Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.09.2009 року [PERSON] позичила у нього гроші в сумі 700 доларів США та зобовязалася повернути йому вказану суму грошей з продажу будинку № 16 по вул. Свободи м. Лисичанська. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позичальник власноручно написала відповідну розписку, яка посвідчує передання нею, як позикодавцем визначеної грошової суми, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України. Свої зобовязання [PERSON] не виконала, гроші взяті у нього в борг не повернула. На його неодноразові письмові звернення, з пропозицією добровільно повернути йому гроші, які вона у нього отримала у борг 06.09.2009 p., відповідач до теперішнього часу відповідає відмовою. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України він має право на 3 % річних від простроченої суми. Просив стягнути з відповідача суму боргу 700 доларів США, що еквівалентно 5810 грн., 3 % річних в розмірі 762,62 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Позивач скористався своїм правом та надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у сумі 17363 гривні 95 копійок та 3 % річних за час прострочення в розмірі 2771 гривень 57 копійок та судовий збір в розмірі 1102 гривні 40 копійок, а також правову допомогу в розмірі 5000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що [PERSON] звернулася до нього для отримання грошей для оформлення спадщини [PERSON] [PERSON] взяла у нього 700 доларів США. Факт передачі ним грошей [PERSON] у розмірі 700 доларів США підтверджується розпискою від 06.09.2009 року. Договору позики між ним та [PERSON] укладено не було. 06.09.2009 року [PERSON] була складена розписка-опис, за якою вона взяла документи на домоволодіння [PERSON] [PERSON] в даній розписці зазначила, що отримала від нього 700 доларів США борг. Дану розписку писали у нього дома. Під час складання даної розписки окрім нього та [PERSON] нікого не було. За цією розпискою він, окрім документів на домоволодіння [PERSON], передав [PERSON] і гроші в розмірі 700 доларів США для того, щоб вона оформила спадщину, щоб у неї були гроші для оформлення спадщини [PERSON] Зазначив, що він не складав розписок 10 вересня 2009 року на імя [PERSON] та документів їй не передавав, можливо склав на імя [PERSON] Документи на домоволодіння [PERSON] йому передав особисто [PERSON] Також зазначив, що довіреностей на вчинення дій від імені [PERSON] нотаріально посвідчених [PERSON] на його імя не складав, він не може сказати що це за довіреність, можливо була складена довіреність написана власноруч [PERSON] без нотаріального посвідчення. Він не займався продажем будівлі [PERSON] Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, зазначила, що визнає факт складання розписки-опису від 06.09.2009 року, за якою отримала документи на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, однак не визнає факт отримання від позивача грошей в розмірі 700 доларів США, адже гроші в розмірі 700 доларів США вона від [PERSON] ніколи не отримувала та не зверталась до [PERSON] з проханням отримати гроші. Під час складання розписки 06.09.2009 року були присутні [PERSON] та [PERSON], які можуть підтвердити факт того, що [PERSON] не передавав їй грошей. Будинок [PERSON] вона не продавала, так як всі документи були передані [PERSON] за розпискою від 10.09.2009 року. Договору позики між нею та [PERSON] ніколи укладено не було. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити в задоволенні повністю. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивача знає, вони знайомі, неприязних стосунків не має. Відповідачку також знає, він товаришує з її сином. Зазначив, що він перебував в місцях позбавлення волі. Після звільнився і йому були потрібні гроші. Його привели до [PERSON], який дав йому гроші в борг. Після цього він ще декілька разів брав гроші у [PERSON] Його дідусю [PERSON], який помер в 1995 чи 1996 році, належав на праві власності будинок за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16. В домовій книзі на зазначений будинок був записаний його померлий дідусь. Після смерті його дідуся спадщину ніхто не прийняв, тому що всі померли (дід, після нього бабуся, мати та батько) і єдиним спадкоємцем був він. Продажем цього будинку займався [PERSON], а після продажу цього будинку повинен був забрати собі його суму боргу, а решту віддати йому - [PERSON] Для цього він передав [PERSON] оригінал домової книги, оригінали свідоцтва про смерть всіх, а саме: дідуся, бабусі, матері та батька. Дані документи він передав особисто [PERSON] про що склав розписку, яку віддав також [PERSON], так як [PERSON] сказав йому писати дану розписку про те, що він [PERSON] передає документи та віддати її йому. Він юридично не обізнаний, не знав, що [PERSON] повинен був писати таку розписку. Таким чином він передав документи на своє домоволодіння [PERSON]. Вони домовились, що коли будинок продадуть, то він йому поверне борг, у звязку з чим і була складено розписка, а залишок з продажу будинку [PERSON] повинен був віддати йому. [PERSON] він також надавав довіреність щодо здійснення будь-яких дій стосовно цього будинку, оформлення, переоформлення з правом підпису та правом продажу будинку строком на три роки, з метою, щоб він міг прийняти спадщину. Довіреність він видав, у звязку з тим, що для оформлення спадщини та продажу будинку потрібно було їхати до Луганська, щоб оформити документи з дідуся на бабусю, з бабусі на матір, потім на батька і після на нього. Для цього він склав довіреність, а після цього його осудили. Довіреність оформляли у період з 1 по 4 вересня 2009 року, тому що 1 вересня 2009 року він отримав паспорт, а без паспорта оформляти довіреність неможна. Одразу після оформлення довіреності [PERSON] забрав у нього його паспорт. Довіреність залишилася у [PERSON] На імя інших осіб він довіреність не оформлював. Довіреність оформляли у нотаріуса, що знаходиться біля магазину «Дитячій світ» у місті Лисичанську. Він точно не памятає на кого оформлювалася довіреність чи на [PERSON] чи на [PERSON] на інших осіб таку довіреність він не оформлював. Саме у цей час [PERSON] і забрав у нього паспорт, у звязку з чим він і звернувся до міліції, внаслідок чого [PERSON] відмовився займатися оформленням спадщини та продажем будинку, а документи віддав [PERSON] і сказав їй, щоб вона займалась оформленням спадщини. Вони зустрілися втрьох він, [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] сказав [PERSON] написати розписку про те, що вона приймає від [PERSON] документи на домоволодіння [PERSON], тому що [PERSON] сказав, що не хоче займатися оформленням спадщини, так як [PERSON] звертався до міліції з скаргами на [PERSON] Розписки писали два рази, один раз на капоті машини і один раз у [PERSON] дома. Розписки він не читав, але чув як диктувався текст, а саме, що [PERSON] приймала від [PERSON] документи для зайняття продажем будинку [PERSON] тощо і перелік документів, які вона прийняла. Дані документи [PERSON] йому не повертала, адже вона їх після складання даної рас писки повернула [PERSON] через чотири дні, у звязку з тим, що вона працювала і не мала часу займатися цими питаннями. Він був присутній під час повернення [PERSON] документів [PERSON] на його домоволодіння та складання розписки [PERSON] щодо отримання від [PERSON] документів на його домоволодіння. [PERSON] протягом березня-червня 2011 року продав будинок. Спадщиною він не займався, адже його осудили. Документів, що оформлював [PERSON] він не бачив. Він безпосередньо не був при оформленні договору купівлі-продажу зазначеного будинку, адже, як зазначив, перебував 14 квітня 2011 року в місцях позбавлення волі з березня по червень 2011 року. Ніяких грошей з продажу його будинку [PERSON] йому не віддав. Щодо складання розписки-опису 06.09.2009 року [PERSON], то він був присутній, був також присутній чоловік [PERSON] її син та [PERSON] Він не бачив, щоб [PERSON] передавав [PERSON] гроші під час складання розписки-опису 06.09.2009 року. Він взагалі не бачив, щоб [PERSON] коли-небудь передавав гроші [PERSON] Про борг, який йде мова в даній розписці, це його особистий борг перед [PERSON], який повинна була повернути [PERSON] у разі продажу його будинку. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини справи. Позивач [PERSON] звернувся до суду посилаючись на те, що 6 вересня 2009 року [PERSON] позичила у нього гроші в сумі 700 доларів США та зобовязалася повернути йому вказану суму грошей з продажу будинку № 16 по вул. Свободи м. Лисичанська. Також, позивач зазначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, позичальник власноручно написала відповідну розписку за відсутністю свідків за місцем його мешкання, яка посвідчує передання ним, як позикодавцем визначеної грошової суми, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України. Оскільки [PERSON] борг не повернула, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у сумі 17363 гривні 95 копійок та 3 % річних за час прострочення в розмірі 2771 гривень 57 копійок та судовий збір в розмірі 1102 гривні 40 копійок, а також правову допомогу у розмірі 5000 гривень. Відповідач [PERSON] зазначила, що договір позики між нею та [PERSON] не укладався, зазначила, що була складена лише розписка-опис про отримання нею документів на будинок № 16 по вул. Свободи м. Лисичанська для оформлення спадщини в присутності двох свідків, заперечувала отримання від [PERSON] яких-небудь грошей в розмірі 700 доларів США. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спір між позивачем та відповідачами виник з приводу того, що позивач [PERSON] вважає, що відповідач [PERSON] своє зобовязання щодо повернення суми боргу після укладення розписки не виконала, гроші взяті у нього в борг не повернула. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Судом встановлено, що безпосередньо договору позики в письмовому виді між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, втім була складено розписка-опис від 6 вересня 2009 року. Так, згідно з розпискою-описом від 06.09.2009 року, [PERSON], що проживає за адресою: [INFO], взяла документи (паспорт, воєнний квиток, фотокартки 2 штуки, довідка про звільнення, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження, домова книга, довіреність, довідки 9 штук, ксерокопії про смерті 4 штуки) у [PERSON] на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, для оформлення спадщини. З продажу цього будинку зобовязалась повернути [PERSON] 700 доларів США з відсотками (а.с.8, 120). Суд зауважує, що дана розписка містить підпис лише [PERSON], не містить підпису [PERSON]. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів (правова позиція Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі 6-1967цс15). З дослідженої в судовому засіданні розписки-опису від 06.09.2009 року, судом встановлено, що [PERSON] взяла документи (паспорт, воєнний квиток, фотокартки 2 штуки, довідка про звільнення, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження, домова книга, довіреність, довідки 9 штук, ксерокопії про смерті 4 штуки) у [PERSON] на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, для оформлення спадщини. З продажу цього будинку зобовязалась повернути [PERSON] 700 доларів США з відсотками. Таким чином, розписка-опис від 06.09.2009 року не засвідчує отримання [PERSON] від [PERSON] певної суми грошей в борг, а саме: 700 доларів США, не містить дати та умов отримання в борг грошей із зобовязанням їх повернення. Розписка-опис від 06.09.2009 року лише засвідчує факт отримання [PERSON] документів на домоволодіння. Окрім того, відповідач [PERSON] пояснила суду, що ніколи не отримувала від [PERSON] грошей в розмірі 700 доларів США та не зверталась до нього з таким проханням. Дане твердження відповідача узгоджується з показаннями свідка [PERSON], наданими у судовому засіданні, в правдивості яких у суду не має підстав сумніватися, оскільки свідок [PERSON] був допитаний під присягою, і суду пояснив, що продажем його будинку займався [PERSON] Для цього він передав [PERSON] оригінал домової книги, оригінали свідоцтва про смерть всіх, а саме: дідуся, бабусі, матері та батька. Дані документи він передав особисто [PERSON] про що склав розписку, яку віддав також [PERSON] Таким чином він передав документи на своє домоволодіння [PERSON]. Вони домовились, що коли будинок продадуть, то він йому поверне борг, у звязку з чим і була складено розписка, а залишок з продажу будинку [PERSON] повинен був віддати йому. [PERSON] він також надавав довіреність щодо здійснення будь-яких дій стосовно цього будинку, оформлення, переоформлення з правом підпису та правом продажу будинку строком на три роки, з метою, щоб він міг прийняти спадщину. Для цього він склав довіреність, а після цього його осудили. Довіреність оформляли у період з 1 по 4 вересня 2009 року, тому що 1 вересня 2009 року він отримав паспорт, а без паспорта оформляти довіреність неможна. Одразу після оформлення довіреності [PERSON] забрав у нього його паспорт. Саме у цей час [PERSON] і забрав у нього паспорт, у звязку з чим він і звернувся до міліції, внаслідок чого [PERSON] відмовився займатися оформленням спадщини та продажем будинку, а документи віддав [PERSON] і сказав їй, щоб вона займалась оформленням спадщини. [PERSON] сказав [PERSON] написати розписку про те, що вона приймає від [PERSON] документи на домоволодіння [PERSON], тому що [PERSON] сказав, що не хоче займатися оформленням спадщини, так як [PERSON] звертався до міліції з скаргами на [PERSON] Дані документи [PERSON] йому не повертала, адже вона їх після складання даної розписки повернула [PERSON] через чотири дні, у звязку з тим, що вона працювала і не мала часу займатися цими питаннями. Що в свою чергу спростовує твердження позивача стосовно того, що [PERSON] звернулась до нього з проханням отримати гроші для оформлення спадщини та спростовує намір [PERSON] на отримання зазначеної суми грошей. Також, допитаний в залі судового засідання свідок [PERSON] пояснив, що він був присутній при складанні розписки-опису 6 вересня 2009 року, під час якої [PERSON] передав [PERSON] лише документи на його домоволодіння. Він не бачив, щоб [PERSON] передавав [PERSON] гроші під час складання розписки-опису 06.09.2009 року. Він взагалі не бачив, щоб [PERSON] коли-небудь передавав гроші [PERSON] Про борг, який йде мова в даній розписці, це його особистий борг перед [PERSON], який повинна була повернути [PERSON] у разі продажу його будинку. В свою чергу позивач [PERSON] належних та допустимих доказів передачі [PERSON] грошей у розмірі 700 доларів США суду не надав, а лише зазначив в своїх поясненнях, що факт передачі ним грошей у розмірі 700 доларів США підтверджується розпискою від 06.09.2009 року, адже [PERSON] в даній розписці зазначила, що отримала від нього 700 доларів США борг, що в свою чергу протирічить змісту розписки-опису від 06.09.2009 року, в якій зазначено, що [PERSON], взяла документи у [PERSON] на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, для оформлення спадщини. З продажу цього будинку зобовязалась повернути [PERSON] 700 доларів США з відсотками. В даній розписці не зазначено про отримання [PERSON] від [PERSON] в борг 700 доларів США, про що зазначає позивач. У звязку з чим, суд критично ставиться до пояснень позивача [PERSON] та не приймає їх до уваги. На підставі викладеного суд доходить висновку, що суду не надано належних та допустимих доказів отримання [PERSON] від [PERSON] певної суми грошей в борг, а саме: 700 доларів США, а отже розписка-опис від 06.09.2009 року не засвідчує отримання [PERSON] від [PERSON] певної суми грошей в борг 700 доларів США, що є обовязковим для даних правовідносин внаслідок реального характеру договору позики, який вважається укладеним з моменту передачі грошової суми позичальнику; не містить дати та умов отримання в борг грошей із зобовязанням їх повернення, а лише засвідчує факт отримання [PERSON] документів на домоволодіння за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (така правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-63цс13, Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі 6-1967цс15). Судом також встановлено, що напередодні складання розписки-опису від 06.09.2009 року, 18 серпня 2009 року [PERSON] було складено розписку, згідно з якою, він, [PERSON], 26.03.1978р.н., взяв в борг у [PERSON] 800 (вісімсот) доларів США. З продажу свого будинку зобовязався повернути борг. Ані [PERSON], ані [PERSON] не заперечували факту отримання [PERSON] 800 (вісімсот) доларів США від [PERSON] (а.с.121). Після складання розписки 18.08.009 року, 06.09.2009 року була складено розписка-опис згідно з якою, [PERSON], що проживає за адресою: [INFO], взяла документи (паспорт, воєнний квиток, фотокартки 2 штуки, довідка про звільнення, ідентифікаційний код, свідоцтво про народження, домова книга, довіреність, довідки 9 штук, ксерокопії про смерті 4 штуки) у [PERSON] на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, для оформлення спадщини. З продажу цього будинку зобовязалась повернути [PERSON] 700 доларів США з відсотками (а.с.8, 120). Після складання розписки-опису 06 вересня 2009 року [PERSON] на імя [PERSON], 10 вересня 2009 року [PERSON] склав розписку, згідно з якою, він, [PERSON] взяв документи (свідоцтво про смерть 4 штуки, свідоцтво про народження [PERSON], ідентифікаційний код, довіреність, домова книга) [PERSON] на домоволодіння за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, для оформлення спадщини. Зобовязався з продажу будинку повернути борг в розмірі 800 (вісімсот) доларів США з відсотками. Будинок є власністю [PERSON] (а.с.122). Згідно з витягом з Державного реєстру правочинів, 14.04.2011 року відбулося відчуження будинку № 16 по вул. Свободи м. Лисичанська Луганської області, що належав [PERSON], набувачем якого став [PERSON] (а.с.35). Згідно з витягом про Державну реєстрацію прав та технічним паспортом на домоволодіння № 16 по вул. Свободи міста Лисичанська, власником будинку № 16 по вул. Свободи м. Лисичанська Луганської області є [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2011 року, реєстр № 833, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON]М.(а.с.36). Згідно з довідкою про звільнення серії ЛУГ № 010769 на імя [PERSON], 26.03.1978р.н., [PERSON] був засуджений 18 березня 2011 року Лисичанським міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту. Він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 18.03.2011 року до 17.06.2011 року, звідки звільнений із Брянківської ВК-11 Луганської області за відбуттям покарання (а.с.213). З досліджених документів судом встановлено, що 18 серпня 2009 року [PERSON], 26.03.1978р.н., взяв в борг у [PERSON] 800 (вісімсот) доларів США, які зобовязався повернути з продажу свого будинку. 06 вересня 2009 року [PERSON], взяла документи у [PERSON] на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, для оформлення спадщини. З продажу цього будинку зобовязалась повернути [PERSON] 700 доларів США з відсоткам. 10 вересня 2009 року [PERSON] взяв документи на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, для оформлення спадщини. Зобовязався з продажу будинку повернути борг в розмірі 800 (вісімсот) доларів США з відсотками. Отже, позивач [PERSON] забрав у [PERSON] документи на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, і [PERSON] їх не повертав. Після цього 14 квітня 2011 року відбулось відчуження за договором купівлі-продажу від 14.04.2011 року, реєстр № 833, домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, що не заперечувалось сторонами по справі та підтверджується поясненнями свідка [PERSON] Відчужувачем за договором купівлі-продажу від 14.04.2011 року, реєстр № 833 згідно з витягом з Державного реєстру правочинів є [PERSON], однак безпосередньо [PERSON] даний будинок не продавав, про що під час допиту зазначив свідок [PERSON], адже у цей період (з 18.03.2011 року до 17.06.2011 року) він перебував в місцях позбавлення волі, що також підтверджується довідкою про звільнення серії ЛУГ № 010769 на імя [PERSON], а зазначив, що даний будинок продав [PERSON]. Окрім того, свідком [PERSON] під час допиту було зазначено, що він надавав довіреність щодо здійснення будь-яких дій стосовно цього будинку, оформлення, переоформлення з правом підпису та правом продажу будинку строком на три роки, але точно не памятає на кого чи на [PERSON] чи на [PERSON]. На імя інших осіб він довіреність не оформлював. Довіреність залишилася у [PERSON] [PERSON] відчуження даного будинку також не здійснювала, адже документи на домоволодіння [PERSON], що було продано за договором купівлі-продажу від 14.04.2011 року, реєстр № 833, за розпискою від 10 вересня 2009 року вона передала [PERSON], після цього [PERSON] зазначені документи їй не повертав. Даний факт також підтверджується поясненнями свідка [PERSON], який пояснив, що дані документи [PERSON] йому не повертала, адже вона їх повернула [PERSON] через чотири дні, у звязку з тим, що вона працювала і не мала часу займатися цими питаннями, що підтверджується датами складання розписок та розписками від 06.09.2009 року та 10.09.2009 року. Він був присутній під час повернення [PERSON] документів [PERSON] на його домоволодіння та складання розписки [PERSON] щодо отримання від [PERSON] документів на його домоволодіння. Суд, не приймає до уваги пояснення позивача [PERSON] стосовно того, що довіреностей на вчинення дій від імені [PERSON] нотаріально посвідчених [PERSON] на його імя не складав, він не може сказати що це за довіреність, можливо була складена довіреність написана власноруч [PERSON] без нотаріального посвідчення, адже його пояснення ґрунтуються на припущеннях та спростовуються поясненнями свідка [PERSON], наданими під присягою. Суд також не приймає до уваги доводи позивача, що він не займався продажем будівлі [PERSON], адже позивачем належних та допустимих доказів, що спростовують дане твердження позивача, суду надано не було. Підсумовуючи, розписка-опис від 06.09.2009 року не засвідчує отримання [PERSON] від [PERSON] певної суми грошей, а саме: 700 доларів США, не містить дати та умов отримання в борг грошей із зобовязанням їх повернення. Розписка-опис від 06.09.2009 року лише засвідчувала факт отримання [PERSON] документів на домоволодіння [PERSON] за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свободи, 16, з продажу якого вона повинна була повернути [PERSON] 700 доларів США. Втім, судом встановлено, що [PERSON] не здійснювала продажу зазначеного домоволодіння, адже за розпискою від 10 вересня 2009 року вона передала документи на домоволодіння [PERSON] [PERSON], після цього [PERSON] зазначені документи їй не повертав, а будинок був проданий 14 квітня 2011 року. Позивач [PERSON] не надав суду належних до допустимих доказів щодо продажу домоволодіння [PERSON] за адресою: місто Лисичанськ, вулиця Свободи, 16, безпосередньо [PERSON], як то було передбачено розпискою-описом від 06.09.2009 року і було умовою повернення нею грошей [PERSON]. На підставі викладеного, суд вважає не доведеним факт наявності заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] згідно з розпискою від 06.09.2009 року, а тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно п. 2) ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. У звязку з тим, що судом відмовлено позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог, то суд доходить висновку, що у нього не виникло права, на відшкодування витрат на правову допомогу, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення правової допомоги в розмірі 5000 (пять тисяч) гривень, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed