Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить виключити із актового запису №1154 від 19.09.2006 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Мелітополю Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, про народження [PERSON], [INFO], відомості про батька дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.1990 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. Шлюб розірвано 08.01.2014 року. З 2005 року сторони проживають окремо. 26.08.2006 року відповідачка народила сина [PERSON]. Оскільки, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, батьком дитини записано позивача. Про факт, що позивач не є біологічним батьком дитини, йому стало відомо під час сварки із відповідачкою. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Мелітопольський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із матеріалів справи встановлено, що сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі. 08.01.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.01.2014 року. 26.08.2006 року відповідачка [PERSON] народила дитину: сина [PERSON]. Із копії свідоцтва про народження серії 1- ЖС №040522 встановлено, що батьками дитини [PERSON] записані: [PERSON] та [PERSON]. Із пояснень позивача [PERSON] в позовній заяві вбачається, що на момент реєстрації народження дитини йому не було відомо, що він не є біологічним батьком дитини, про даний факт стало відомо лише у серпні місяці 2016 року під час сварки з відповідачкою, в звязку із виниклою заборгованістю по сплаті аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст.122 Сімейного кодексу України,\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Відповідно до\~ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,124,126 і 127\~цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.136 Сімейного кодексу України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.5 ст.136 Сімейного кодексу України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Відповідно до ст.140 Сімейного кодексу України, стягнення з особи, яка записана батьком, матірю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що визнання відповідачкою [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved