, про час і місце розгляду справи, не повідомила суд про причини неявки, не направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не подала відзив на позовну заяву. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення та вважає за необхідне проводити заочний розгляд даної справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.04.1993 року у Вишнівецькій селищній раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 27. Від цього шлюбу подружжя неповнолітній дітей немає. Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася. Між сторонами склалися неприязні стосунки, що призвело до неможливого подальшого спільного проживання у шлюбі, а тому тривалий час, на протязі двадцяти років, вони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть та миритися не бажають. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши докази представлені по даній справі, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу.

Outcome: approved