Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу комплекту акустики, стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 23834, 14 гривень та 10000 гривень моральної шкоди, 50% якої просив перерахувати на благодійність. В ході слухання справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд розірвати договір купівлі-продажу, стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 47200 гривень, в іншій частині позовні вимоги залишив без змін. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що в червні 2015 року на сайті «ОLХ» він знайшов оголошення від імені [PERSON], який продавав акустику з німецьких магазинів, з гарантією 5 років, доставкою 2-4 дні. Його влаштували зазначені умови та він зв,язався по телефону з продавцем та домовився, що він купе у нього новий комплект акустики MAGNATQUANTUM 5/0 677 SET +QUANTUM 673 +QUANTUMCENTER 67 BLACK ВАРТІСТЮ 21900 гривень. До комплекту входило дві підлогових колонки, дві поличні колонки та одна центрального каналу. За домовленістю з відповідачем 03.07.2015 року він перевів на його картковий рахунок у ПАТ «Приватбанк» передоплату у розмірі 2200 гривень та 10.07.2015 року відповідач направив товар на його адресу службою доставки «Міст експрес», зазначивши, що в даній компанії дбайливо ставляться до товару. 14.07.2015 року він отримав у відділені « Міст експрес» зазначений товар, який був упакований в заводську упаковку 4 фірмові картонні коробки та зразу сплатив у цій службі післяплату за товар на ім,я [PERSON] у сумі 19700 гривень та 850, 14 гривень за доставку відправлення. У відділені служби доставки він коробки не відкривав, товар забирав разом із жінкою та повіз його запакований додому. Разом із знайомим він переніс коробки з автомобіля до квартири, де і відкрив зазначений товар. Відкривши одну з коробок, він встановив, що колонка MAGNAT QUANTUM 677 BLACK мала недолік - пошкодження на корпусі тильної сторони колонки. Він зразу зв,язався з відповідачем, той попросив його скинути фотографії цієї колонки на його електронну пошту, а також повернути йому колонку назад для заміни, уточнивши, на яке відділення служби доставки переслати вказану колонку. Крім того, відповідач пояснив, що після отримання товару з Польщі від кур,єра, він товар не відкривав, а зразу переслав йому. В цей же день він відправив на адресу відповідача браковану колонку. 22.07.2015 року відповідач, за повідомленням на сайті «Міст експрес», отримав посилку, хоча з моменту її доставки на склад не хотів цього робити, бо не отримав гроші. 30.07.2015 року у відділенні «Нової пошти» він отримав від відповідача зазначену колонку із слідами її ремонту на корпусі та він вимушений був заплатити післяплату у розмірі 900 гривень, а також за пересилку відправлення 146, 38 гривень. Таким чином, відповідач не тільки не замінив йому колонку, а фактично відремонтував її за його рахунок. Після цього відповідач не виходив з ним на зв,язок. Він звернувся до правоохоронних органів, але поліція не знайшла в діях відповідача кримінального злочину. 21.09.2015 року він направив на адресу відповідача письмову претензію з вимогою замінити дефекту колонку на нову, а також повернути йому гроші у розмірі 900 гривень та гроші за доставку у розмірі 184 гривні, так як на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», він повинен був безоплатно усунути недолік товару. Відповіді від відповідача він не отримав. Вважає, що [PERSON] порушив вимоги ст.. 1, 4, 6,7, 8, 12, 16, 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 708-709, 711 ЦК України. Крім того, відповідач є приватним підприємцем, але не має права займатися продажем акустики. Неправомірними діями відповідача йому також заподіяна моральна шкода , яку він оцінює у 10000 гривень, бо протиправні дії відповідача заподіяли йому моральні страждання та просить 50% цієї суми перерахувати для надання одноразової допомоги постраждалим особам та особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, які перебувають у складних життєвих обставинах до Міністерства соціальної політики України. Просить розірвати договір купівлі-продажу товару, укладений між ним та [PERSON], у зв,язку з тим, що вартість придбаного ним товару значно збільшилася, бо у належному відповідачу інтернет-магазині «АудіоКарма», такий комплект акустики станом на грудень 2015 року коштує 47200 гривень, тому саме цю суму просить стягнути з відповідача на його користь. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали доводи позову, надали пояснення, аналогічні викладеним, просили його задовольнити. Крім того, представник позивача зазначив, що опосередкованим доказом того, що відповідач діяв як субєкт господарювання при продажі акустики позивачу є скріншоти переписку між сторонами по справі щодо придбання, відправки, ремонту, повернення товару. Факт продажу товару неналежної якості визнав і [PERSON], який прийняв колонку, відремонтував її, оплатив ремонт, що відповідає вимогам ст.. 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що відповідач є приватним підприємцем, займається підприємницькою діяльністю з продажу аудіотехніки, хоча і не зареєструвався як приватний підприємець. Просив розірвати договір купівлі-продажу, бо товар має недоліки, які не можливо усунути. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, до судового засідання не з,явився, надав повноваження своєму представнику представляти його інтереси в судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON], який діяв на підставі довіреності та був допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав та пояснив, що до правовідносин, які виникли між [PERSON] та [PERSON] не застосовуються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», бо відповідач продавав акустику позивачу як фізична особа, про що свідчать накладні кур,єрських служб «Нова пошта», «Міст експрес» та квитанції платіжної системи « Глобал Мані» про оплату коштів відповідачу. Доказів того, що відповідач у даних правовідносинах діяв як приватний підприємець позивач не надав, обґрунтовуючи свої доводи домислами. Відповідач не є власником інтернет-магазину «АудіоКарма», ніколи не орендував приміщення, як приватний підприємець для організації продажу аудіотехніки у м. Новояворів. Крім того, при укладанні договору купівлі-продажу товару між фізичними особами , відповідно до ст.. 668 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач, отримавши посилку у відділенні «Міст експрес» 10.07.2015 року у графі «одержувач» засвідчив своїм підписом, що відправлення отримав непошкоджене, претензій не має, крім того, на момент отримання товару жодного акту з представником кур,єрської служби позивач не складав. Просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її чоловік. 14.07.2015 року вона з чоловіком поїхали до відділення пошти отримати посилку. Вантажник вивіз весь комплект, коробки були без пошкоджень. Коробки з товаром не відкривали у відділенні, бо там не було місця, де це можна було зробити Коробки завантажили до машини, біля будинку вигрузити та підняти до квартири вантаж допоміг Лебединський. Дома, коли розпакували коробки, побачили, що одна колонка є сплющеною. Чоловік подзвонив [PERSON] та в той же день відправив колону назад в цілій коробці. Відповідач повернув колонку із слідами ремонту. З моменту отримання товару та відправки назад пройшло десь біля двох годин. Свідок Лебединський суду пояснив, що 14.07.2015 року [PERSON] попросив його допомогти підняти у його квартиру апаратуру. В машині він побачив 4 коробки, вони були цілі. Великі коробки заносили на руках у ліфт, ставили на ногу, заносили їх удвох. В квартирі вони стали роздивлятися колонки та він побачив на задній стінці однієї із колонок пошкодження, як м,яте дерево. [PERSON] в той же день повернув колонку назад продавцю. Свідок [PERSON], допитаний в режимі відеоконференції, суду пояснив, що з [PERSON] познайомився на форумі в інтернеті. В 2016 році він придбав через інтернет-магазін аудіотехніку б/у у [PERSON] та поїхав її забирати у м. Новояворівськ. Техніка мала пошкодження, але [PERSON] не хотів повертати йому кошти. [PERSON] орендує приміщення в готелі, де він бачив багато техніки, факс, принтер. В магазині у м. Новояворівську [PERSON] називався [PERSON], скинув йому номер картки «Приватбанку» на фізичну особу для оплати. Гарантії на техніку він давав в усній формі. [PERSON] не казав йому, що він приватний підприємець. Техніку він продає і зараз на сайті ОЛХ . Суд, допитавши сторони по справі, свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та правовідносини, які склалися між сторонами по справі. Так, згідно квитанції № Р24А352903558947643 від 03.07.2015 року ПАО «Приватбанк», [PERSON] перевів на платіжну картку отримувача [PERSON] кошти в розмірі 2200 гривень передоплату за акустичну техніку ( а.с.6). [PERSON] накладної «Міст експрес» від 14.07.2015 року, [PERSON] відправив, а [PERSON] отримав посилку кількістю 4 місця, в графі 9 за підписом [PERSON], яку він підтвердив в судовому засіданні, зазначено, що «відправлення отримав не пошкодженим, претензій не маю, перевірено» ( а.с.7). 14.07.2015 року [PERSON] через кур,єрську службу «Міст експрес» відправив на ім.,я [PERSON] посилку у кількості 1 місця( а.с.14) 16.07.2015 року [PERSON] через платіжну систему «Глобал Мани» перевів на ім.,я [PERSON] готівку у розмірі 19700 гривень, оплату послуг доставки 697, 77 гривень, комісію банка 112 ?19 гривень( а.с.8-9). 31.07.2015 року [PERSON], якого в накладній зазначено як приватну особу, через «Нову пошту» відправив на ім,я [PERSON] відправлення з оголошеною вартістю 900 гривень( а.с.24). 05.08.2015 року позивач звернувся із заявою про притягнення невідомої йому особи, яка через інтеренет-переписку заволоділа йоог коштами у розмірі 22800 гривень, до правоохоронних органів ( а.с.25). 02.09.2015 року позивач отримав повідомлення від Приморського ВП про те, що зазначені в його заяві обставини з [PERSON] носять цивільно-правовий характер ( а.с.26). 21.09.2015 року позивач направив на ім,я [PERSON] лист- претензію з вимогою провести заміну дефектного товару та повернути переплачені кошти ( а.с.27-28). [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] зареєстровано приватним підприємцем в сфері лісопильного та стругального виробництва, а також діяльність посередника у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами. Таким чином, судом достовірно встановлено, що між [PERSON] [PERSON] через мережу Інтерент було укладено усний договір купівлі-продажу товару з сайту ОЛХ, про що сторони не заперечують та зазначений факт підтверджено роздруківкою скріншотів із зазначеного сайту ( а.с. 5-21). Із наданих суду та досліджених в судовому засіданні документів не вбачається, що [PERSON] виступав при укладанні договору як приватний підприємець, такі дані відсутні в наданих до суду квитанціях про перевід коштів на його ім,я, накладних кур,єрських служб, де відповідач зазначений як приватна особа, а також у переписці, яку вів позивач із відповідачем при обговоренні умов договору купівлі-продажу товару. Крім того, суд не може погодитись з доводами представника позивача, що відповідач у договірних стосунках з [PERSON] виступав як приватний підприємець, посилаючись на ті обставини, що відповідач пропонував позивачу продати товар з гарантією на 5 років, а фізична особа не може здійснювати гарантійний ремонт, або гарантувати його проведення, та крім того, відповідач систематично здійснював продаж товару через мережу Інтернет, посилаючи на цивільну справу № 460/2862/14-ц. Суду не представлено гарантійного талону з підписом та печаткою [PERSON] на придбаний [PERSON] набор акустики, таким чином пропозиція відповідача в цій частині ніяким чином не може свідчити про те, що він надавав гарантії товару, як приватний підприємець. Крім того, позивач, приймаючі рішення придбати товар через мережу Інтернет та вважаючи, що [PERSON] є приватним підприємцем, юридичною особою, на яку розповсюджуються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», мав безкоштовну можливість отримати зазначену інформацію на офіційному сайті Міністерства юстиції України та отримати витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Підпунктом 3.8.1 пункту 3.8 розділу III Класифікації організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004, затвердженої наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 травня 2004 р. N 97 , визначено, що підприємцем є фізична особа, яка є громадянином України, іноземним громадянином, особою без громадянства, що здійснює підприємницьку діяльність. [PERSON] з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу . Саме у господарських відносинах фізичні особи - підприємці приймають участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи, та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців. Статтею 51 Цивільного кодексу України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно - правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до п.18 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації, таким чином приватний підприємець - це суб,єкт господарювання. Ознакою підприємницької діяльності є систематичність. При всій зрозумілості цієї ознаки на рівні законів або підзаконних актів не визначено, що вважається саме систематичною діяльністю, і скільки операцій на рік повинна здійснити фізична особа, щоб її діяльність була визначена як підприємницька, таким чином посилання представника позивача на рішення Яворівського районного суду м. Львова, де стороною по справі виступав [PERSON], не може свідчити про систематичність такої діяльності останнім, крім того жодного доказу про те, що відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 164 КУпАП за порушення правил провадження господарської діяльності, суду також не надано. На спростування показань свідка [PERSON] про придбання аудіотехніки б/у в інтерент-магазині [PERSON], який знаходився у готелі м. Новояворівськ, спростовано повідомленнями завідуючих готелями «Смерічка» та «Соната» про те, що приміщення у зазначених готелях в оренду відповідачу не здавали ( а.с. 232-233). Таким чином, суд приходить до висновку, що на зазначені спірні правовідносини дія Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується, а вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 664 ЦК України зазначено момент виконання обов'язку продавця передати товар, а саме частина 2 зазначеної статті передбачає, що якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві. [PERSON] із ст.668 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, позивач [PERSON], на підтвердження укладання договору купівлі-продажу товару, вніс передоплату у розмірі 2200 гривень на ім.,я [PERSON] та 14.07.2015 року через службу доставки «Міст експрес» отримав від відповідача зазначений товар, при цьому в накладній своїм підписом засвідчив, що «відправлення отримав не пошкодженим, перевірив, претензій не має» та сплатив залишок суми вартості товару, перевівши кошти в розмірі 19700 гривень на ім,я [PERSON], тобто сторони договору виконали його умови. Таким чином, з моменту отримання товару, не відкривши упаковку у відділенні служби доставки та не пересвідчившись, що товар доставлено не пошкодженим, доставивши товар додому, позивач взяв на себе ризик випадкового пошкодження зазначеного товару. Зазначені обставини підтвердили також і свідки позивача. При таких обставинах суд не находить підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу товару та стягнення з [PERSON] суми коштів за вказаним договором. Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода може бути стягнута на підставі закону або договору. У зв,язку з тим, що на дані правовідносини не розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів», а договором, укладеним між позивачем та відповідачем, не передбачено стягнення моральної шкоди, вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача задоволенню не підлягають. [PERSON] ч.4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне судовий збір в розмірі 640 грн. за даним позовом компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed