Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Обухівської міської ради про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки посилаючись на те, що його померлий батько за життя не завершив оформлення своїх прав відносно земельної ділянки, тому він не може завершити приватизацію земельної ділянки. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право на завершення приватизації та одержання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0,060 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована в садівницькому товаристві «Берізка» на території Обухівської міської ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER], розпочатою [PERSON], який помер [INFO] року. 24 липня 2018 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до свого провадження. 10 вересня 2018 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Обухівської міської ради в судове засідання не з'явився, подав клопотання до суду в якому просив розглядати справу за відсутності представника, проти позову не заперечує. Представник третьої особи СТ «Берізка» в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Київській області» в судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення, в яких заперечує щодо задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] розпочав за життя процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,060 га, кадастровий номер [NUMBER], а саме, розроблено та затверджено «Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки з оформленням державних актів власникам земельних ділянок в СТ «Берізка» на території Обухівської міської ради Обухівського району Київської області, присвоєно кадастровий номер ділянці, проте за життя не завершив процедуру приватизації земельної ділянки та її державної реєстрації права власності. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], матеріалами спадкової справи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка загальною площею 0,060 га - для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER]. Спадкоємцем [PERSON] є син [PERSON], оскільки інша спадкоємиця [PERSON], відмовилася від спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Судом встановлено, що позивач, у встановлений законом строк, звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку та рекомендував звернутися до суду. У встановленому чинним законодавством порядку оформлення правовстановлюючого документу на нерухоме майно на ім'я померлого не було завершено, що перешкоджає позивачеві реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємця, тому справа щодо невизнаних прав позивача як спадкоємця підлягає судовому розгляду на підставі ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України. Як вбачається з положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем першої черги відносно майна свого батька, у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Таким чином, до спадкоємця (позивача) переходять права й обов'язки спадкодавця в частині завершення процедури оформлення права власності на земельну ділянки, оскільки рішення про виділення цієї ділянки прийнято уповноваженим органом, ніким не оскаржувалось і є чинним. Враховуючи викладене, достатнім і належним способом захисту прав позивач суд вважає визнати за ним право на завершення приватизації та набуття у власність земельної ділянки. Враховуючи той факт що позивач є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивач має намір завершити оформлення успадкованих прав на отримання земельної ділянки у власність, суд вважає, що позивач довів у судовому засіданні належними і допустимими доказами своє право на спадщину відносно майнових прав померлого батька, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині доведених позовних вимог. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим, іншого способу (крім судового) захисту своїх прав позивач не має. Таким чином, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved