Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 серпня 2016 року Київським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис №430. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, з причин різності характерів та вподобань, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден, тому просив розірвати шлюб. Спору про місце проживання дитини та поділ майна на теперішній час сторони не мають. Ухвалою Київського районного суду м. Харків від 16 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 2016 року Київським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис №430 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06 серпня 2016 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.11.2016 року). Батьками зазначені сторони по справі. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач та відповідач у своїх поясненнях підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що відповідач позов визнала, просила суд задовольнити вимоги позивача про розірвання шлюбу. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У судовому засіданні просила суд залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved