Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], загальною площею 160,2 кв.м. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON], яка була дружиною [PERSON]. [INFO] помер його дідусь [PERSON]. Померлим дідусю і бабусі позивача належало на праві власності по ? частини квартири [ADDRESS]. За свого життя померлі бабуся і дідусь написали заповіти на користь позивача. Після їх смерті відкрилась спадщина на належні їм частки квартири. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.04.2014р. встановлено позивачу додатковий строк три місяці для прийняття спадщини. Нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори постановою від 02.10.2014р. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, 04.11.2014 року звернувся до суду з заявою, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Представник відповідача 06.11.2014р. подала суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, при прийнятті рішення покладається на думку суду. Представник третьої особи Першої тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, завідувач нотконтори Терещук Л.І. звернулась до суду з листом від 05.11.2014р., яким просить справу розглядати без присутності представника Тернопільської районної державної нотаріальної контори. Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. [PERSON] померла [INFO] у віці 74 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 17 грудня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 29 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. [PERSON] і [PERSON] були співвласниками (належало по ? частки кожному) квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності на житло видане 20.03.1994р. тернопільським міським бюро технічної інвентаризації. До складу даної квартири також входили хлів літ. «В», вбиральня літ. «Д». Після їх смерті відкрилася спадщина на дане спадкове майно. 07 грудня 1994 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений того ж числа завідуючою Третьої тернопільської державної нотаріальної контори Береш Л.І., яким заповів належну йому ? частки квартири [ADDRESS] позивачу [PERSON]. 08 грудня 1994 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений того ж числа державним нотаріусом Третьої тернопільської державної нотаріальної контори Теплицькою М.І., яким заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] позивачу [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.04.2014р. по справі №607/1689/14-ц визначено [PERSON] додатковий строк - три місяці, для подання ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], котрий помер [INFO]. Постановою від 02.10.2014р. державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Терещук Л.І. відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири [ADDRESS], яка належала померлій [INFO] [PERSON], у зв'язку із відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва документів. В постанові нотаріуса, зокрема, зазначено, що спадщину позивач [PERSON] прийняв, в його користь складений заповіт, однак площа квартири зазначена у технічному паспорті є більшою, ніж зазначено у свідоцтві про право власності на житло. Згідно технічного паспорта на квартиру в житловому будинку [ADDRESS], виготовленого 30.08.2013р. на замовлення позивача приватним підприємством проектне бюро «Євростиль», квартира складається із підвалу, першого поверху та мансардного поверху. Загальна площа квартири 160,2 кв.м., житлова площа 108,3 кв.м. Відміток про самочинне будівництво немає. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Оскільки померлі [PERSON] і [PERSON] залишили заповіти, згідно умов яких належну їм квартиру [ADDRESS] вони заповіли позивачу [PERSON], останній і є спадкоємцем за заповітом після їх смерті. Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задовольнити позов.

Outcome: approved