Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування позову посилається на те, що 10.11.2019 року близько 00:30 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Аudi а6» реєстраційний номер [NUMBER] (поліс № AО/2057649 від 20.09.2019) по вул. Січинського в смт. Гусятин Тернопільської області, при виїзді на головну дорогу Т20-02, яка проходить по вул. Тернопільська смт. Гусятин Тернопільської області, ре не надав дорогу транспортному засобу марки «BMW 530D», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення та вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, що підтверджується постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2019 року (справа №596/2029/19, провадження №3/596/686/2019). В результаті наведеного позивачу заподіяно матеріальних збитків, так як автомобіль марки «BMW 530D», реєстраційний номер [NUMBER] , належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно полісу № АО/2057649 цивільно-правова відповідальність водія застрахована в ПрАТ «СК «УПСК», та відповідно до п.4 вказаного полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., відповідно до п. 5 даного полісу розмір франшизи становить 2000 грн. 11.11.2019 року учасниками письмово повідомлено страхову компанію ПрАТ «СК «УПСК» про дорожньо - транспорту пригоду та мною подано заяву про страхове відшкодування. Внаслідок ДТП позивачу нанесена матеріальна шкода, що відображено в актах огляду транспортного засобу, який проведений 20.11.2019 року представником страхової компанії «УПСК» (акти додаються). 05.03.2020 року позивач отримав лист від ПрАТ «УПСК», в якому зазначає, що [PERSON] у розумінні пункту 1.4 статті 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2057649 від 19.09.2019 року, оскільки на момент ДТП неправомірно (порушуючи приписи чинних правових норм) експлуатував транспортний засіб, щодо якого Митним кодексом України встановленні обмеження, відсутні правові підстави вважати заявлену подію страховим випадком і, як наслідок, здійснити виплату страхового відшкодування. Вказану відмову вважає безпідставною і незаконною. За наведеного, просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 98000 гривень страхового відшкодування та витрати на надання правничої допомоги в сумі 5000 гривень. Ухвалою судді від 06 квітня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 27.04.2020 року від представника ПрАТ «УПСК» Басюк Б.І. надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що 19.09.2019 року між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2057649, згідно якого об`єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] . 10.11.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу BMW 530D реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу. ПрАТ «УПСК», отримавши повідомлення про ДТП від водіїв, причетних до цієї пригоди, розпочало розслідування заявленої події, за результатами якого слідує, що відповідно до інформації Одеської митниці ДФС транспортний засіб AUDIА6 (ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] ) 03.07.2017 року перетнув митний кордон під керуванням гр. [PERSON] , транспортний засіб ввезено на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» строку до 1 року. На думку відповідача, водій [PERSON] у розумінні п.1.4 ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є особою. Відповідальність якої застрахована за Полісом №АО /2057649 , оскільки на момент ДТП неправомірно експлуатував транспортний засіб AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] на митній території України та, відповідно, зазначений транспортний засіб не може вважатися у розумінні п.1.7 ст.1 цього Закону забезпеченим, оскільки експлуатувався особою, відповідальність якої незастрахована. ПрАТ «УПСК» не визнало заявлену подію страховим випадком, про що позивача було повідомлено. Тому ПрАТ «УПСК» позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому у задоволенні позову просить відмовити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду звернувся із письмовою заявою, позовні вимоги підтримав повністю, просить розглядати справу без участі сторони позивача. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, подані сторонами, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, позивачу належить на праві власності автомобіль автомобіль марки «BMW 530D», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.10). 10.11.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу BMW 530D реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу. Обставини ДТП підтверджуються постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13.12.2019 року в справі №596/2029/19, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.12). Постанова суду набрала законної сили 24 грудня 2019 року та відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено, вказана ДТП відбулася з вини водія [PERSON] , який порушив Правила дорожнього руху України, за що був підданий адміністративному стягненню. Судом встановлено, що 19.09.2019 року між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2057649, згідно якого об`єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до договору страховик забезпечує відшкодування шкоди потерпілому під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] . За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., розмір франшизи 2000 грн. (а.с.11). 11.11.2019 року учасниками ДТП [PERSON] , [PERSON] письмово повідомлено страхову компанію ПрАТ «СК «УПСК» про дорожньо - транспорту пригоду. (а.с.13,14). Внаслідок ДТП позивачу нанесена матеріальна шкода, що відображено в актах огляду транспортного засобу, який проведений 20.11.2019 року представником страхової компанії «УПСК» (а.с.16,17). Згідно аварійного сертифікату №05/12/19 про оцінку вартості пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) для визначення розміру страхового відшкодування від 02.12.2019 року, проведеного ФОП [PERSON] на замовлення ПРАТ «УПСК», вартість відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ («BMW 530D», реєстраційний номер [NUMBER] )464 493 грн. 67 коп, ринкова вартість КТЗ до пошкодження від дорожньо-транспортної пригоди - 215 524 грн. 30 коп, ринкова вартість КТЗ після пошкодження від дорожньо-транспортної пригоди - 103 377 грн. 30 коп. (а.с.85-109). Як встановлено, позивачем [PERSON] 11.11.2019 року подано заяву до відповідача ПАТ «УПСК» про виплату страхового відшкодування з приводу пошкодження автомобіля «BMW 530D», реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.15). Як слідує із змісту відповіді на запит Одеської митниці ДФС ДВС України 13 грудня 2019 року щодо перетину митного кордону України транспортним засобом AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] , згідно з якою вказаний транспортний засіб 03.07.2017 року перетнув митний кордон України в зоні діяльності Чернівецької митниці ДФС під керуванням GHELETIUC OLGA. Транспортний засіб ввезено на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» строком до одного року. (а.с.52). Як слідує із змісту листа Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» за № 535/18 від 13.02.2020 року страховик повідомив позивача про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування, посилаючись на те, що [PERSON] у розумінні пункту 1.4 статті 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2057649 від 19.09.2019 року, оскільки на момент ДТП неправомірно (порушуючи приписи чинних правових норм) експлуатував транспортний засіб «AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] , щодо якого Митним кодексом України встановленні обмеження, відсутні правові підстави вважати заявлену подію страховим випадком і, як наслідок, здійснити виплату страхового відшкодування. Згідно листа юридичного департамента Моторного (транспортного) страхового бюро України від 10.03.2020 року, за результатами розгляду скарги [PERSON] щодо порушення страховиком законодавства про страхову діяльність та умов договору страхування, юридичний департамент МТСБУ не погодився із рішенням ПрАТ «УПСК» щодо відмови у виплаті страхового відшкодування. (а.с.23-24). Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частинами 1 та 3 статті 397 Цивільного кодексу України регламентовано, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно п.1.4. статті 1 Закону №1961-IV особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно положень п.22.1.статті 22Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 37.1.статті 37 Закону №1961-IV, передбачені підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно ст.979 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Згідно ч.1 статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. За змістом частини 5 статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне. Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. Між тим, відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували незаконне заволодіння транспортним засобом водієм [PERSON] , а лист Одеської митниці ДФС ДВС України 13 грудня 2019 року щодо перетину митного кордону України суд вважає неналежним доказом на обґрунтування заборони управління зазначеним автомобілем водієм [PERSON] , оскільки факт керування автомобілем третьою особою в певний момент часу не спростовує обставин ввезення автомобіля для власних потреб GHELETIUC OLGA. Суд зазначає, що порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до норм ЦК України та Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 квітня 2019 року в справі № 910/14693/17. Отже, судом не встановлено заволодіння застрахованим автомобілем AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] неправомірним способом водієм [PERSON] , а відтак суд вважає необґрунтованими доводи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», як на підставу для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування, про відсутність права на управління транспортним засобом у водія [PERSON] на момент скоєння ним ДТП та підстав для виплати страхової суми страховою компанією, яка застрахувала цей автомобіль. Крім того, суд звертає увагу на те, що обґрунтовуючи свою відмову сторона відповідача посилається на те, що вказана подія не є страховою, оскільки під страховим випадком в силу вимог ст. 6 Закону 1961-IV є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Разом з тим, Відповідач посилається на п.1.4. ст.1 Закону 1961-IV з якого слідує, що особами, відповідальність яких застрахована, вважаються страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; Відповідно до п. 1.1. ст.1 Закону 1961-IV страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Таким чином, хоча і страховий поліс був укладений не на ім`я [PERSON] , однак відповідно до норм статті 1 Закону №1961-IV водій [PERSON] , який на час ДТП правомірно володів забезпеченим транспортним засобом, вважається особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 203 ЦКУ зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч2); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5). Зі змісту вказаних норм Закону 1961-IV вбачається, що відповідальність щодо правильності укладення договору страхування покладається на Страховика, оскільки саме останній зобов`язаний роз`яснити Страхувальнику умови та правила страхування, отримати від Страхувальника інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику тощо. Разом з тим, Страхувальник укладаючи договір має впевнитись в наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності Страхувальника, вчинити інші дії спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором. При цьому, на офіційному сайті Відповідача https://upsk.com.ua/, в розділі: Головна/ страхові послуги/ приватним клієнтам/ Автоцивілка (https://upsk.com.ua/service/privat/osago/) розміщені правила та умови укладення договору страхування «автоцивілки», з яких не вбачається окремих заборон щодо страхування транспортних засобів, ввезених в Україну на умовах тимчасового використання до одного року. Таким чином, відповідач укладаючи договір страхування № АО/2057649 від 19.09.2019 року із [PERSON] , щодо забезпечення транспортного засобу AUDI А6 реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував в момент укладення договору на іноземній реєстрації, ознайомившись із свідоцтвом про реєстрацію даного т/з, де власником зазначена інша особа, а не Страхувальник, без витребування від останнього інших документів на підтвердження повноважень, визнав його як належного користувача даного т/з, із усіма необхідними обсягами повноважень щодо вказаного т/з. Адже, в противному випадку, за відсутності належного обсягу повноважень або прямої заборони законом, правилами страхування на укладення даного договору, Страховик мав би відмовити в укладені договору страхування. Як вбачається із п.36.2 ст.36 Закону, страховик приймаючи рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування зобов`язаний мотивувати своє рішення із посиланням на конкретні норми Закону, зокрема, на підстави встановлені ст. 32 (випадки, коли шкода не відшкодовується) та/або ст. 37 (підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування) Закону 1961-IV. Таким чином, законом встановлено обов`язок страховику прийняти вмотивоване рішення із посиланням на конкретні норми закону, в протилежному випадку така відмова є незаконною та підлягає скасуванню. Відповідно, приймаючи рішення про відмову у здійснені страхового відшкодування Відповідач зазначає, що відсутні підстави визнавати подію страховим випадком та відповідно відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, при цьому не мотивує належним чином свою відмову, оскільки в ній відсутні посилання на зазначенні вище спеціальні статті, а відтак, така відмова не може вважатись вмотивованою та законною, оскільки прийнята із порушенням норм Закону. Таким чином, відмова у виплаті страхового відшкодування є безпідставною. За наведеного вище, враховуючи, що передбачений полісом №АО/2057649 від 19.09.2019 року ліміт відповідальності за шкоду становить 100000 грн., франшиза 2000 грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 98 000 грн. страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень. В стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу, відмовити. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО - СТРАХОВА КОМПАНІЯ» в дохід держави судовий збір в розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень.

Outcome: approved