Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 36362,19 грн., моральних збитків у розмірі 10000 грн. а також судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.12.2018 р., приблизно о 8 год. 40 хв., на кільцевій дорозі М-03 481 км. в м.Харкові,сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Transporter» державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Renault Duster» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.01.2019 р. [PERSON] визнано винним у зазначеній ДТП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Duster» склала 109 032,23 грн. та була оплачена позивачем повністю ТОВ «Соллі Плюс»-офіційному дилеру «Renault» в м.Харкові та Харківській області. Страхова компанія ПАТ «СК «Мега-гарант», що зареєструвало цивільну відповідальність відповідача, виплачено страхове відшкодування у березні 2019 р. в сумі 72670,04 грн. Різницю між фактичним розміром понесеної шкоди і страховою виплатою, що складає 36 362,19 грн., позивач просив стягнути з відповідачів. На обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди [PERSON] посилається на те, що автомобіль «Renault Duster» було придбано 28.11.2018 р. та передано власнику 05.12.2018 р. згідно акту приймання-передачі. З 05.12.2018 р. по 17.12.2018 р. автомобіль залишався на станції технічного обслуговування ТОВ «Соллі Плюс», у зв`язку із необхідністю встановлення додаткового обладнання. Зранку 18.12.2018 р., [PERSON] виїхав з м.Харкова в напрямку місця свого проживання м. Слов`янськ Донецької обл.. і на Кільцевій дорозі сталося ДТП. Таким чином, пошкоджено абсолютно новий автомобіль . Позивач зазначає, що він вимушений був самостійно виплачувати кошти на відновлювальний ремонт, які позичав у знайомих, його пригнічений стан , переживання, моральні страждання відобразились на роботі, протягом тривалого часу він був позбавлений можливості навідувати родичів, дітей та онуків, які проживають за межами міста, автомобіль суттєво втратив свою товарну вартість. З урахуванням уточнених позовних вимог та залучення до участі у справі замість відповідача [PERSON] Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», позивач просив стягнути зі страхової компанії 36 362,19 грн., зі [PERSON] моральну шкоду 10000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день , час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, правом на подання відзиву на позов не скористався. Представник відповідача- Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» проти позову заперечував, надавши також письмові пояснення, в яких стверджує, що у страховика через настання страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 74/12/18 від 26.12.2018, виконаного суб`єктом оціночної діяльності за замовлення відповідача, розмір матеріального збитку, завданого транспортному засобу«Renault Duster», становить 74670,04 грн.Сума відшкодування розрахована з урахуванням безумовної франшизи і склала 72670,04 грн. Обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, покладено на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, отже вважають, що дії страхової компанії відповідають вимогам законодавства. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.05.2019 р. у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , [PERSON] , відмовлено . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. 18 грудня 2018, [PERSON] , керуючи належним [PERSON] транспортним засобом «Volkswagen Transporter» державний номер [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної швидкості та допустив зіткнення з автомобілем «Renault Duster» державний номер [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 04.01.2019, яка набрала законної сили , винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] . Згідно Полісу №АМ/3983769 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.05.2018 відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Transporter» державний номер [NUMBER] , була застрахована на період з 6.05.2018 до 05.05.2019 включно Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 100 тис. грн. Судом встановлено, що 02.01.2019 АТ «СК «Мега-Гарант» отримало від [PERSON] письмове повідомлення від 19.12.2018 про ДТП встановленого МТСБУ зразка та заяву про страхове відшкодування. Також того ж дня, отримано повідомлення страхувальника про страховий випадок. Відповідно до звіту № 74/12/18 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 26.12.2018 ,виконаного оцінювачем на замовлення відповідача, ринкова вартість автомобіля «Renault Duster» державний номер [NUMBER] складає 587 120 грн., вартість відновлювального ремонту, з урахуванням ПДВ на складові частини та кріпильні матеріали, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Duster» , пошкодженого при ДТП 18.12.2018 , становить 74 670,04 грн. Відповідачем АТ«Страхова компанія «Мега-Гарант» виплачено позивачу [PERSON] 15.03.2019 страхове відшкодування в сумі 72 670,04 грн., з врахуванням із розміру матеріального збитку 2000 грн. франшизи. З наданих суду доказів вбачається, що автомобіль «Renault Duster» придбано позивачем [PERSON] 05.12.2018 за актом прийманні-передачі транспортного засобу до договору купівлі-продажу № 808548 від 28.11.2018 р. у ТОВ «Соллі Плюс» за суму 622 000 грн. Згідно рахунку-фактури №3РЕН0022109 від 04.12.2018 замовлена установка додаткового обладнання на загальну суму 43220 грн. Автомобіль отримано позивачем 18.12.2018 р.,тобто в день ДТП. Оскільки на автомобіль діяла гарантія виробника до 04.12.2021, а згідно дилерського договору № 121053 від 31.12.2010 ТОВ «Соллі Плюс» є офіційним дилером Renault в м.Харкові та Харківській області, відновлювальний ремонт пошкодженого у ДТП автомобіля позивача здійснювався ТОВ «Соллі Плюс». На підставі наряду-замовлення № РЕНО022522 від 18.12.2018 відновлювальний ремонт автомобіля проведено 13.03.2019, що підтверджується актом виконаних робіт та оплатою позивачем його вартості по квитанції Банку та фіскальним чекам - 109 032,23 грн. Обсяг робіт відповідає характеристиці пошкоджень, які зафіксовані оцінювачем при складанні звіту та огляду транспортного засобу. При цьому зазначено, що можливі приховані дефекти. Як випливає з листа ТОВ «Соллі Плюс» щодо розбіжностей, які маються при визначенні вартості відновлювальних робіт офіційним дилером та оцінювачем, останнім застосовано іншу вартість нормо-години на арматурні та ремонтні роботи.Крім того, ТОВ «Соллі Плюс» здійснювався ремонт на підставі детальної дефектовки автомобіля, тому було змінено більше запасних частин та відповідно здійснено більше робіт, що не суперечить звіту, адже ФОП [PERSON] у зауваженнях та доповненнях мається посилання на можливі приховані пошкодження. Не врахована необхідність заміни цин, каркасу сидіння, електрокабеля дверей поперечину кузова та інших запасних частин, які були пошкоджені при ДТП. Предметом спору у справі, яка переглядається, є стягнення з особи, винної у скоєнні ДТП, різниці між страховим відшкодуванням та фактичними витратами за проведення відновлювального ремонту. За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, норми статей 1192, 1194 ЦК України регулюють відносини між потерпілим та заподіювачем шкоди, тоді як правовідносини між потерпілим і страховиком регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено обов`язок страховика виплатити потерпілому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страхове відшкодування, що становить витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За вимогами пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна . Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти ( ст.34.4 Закону). Страховиком подано до суду страховий акт зі звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту, який складено оцінювачем, з вирахуванням франшизи-2000 грн., що відповідає вимогам Закону. Заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час визначення розміру страхового відшкодування у матеріалах справи відсутні.Позивач погодився з сумою майнового збитку (за мінусом франшизи - 510,00 грн) у розмірі 72670,04 грн. Зазначену суму страхового відшкодування було перераховано на рахунок [PERSON] . Отже, страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, передбачений Законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування . Оскільки суми страхового відшкодування, що була відшкодована страховою компанією, недостатня для відшкодування завданих збитків, то [PERSON] , як особа, винна у скоєнні ДТП, зобов`язана відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування в сумі 36 362,19 грн. ( 109 032,23 грн.- 72670,04 грн). Крім того, статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Спричинення моральної шкоди є оціночним критерієм, побудованим на загально прийнятих уявленнях про негативні події, які вносять дисбаланс у звичний спосіб життя, необхідність докладати зусиль для його відновлення та супутні цьому моральні переживання. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За роз`ясненнями, що містяться в п. 5 зазначеної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що внаслідок ДТП мало місце пошкодження автомобіля позивача, який тільки виїхав з автосалону , за обставин винної поведінки [PERSON] , тому обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди за законом покладається саме на спричинювача такої шкоди. Враховуючи глибину і тривалість страждань, яких зазнав позивач, вимоги справедливості, добросовісності та розумності, а також конкретні обставини справи, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до частин 1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,пов`язаних з розглядом справи,належать,зокрема,витрати: на професійну правничу допомогу . Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial