Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.03.2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 19.05.2019 року. Вказані обставини підтверджується розпискою, складеною та підписаною особисто відповідачем. Відповідач частково повернув кошти в розмірі 4 000,00 грн., однак грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. не повернуті. Оскільки в строк до 19.05.2019 року відповідач грошові кошти в повному обсязі не повернув, то позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь 10 000,00 грн. основного боргу, 172,60 грн. сума 3% річних, 79,22 грн. сума інфляційних втрат, 1 944,93 грн. проценти за користування позикою, а також судові витрати 768,40 грн. судовий збір, 2 000,00 грн. витрати пов`язані із явкою позивача до суду, 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується розпискою, складеною та підписаною відповідачем, згідно умов якого відповідач зобов`язався сплатити (повернути) позивачу 14 000,00 грн. до 19.05.2019 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивачем зазначено про те, що відповідач частково повернув грошові кошти, а саме в розмірі 4 000,00 грн. Доказів повернення грошових коштів позивачу в розмірі 10 000,00 грн. відповідачем не надано. Позиція відповідача щодо того, що розписка була написана для оплати комунальних послуг, спростовується самим текстом розписки. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 10 000,00 грн. Судом проведено розрахунок розміру процентів за користування позикою за формулою: сума заборгованості (10 000,00 грн.) х облікова ставка НБУ за період / 100 / 365 х кількість днів прострочення (210), що становить 960,27 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки, відповідачем не надано доказів повернення позики відповідачем позивачу, то підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України, а саме стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Судом проведено розрахунок розміру 3% річних за формулою: сума заборгованості (10 000,00 грн.) х 3 % / 100 / 365 х кількість днів прострочення (210), що становить 172,60 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судом проведено розрахунок розміру інфляційних збитків за формулою: сума заборгованості (10 000,00 грн.) х індекс інфляції за місяць - сума заборгованості (10 000,00 грн.), що становить 9,00 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у загальному розмірі 11 141,87 грн. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 701,94 грн. Що стосується вимог про стягнення витрат, пов`язаних із явкою позивача до суду в розмірі 2 000,00 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., то суд відмовляє в стягненні цих витрат, оскільки до суду не подано доказів на підтвердження вказаних витрат у відповідності до ст. ст. 137, 138, 141 ЦПК України.

Outcome: partial