Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) з резервного фонду [PERSON] селищної обєднаної територіальної громади, яка становить 2,04 га. Позов мотивує тим, що він включений до списку громадян членів КСП «Песецьке» с.Песець, Новоушицького району, Хмельницької області, що є додатком Державного акта на право колективної власності на землю від 14 червня 1995 року, що дає йому право на отримання у приватну власність земельної частки (паю). Однак, земельну частку (пай) не отримав, сертифікат на земельну частку (пай) йому не видавали. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримує. Відповідач [PERSON] управління Держгеокадастру в Хмельницькій області представника в судове засідання не направив, подав заперечення проти позову, просив у позові відмовити. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] селищна обєднана територіальна громада направила до суду заяву, у якій просить справу розглянути без участі їх представника, щодо вирішення справи покладається на думку суду. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 1986 року по 1998 року працював різноробочим, шофером, пізніше трактористом в КСП «Песецьке» с.Песець, Новоушицького району, Хмельницької області, та був членом, цього КСП. Відповідно до архівної довідки №219 від 13 лютого 2013 року [PERSON] дійсно працював у колгоспі імені Леніна, КСП «Песецьке», ССВ імені Леніна с. Песець. 14 червня 1995 року КСП «Песецьке» с.Песець, Новоушицького району, Хмельницької області було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №0001, а саме 1634,53 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Песецької сільської ради від 10 червня 1995 року № 2. Відповідно до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] зазначений під №30. [PERSON], як члена КСП було включено у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак сертифікат на право на земельну частку, він не отримав. З повідомлення Новоушицького відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30 березня 2017 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) у звязку із відсутністю бланків дублікатів сертифікатів. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Новоушицькому районі від 21 квітня 2017 року №42-111/17, площа земельної частки (паю) в колишньому КСП «Песецьке» с. Песець становить 2,04 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) складає 56095,95 грн. Протокол розподілу земельних ділянок КСП «Песецьке» с. Песець Новоушицького району не зберігся. На території [PERSON] селищної ради є у наявності землі по невитребуваних земельних паях колишнього КСП «Песецьке» с. Песець Новоушицького району у кількості вісім ділянок, що підтверджується довідкою від 14 серпня 2017 року №44/141-17. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту направо колективної власності на землю. Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року за № 720/95 паювання земель передбачає визначення розміру земельної ділянки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок і натурі (на місцевості). Пунктом 3 Указу Президента України №720/95 передбачено, що розмір земельної частки (паю) визначається в умовних кадастрових гектарах. Згідно пункту «ґ» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Підставами для виділення земельних ділянок внатурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (п.а ч.3 ст.152 ЗК України). Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що [PERSON] на момент передачі у колективну власність землі та видачі КСП «Песецьке» Державного акту на право колективної власності на землю від 14 червня 1995 року був членом даного підприємства, включений до списку членів підприємства, які мають право на земельну частку (пай), але сертифікат на право на земельну частку (пай) на його імя не видавався, внаслідок чого права позивача були порушені, а тому підлягають захисту, тому за [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай).

Outcome: approved