Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказав, що 17.10.2005р. померла його бабуся [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1ОК № 032720, виданим відділом РАЦС Сквирського РУЮ Київської області 15.12.2005р. Родинні стосунки із спадкодавцем підтверджено свідоцтвами про народження відповідача, свідоцтвом про шлюб відповідача, свідоцтвом про народження позивача. 13.07.2005р. [PERSON] зробила заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті, у якому вказала - «все моє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю своїй дочці [PERSON]», тобто відповідачці. Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 13.07.2005р., та зареєстровано в реєстрі за №1549 відповідно до Закону України «Про нотаріат». Відповідачка, будучи спадкоємцем, на наявне у неї право на спадкування не вчинила будь яких дій для прийняття спадщини, з заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк до нотаріуса не зверталася. В свою чергу, позивач починаючи з квітня 2000 року і по день смерті бабусі фактично проживав разом з нею у належному їй будинку №5 по вул. Лесі України у місті Сквира, вів спільне господарство, утримував будинок та присадибну ділянку, доглядав бабусю, ніс фінансові витрати, та своєю працею поліпшував умови проживання бабусі. Поховав бабусю, провів усі необхідні християнські обряди, доглядає за могилою. Позивач вважає, що за таких обставин набуває право спадкування як спадкоємець за законом четвертої черги. Після смерті бабусі відкрилася спадщина у вигляді: -Житлового будинку №5 розташованого по вулиці Лесі України у місті Сквира Київської області; -Вкладів в Ощадному банку України. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. 04.12.2006р. рішенням третейського суду між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] врегульовано цивільно-правовий спір щодо встановлення, що позивач [PERSON] постійно проживав однією сімєю з квітня 2000р. і по день смерті з [PERSON], яка померла 17.10.2005р., та визнано за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок №5по вулиці Лесі України у місті Сквира Київської області та грошові заощадження які належали спадкодавцю. Спірне майно було заповідано відповідачці. Виконавчі листи за названим рішенням третейського суду не видавалися. 05.03.2009р. Верховною Радою України було прийнято Закон України № 1076-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів», який набрав чинності 31.03.2009р., та яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про третейські суди». Відповідно до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» - не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності Закону. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Оскільки право власності визнано за позивачем 04.12.2006р., то реєстраційною службою Сквирського районного управління юстиції у Київській області неможливо провести реєстрацію прав на вказане нерухоме майно, а тому позивач не може розпоряджатися майном на яке набув право власності на підставі правочину. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця., а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця Іншим шляхом, ніж у судовому порядку, вирішити питання щодо набуття права власності на спадкове майно не можливо, що підтверджено відмовою Сквирської державної нотаріальної контори. Позивач [PERSON] просить суд: 1.Встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем\~на час відкриття спадщини [PERSON], разом з [PERSON] у будинку № 5 по вулиці Лесі Українки у місті Сквира Київської області з квітня 2000 року до часу відкриття спадщини 17.10.2005р. 2.Визнати за [PERSON], в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок №5 по вулиці Лесі Українки у місті Сквира Київської області з господарськими будівлями та спорудами що належав [PERSON], яка померла 17.10.2005р. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов підтримує, клопотань не має (а.с. 27 ). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов визнає, заперечень не має та вказала, що позивач [PERSON] з квітня 2000 року проживав у будинку спадкодавця разом з нею і доглядав її. Відповідачка з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, поновлювати строк на звернення до нотаріуса не бажає (а.с. 26 ). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 17.10.2005р. померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1ОК № 032720, виданим відділом РАЦС Сквирського РУЮ Київської області 15.12.2005р. (а.с.10). За життя [PERSON] була власником житлового будинку за адресою: Київська область, м. Сквира, вул. Лесі Українки, 5, що підтверджується копією договору купівлі продажу від 14.07.1983 року (а.с.15,15) та листом КП Київської обласної Ради «Південне бюро технічної інвентаризації» від 07.05.2015 року № 952 (а.с.18). 13.07.2005р. [PERSON] зробила заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті на імя своє дочки, відповідачки по справі [PERSON] (а.с.13). Судом встановлено, що відповідачка після смерті своє матері [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, про що свідчить її особиста заява та відповідь Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської область № 872/01-16 від 28.05.2015 року (а.с.19а). 04.12.2006р. рішенням Третейського суду між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] врегульовано цивільно-правовий спір щодо встановлення, що позивач [PERSON] постійно проживав однією сімєю з квітня 2000р. і по день смерті з [PERSON], яка померла 17.10.2005р., та визнано за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок №5по вулиці Лесі України у місті Сквира Київської області та грошові заощадження які належали спадкодавцю. Спірне майно було заповідано відповідачці, про що свідчить копія вищевказаного рішення (а.с.16). Виконавчі листи за названим рішенням Третейського суду не видавалися. 05.03.2009р. Верховною Радою України було прийнято Закон України № 1076-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів», який набрав чинності 31.03.2009р., та яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про третейські суди». Відповідно до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» - не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів прийняті до набрання чинності цим Законом і не виконані на день набрання чинності Закону. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Оскільки право власності визнано за позивачем 04.12.2006р., то реєстраційною службою Сквирського районного управління юстиції у Київській області неможливо провести реєстрацію прав на вказане нерухоме майно, а тому позивач не може розпоряджатися майном на яке набув право власності на підставі правочину. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З акту депутата Сквирської міської ради Київської області [PERSON] від 08 серпня 2015 року, який було складено у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що за адресою м. Сквира, вул.. Л.Українки, 5 з квітня 2000 року по 17 жовтня 2005 року проживали позивач по справі [PERSON] та його бабуся [PERSON]. яка померла 17.10.2005 року (а.с.28), цей факт також підтверджується письмовою заявою відповідачки [PERSON] (а.с.26), а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем\~на час відкриття спадщини [PERSON], разом з [PERSON] у будинку № 5 по вулиці Лесі Українки у місті Сквира Київської області з квітня 2000 року до часу відкриття спадщини 17.10.2005р Позивач оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, що підтверджено листом Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області № 872/01-16 від 28.05.2015 року (а.с. 19а ). Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач після смерті бабусі [PERSON] прийняв спадщину шляхом спільного проживання як спадкоємець четвертої черги, оскільки спадкоємець першої черги відповідачка по справі взагалі відмовилась від прийняття спадщини, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючи документи, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суд з даним позовом позивач не має можливості. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved