Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач являється власником будинку [ADDRESS]. З 17.05.2011 року у будинку позивача зареєстрований відповідач по справі. Однак, насправді останній з листопада 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку із реєстрацією відповідача у будинку позивача, останній змушений нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги. Таким чином, своїми діями відповідач заважає позивачу належним чином володіти, користуватись та розпоряджатись об'єктом своєї власності, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.08.1997 року державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Стеблюк Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1-3585, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 30.03.1998 року, позивач - [PERSON], являється власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.9). Окрім того, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І - ВН №052305, виданого Вінницькою міською Радою народних депутатів 13.02.2002 року, на підставі рішення виконкому Вінницької міської Ради народних депутатів від 17.12.1999 року №1655 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,0265 га в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до довідки комітету мікрорайону «П`ятничани» вих.№106-1360 від 25.09.2014 р. відповідач [PERSON] з 17.05.2011 року по даний час зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак за вказаною адресою не проживає (а.с.14). До того ж, вищезазначені обставини, а саме не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також показаннями свідка [PERSON] в судовому засіданні. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх покази дані в судовому засіданні та їх письмові пояснення надані суду об'єктивно підтверджуються іншими доказами по справі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача з листопада 2012 року, тоді як останній залишається бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] порушує права позивача як власника житла. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, у зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved