Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Фрунзенського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської радипро усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування дитини з батьком. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.03.2008 року він та відповідач - [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25.11.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю. Позивач зазначив, що він має велике бажання спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні, проте відповідач чинить перешкоди всім його спробам побачитись з сином. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, якою уточнив свої позовні вимоги та просив суд визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні його з дитиною враховуючи висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 21.11.2016 року №680 та зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у його спілкуванні із сином - [PERSON], [INFO], та встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною наступні способи участі: побачення перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 17-00. Решту вимог не підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлялася заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги [PERSON] визнає. Представник третьої особи заступник директора Департаменту - начальник Управління служб у справах дітей - Малько О.П. в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву якою просив розглядати справу за відсутності представника Управління служб, при винесенні рішення просив врахувати інтереси малолітньої дитини. Крім того, надав висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 21.11.2016 року №680, з якого вбачається, що управлінням розглянуто питання про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю - відповідачем по справі. Позивач за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває. Відповідно до інформації Харківської ЗОШ №175, де у 2-А класі навчається малолітній [PERSON], [INFO], мати приділяє увагу вихованню сина. Батько, [PERSON], ніколи не звертався до школи з питаннями про навчання та виховання сина. Питання щодо визначення порядку участі батька [PERSON] у вихованні його малолітнього сина додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Мати дитини, [PERSON], на засіданні Комісії особисто пояснила, що на її думку, батько не може позитивно вплинути на сина, оскільки зловживає комп'ютерними іграми, програє гроші, має заборгованості за кредитами тощо. Привести сина на співбесіду з психологом для встановлення психоемоційного ставлення дитини до батьків [PERSON] відмовилась. [PERSON] пояснив, що дійсно має непогашені кредити, однак поступово їх сплачує, тому це не має відношення до його участі у вихованні сина. Комісія попередила [PERSON] про необхідність регулярно сплачувати кошти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], відвідувати батьківські збори тощо. Вважали за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], визначивши час: перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 17-00. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.03.2008 року. Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 06.12.2010 року (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.06.2016р., виданий повторно Виконавчим комітетом Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис 53), батьками якого зазначені сторони по справі (а.с.11). Станом на дань розгляду справи відповідач з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.70). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право власності на житло реєстраційний номер [NUMBER] від 12.03.2007 року, видане Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, [PERSON] має на праві сумісної власності частку в майні, а саме: квартирі [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 14.06.2016 р., виданого КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» (серія 12ЯЯФ №145004), у [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 22). Відповідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 21.11.2016р. № 680 визначено спосіб для участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], - перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 17-00 (а.с. 83-84) Судом встановлено, що після розірвання шлюбу позивач намагався спілкуватися зі своїм малолітнім сином, однак у сторін по справі виникають труднощі у досягненні згоди на спілкування з дитиною, оскільки відповідач перешкоджає позивачу бачити та спілкуватись з дитиною. Враховуючи що законом батьком у рівній мірі з матір'ю гарантоване право на особисте спілкування з дитиною, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню та визначає позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні його з дитиною відповідно до висновку органу опіки і піклування від 21.11.2016 р., який на думку суду враховує інтереси обох батьків та їх неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, з урахуванням висновку Комісії, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Вирішуючи позов, суд відзначає як позитивний аспект наміри кожної з сторін створити найкращі умови для розвитку та вихованні дитини, разом з тим такі умови не можливі без атмосфери взаєморозуміння та толерантності у підході до реалізації прав кожного з батьків на спілкування та вихованні при виникненні різних життєвих обставин та врахування при цьому першочергово інтереси дитини. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір'ю дитини, право на спілкування зі своєю дитиною та право на його виховання, а відповідач не вправі перешкоджати йому в цьому. Тому відповідача належить зобов'язати не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні із їх малолітньою дитиною та визначити режим спілкування згідно до встановленого в судовому засіданні.

Outcome: approved