Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», третя особа на стороні відповідача [PERSON] - начальник відокремленого підрозділу Вагонної дільниці Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 14.03.1991 р. він працює на Південно-Західній залізниці. Наказом начальника Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський ДТГО ПЗЗ № 2729/ос від 12.11.2012 р. його було безпідставно звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.02.2013 р. наказ № 2729/ос про його звільнення було скасовано, як незаконний, а його поновлено на роботі. В частині поновлення на роботі, дане рішення суду було допущено до негайного виконання. 21.02.2013 р. із заявою та рішенням Козятинського міськрайонного суду він звернувся безпосередньо до посадової особи (начальника ВД ст. Київ-Пас) [PERSON], але йому було відмовлено в реєстрації даної заяви. Після цього, з аналогічною письмовою заявою, він звернувся до начальника ДТГО ПЗЗ Кривопішина О.М. Листом від 11.03.2013 р. за № НГК-13/К-130 його було повідомлено, що в поновленні на роботу йому відмовлено, в зв'язку з недоданням відповідних документів. Вважає, що вищевказані посадові особи, не виконавши рішення суду, порушили його конституційні та трудові права та норму Конституції України щодо обов'язковості виконання судових рішень. Наказом № 1154/ос від 23.05.2013 р. по ВД ст. Київ-Пас. ПЗЗ його було поновлено на роботі. Тобто, з вини вказаних посадових осіб, у нього виник вимушений прогул з 21.02.2013 р. по 22.05.2013 р., який йому відмовилися оплатити. Внаслідок вказаних дій, був порушений звичний уклад його життя. 03.09.2013 р. він знову звернувся з письмовими заявами до начальників ВД ст. Київ-Пас. та ДТГО ПЗЗ щодо оплати вимушеного прогулу, який виник з вини адміністрації та, в черговий раз, отримав відмову. Діями та бездіяльністю з боку посадових ДТГО ПЗЗ, йому та членам його сім'ї, було завдано не тільки матеріальної, але і моральної шкоди, яку він оцінює в 50000 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.02.2013 р. по 23.05.2013 р. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов, підтвердили обставини, на які посилаються позовній заяві. Представник позивача [PERSON] додав, що рішення суду в частині поновлення на роботі повинні були виконати ДТГО ПЗЗ та/або [PERSON] При зверненні позивача до відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було виявлено, що виконавчий лист не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», тому, йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. При повторному зверненні до відділу ДВС та пред'явленні належним чином оформленого виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження щодо негайного виконання рішення суду від 20.02.2013 р. в частині поновлення на роботі. Представник відповідача Андрощук Я.П. позовні вимоги не визнав та пояснив, що виконання рішення суду від 20.02.2013 р. було покладено на ДТГО ПЗЗ на підставі виконавчого листа. Відповідач виконав вищевказане рішення суду в повному обсязі, а саме: поновив позивача на посаді провідника пасажирських вагонів з 12.11.2012 р. та відшкодував останньому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.11.2012 р. по 20.02.2013 р. в сумі 9848,22 грн. та 2000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди. Зазначив, що позивачем невірно застосований термін «стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу» у даній позовній заяві, так як він не відповідає дійсним обставинам справи та нормам КЗпП України. Тобто, період часу з 21.02.2013 р. по 23.05.2013 р., визначений позивачем, не являється вимушеним прогулом. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] - начальник відокремленого підрозділу Вагонної дільниці Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» - в судове засідання не з'явився, але надав заперечення, в якому просить справу розглядати у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У запереченні зазначив, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення із заявою до суду, який обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права і, відповідно до цього, з'ясувати зазначену дату. [PERSON] ніби-то дізнався про порушення свого права на оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі - 23.05.2013 р. при винесенні наказу № 1154/ос (про поновлення на роботі за рішенням суду) і з цього часу мав право звернутись з позовом про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі в строк три місяці, тобто до 24.08.2013 р. Однак, позивач звернувся до суду лише в грудні 2013 р., тобто через більш як 6 місяців після винесення наказу про поновлення його на роботі (а.с.42-43). Суд, вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом начальника Вагонної дільниці ст. Київ-Пас. ДТГО ПЗЗ № 2729/ос від 12.11.2012 р. позивача було звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.02.2013 р. скасовано як незаконний наказ (розпорядження) начальника вагонної дільниці ст. Київ-Пас. ДТГО ПЗЗ № 2729/ос від 12.11.2012 р. про звільнення [PERSON] із посади провідника пасажирських вагонів згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин 11.10.2012 р. Позивача поновлено на посаді провідника пасажирських вагонів з 12.11.2012 р. Стягнуто з ДТГО ПЗЗ на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме: з 12.11.2012 р. по 20.02.2013 р. включно в сумі - 9848,22 грн. та 2000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди. Дане рішення суду допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.3). 21.02.2013 р. позивач звернувся до начальників ВЧ-1 ст. Київ-Пас. та ДТГО ПЗЗ з заявами про поновлення його на роботі на підставі рішення суду від 20.02.2013 р. (а.с.4-5). Листом від 11.03.2013 р. ДТГО ПЗЗ повідомило [PERSON] про відмову у задоволенні вищевказаної заяви останнього (а.с.6). 21.02.2013 р. за заявою позивача, останньому Козятинським міськрайонним судом було видано виконавчий лист щодо негайного виконання рішення суду від 20.02.2013 р. (а.с.57). Листом відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 15.03.2013 р. [PERSON] повідомлено про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26.02.2013 р. на підставі виконавчого листа № 209/4513/12 від 21.02.2013 р., що видав Козятинський міськрайнний суд. Крім того, роз'яснено його право на звернення до суду для приведення виконавчого документа у відповідність із вимогами ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.58-59). При повторному зверненні позивача до Козятинського міськрайонного суду від 08.04.2013 р., [PERSON] 22.04.2013 р. видано вдруге виконавчий лист № 133/180/13 про його поновлення на роботі (а.с.64,67). 25.04.2013 р. позивач звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з заявою про прийняття до негайного примусового виконання виконавчого листа № 133/180/13 про поновлення його на посаді провідника з 12.11.2012 р. (а.с.68). 26.04.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 133/180/13 від 22.04.2013 р., копію якої для виконання направлено до ДТГО ПЗЗ (а.с.33,69-70). Листом від 22.05.2013 р. ДТГО ПЗЗ зобов'язало в.о. начальника відокремленого підрозділу - Вагонна дільниця ст. Київ-Пас. в термін до 24.05.2013 р. виконати вимоги державного виконавця та поновити [PERSON] на посаду, що зазначена в постанові (а.с.73,84). Наказом № 1154/ос від 23.05.2013 р. відокремленого підрозділу Вагонна дільниця ст. Київ-Пас. на підставі постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві № 37770743 від 26.04.2013 р. та на виконання рішення Козятинського міськрайонного суду, скасовано наказ № 2729/ос від 12.11.2012 р. про звільнення [PERSON] з посади провідника пасажирських вагонів у парках відстою вагонів 3 розряду. Поновлено [PERSON] на посаді провідника пасажирських вагонів у парках відстою вагонів 3 розряду з 12.11.2012 р. (а.с.7,34). Даний факт відображено в трудовій книжці позивача (а.с.8). 13.06.2013 р. державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винесені постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 133/180/13 від 22.04.2013 р. щодо стягнення з ДТГО ПЗЗ моральної шкоди в сумі 2000 грн. та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.11.2012 р. по 20.02.2013 р. в сумі 9848,22 грн. (а.с.31-32). 27.06.2013 р. державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 133/180/13 від 22.04.2013 р., так як рішення суду від 20.02.2013 р. - виконано, а [PERSON] поновлено на посаді провідника пасажирських вагонів з 12.11.2012 р. (а.с.29-30). З довідки про доходи № 2039 від 15.08.2013 р. вбачається, що [PERSON] в травні місяці 2013 р. виплачено наступні кошти: 9848,22 грн. за час вимушеного прогулу та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди (а.с.9). 03.09.2013 р. [PERSON] звернувся з заявами до начальників ВЧ-1 ст. Київ-Пас. та ДТГО ПЗЗ з вимогою оплатити заробітну плату за вимушений прогул з 21.02.2013 р. по 23.05.2013 р. (а.с.10,12). З листів відокремленого підрозділу Вагонна дільниця ст. Київ-Пас. від 09.09.2013 р. та ДТГО ПЗЗ від 11.09.2013 р. вбачається, що вищевказані заяви [PERSON] задоволенню не підлягають, так як в залізниці відсутні правові підстави для виплати вказаних коштів (а.с.11,13). Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема такі виконавчі документи, як виконавчі листи,що видаються судами. Згідно із ст. 19 вказаного закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, в тому числі,за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Статтею 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону. При першому зверненні [PERSON] до виконавчої служби було встановлено невідповідність виконавчого листа вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження. При повторному зверненні позивача до виконавчої служби з належним чином оформленим виконавчим листом, за його заявою, державним виконавцем 26.04.2013 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до чинного законодавства, копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана ДТГО ПЗЗ для виконання. Листом від 22.05.2013 р. ДТГО ПЗЗ зобов'язало в.о. начальника відокремленого підрозділу - Вагонна дільниця ст. Київ-Пас. в термін до 24.05.2013 р. виконати вимоги державного виконавця та поновити [PERSON] на посаді, що зазначена в постанові. Наказом № 1154/ос від 23.05.2013 р. відокремленого підрозділу Вагонна дільниця ст. Київ-Пас. на підставі постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві № 37770743 від 26.04.2013 р. та на виконання рішення Козятинського міськрайонного суду, скасовано наказ № 2729/ос від 12.11.2012 р. про звільнення [PERSON] з посади провідника пасажирських вагонів у парках відстою вагонів 3 розряду. Поновлено [PERSON] на посаді провідника пасажирських вагонів у парках відстою вагонів 3 розряду з 12.11.2012 р. З огляду на вищезазначене, відповідач - ДТГО ПЗЗ не допустив порушень при виконанні рішення Козятинського міськрайонного суду від 20.02.2013 р. та у відповідні законом терміни здійснив його виконання. Позивач та його представник не спростували позицію представника відповідача щодо порушення виконання рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.02.2013 р. в частині негайного поновлення [PERSON] на посаді з 12.11.2012 р. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21.02.2013 р. по 23.05.2013 р. задоволенню не підлягає. Так як відповідачем по справі не були порушені конституційні та трудові права позивача та норму Конституції України щодо обов'язковості виконання судових рішень, не підлягає і задоволенню вимога [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди, яка, на думку останнього, була спричинена діями та бездіяльністю з боку посадових осіб ДТГО ПЗЗ йому та членам його сім'ї.

Outcome: dismissed