Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідача покликаючись на те, що 16.08.2015 року близько 23год. [PERSON], керуючи власним автомобілем [NUMBER], проїжджаючи ділянку автодороги поблизу кафе «Веселка» в с.Стенятин Сокальського району Львівської області, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 в; 12.1 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін створив аварійну ситуацію, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів до зменшення швидкості руху, не переконавшись у безпечності руху, здійснив наїзд на пішоходів, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спричинивши їм тілесні ушкодження, після чого з місця вчинення ДТП втік, оскільки був в стані алкогольного сп»яніння, не надавши допомоги та не викликавши швидкої медичної допомоги потерпілим. Оскільки, потерпілі отримали легкі тілесні ушкодження, то 16.09.2015 року слідчим СВ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України, у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.І КК України та копію даної постанови скеровано у ВДАІ з обслуговування м.Сокаль та Сокальського району для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Постановою Сокальського районного суду від 30.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, тобто в скоенні дорожньо-транспортної події, де є потерпілим позивач. Провадження по справі стосовно [PERSON] щодо скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП було закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно висновків слідчого, ДАІ та суду дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] перебувають у причинно-наслідковому зв»язку із настанням ДТП, внаслідок якої [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження, зокрема, у вигляді забійної рани верхньої третини лівої гомілки, гематома нижньої третини правового стегна і поперекової ділянки справа, множинні ссадна гомілок, забій обох плечових суглобів, Болевий синдром. В результаті ДТП він знаходився на лікуванні. Діями відповідача позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду, у зв»язку із отриманими тілесними ушкодженнями, пошкодженням одягу, яка на даний час йому не відшкодована. Просить суд стягнути з [PERSON] в його користь матеріальну шкоду: - за придбання ліків в аптеках м. Сокаля на лікування на суму 454грн.; - за знищений одяг на суму 800грн.; - за пальне для заправки автомобіля на суму 389,90 грн., а всього на суму 1643,90грн.; моральну шкоду в розмірі 25000грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 1000грн. та судовий збір на суму 1948,80грн. Ухвалою від 04.02.2016 року обєднано в одне провадження цивільну справу №454/2879/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди та цивільну справу №454/2890/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. 17.02.2016р. позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в яких вказує, що з письмової відповіді завідувача КП «Міжлікарняна аптека №287 м.Сокаль» від 15.02.2015р. щодо розшифровки фіскальних чеків на лікарські засоби, які були придбані в аптеці та аптечному пункті №1 і згідно призначеного лікування [PERSON] витрачено на придбання таблеток кетанов 35 грн. Дані ліки входять в суму фіскального чеку №0039 від 18.08.2015р., де загальна сума становить 404грн., оскільки решта ліків призначена його сестрі [PERSON] Так як мазі ліотон-гель третьої штуки не було, то йому дали замінник фламідез гель, вартістю 81,80грн. та левомеколь, вартістю 13,80 грн. із фіскального чека №77646 від 21.08.2015р., де загальна сума становить 253,59грн., оскільки решта ліків призначена [PERSON] Стосовно ліків ауроксетил, то це антибіотики, однак чек ним не зберігся. Також, ним були придбані ліки 16-17.08.2015р., в тому числі пов»язки з бетадином чеки не збереглися. Крім цього, ним витрачено 45 грн. як комісія за прийом плати за судовий збір. Просить суд стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] матеріальну шкоду: за придбання ліків в аптеках м.Сокаля на лікування на суму 130,60грн.; за знищений одяг на суму 800грн.; за пальне для заправки автомобіля на суму 389,90 грн., всього на загальну суму 1320,50 грн.; моральну шкоду в розмірі 25 000грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 1000грн. та судовий збір на суму 1993,80грн. Позивач [PERSON] звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідача покликаючись на те, що 16.08.2015 року близько 23год. [PERSON], керуючи власним автомобілем [NUMBER], проїжджаючи ділянку автодороги поблизу кафе «Веселка» в с.Стенятин Сокальського району Львівської області, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 в; 12.1 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін створив аварійну ситуацію, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів до зменшення швидкості руху, не переконавшись у безпечності руху, здійснив наїзд на пішоходів, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спричинивши їм тілесні ушкодження, після чого з місця вчинення ДТП втік, оскільки був в стані алкогольного сп»яніння, не надавши допомоги та не викликавши швидкої медичної допомоги потерпілим. Оскільки, потерпілі отримали легкі тілесні ушкодження, то 16.09.2015 року слідчим СВ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України, у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.І КК України та копію даної постанови скеровано у ВДАІ з обслуговування м.Сокаль та Сокальського району для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Постановою Сокальського районного суду від 30.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, тобто в скоенні дорожньо-транспортної події, де є потерпілим позивач. Провадження по справі стосовно [PERSON] щодо скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП було закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно висновків слідчого, ДАІ та суду дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] перебувають у причинно-наслідковому зв»язку із настанням ДТП, внаслідок якої позивачу заподіяно тілесні ушкодження, зокрема, гематоми нижньої третини лівого стегна і колінного суглобу, поверхневої ссадини, забою гематоми поперекової ділянки справа. В результаті ДТП він знаходився на лікуванні. Діями відповідача йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, у зв»язку із отриманими тілесними ушкодженнями, пошкодженням одягу, яка на даний час йому не відшкодована. Просить суд стягнути з [PERSON] в його користь матеріальну шкоду: - за придбання ліків в аптеках м. Сокаля на лікування на суму 433,86грн.; - за знищений одяг на суму 800 грн., а всього на суму 1233,86грн.; моральну шкоду в розмірі 20000грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 1000грн. та судовий збір на суму 1705,20грн. 17.02.2016р. позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в яких вказує, що з письмової відповіді завідувача КП «Міжлікарняна аптека №287 м.Сокаль» від 15.02.2015р. щодо розшифровки фіскальних чеків на лікарські засоби, які були придбані в аптеці та аптечному пункті №1 і згідно призначеного лікування ним витрачено на придбання таблеток кетанов 35 грн., фіскальний чек №0019; ліотон-гель 157,99 грн. чек №77646. Також, ним були придбані ліки 16-17.08.2015р., однак чеки не збереглися. Крім цього, ним витрачено 35 грн. як комісія за прийом плати за судовий збір. Просить суд стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] матеріальну шкоду: за придбання ліків в аптеках м.Сокаля на лікування на суму 192,99грн.; за знищений одяг на суму 800грн., всього на загальну суму 992,99 грн.; моральну шкоду в розмірі 20 000грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 1000грн. та судовий збір на суму 1740,20грн. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, в обґрунтування надали пояснення викладені в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнали частково. Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши докази по справі в їх сукупності суд дійшов до наступних висновків. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 16.09.2015 року встановлено, що слідчим СВ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] закрито кримінальне провадження на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України, у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та копію даної постанови скеровано у ВДАІ з обслуговування м.Сокаль та Сокальського району для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Постановою Сокальського районного суду від 30.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, тобто в скоєнні дорожньо-транспортної події, де є потерпілими позивачі. Провадження по справі стосовно [PERSON] щодо скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП було закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.08.2015 року і сталася з вини водія [PERSON], встановлені постановою Сокальського районного суду від 30.10.2015 року у справі про адміністративне правопорушення. Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] перебувають у причинно-наслідковому зв»язку із настанням ДТП, внаслідок якої позивачам [PERSON] та [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження визначені у постанові Сокальського районного суду від 30.10.2015року. Згідно висновку експерта №222/2015 від 25.08.2015р. встановлено, що у [PERSON] малися: синець та подряпини на зовнішній поверхні лівої ноги, розташовані на висоті приблизно 57-58см. від підошви стопи; синець на внутрішній поверхні лівого колінного суглоба, синець на внутрішній поверхні правого колінного суглоба, які утворились від дії тупих предметів, могли утворитись 16.08.2015р. від дії виступаючих частин автомобіля та наступного падіння і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також, згідно висновку експерта №215/2015 від 25.08.2015р. встановлено, що у [PERSON] малися: синець на правій половині спини, синець в тазовій ділянці справа, садно на правому стегні, садно та рана на передній поверхні гомілки лівої ноги на висоті приблизно 31-31см. від підошви стопи, які утворились дії тупих предметів, могли утворитись 16.08.2015р. від дії виступаючих частин автомобіля та наступного падіння і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п.. 1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З досліджених в судовому засіданні товарних чеків наданих [PERSON] та відповіді завідувача КП «Міжлікарняна аптека №287 м.Сокаля» від 15.02.2015р. встановлено, що останнім було витрачено на ліки - 192,99 грн.; на знищенні штани 800 грн., всього на загальну суму 992,99 грн. Також, з досліджених в судовому засіданні товарних чеків наданих [PERSON] та відповіді завідувача КП «Міжлікарняна аптека №287 м.Сокаля» від 15.02.2015р. встановлено, що останнім було витрачено на ліки 130,60 грн.; на знищені штани 800 грн.; на пальне 389,90 грн., всього на загальну суму 1320,50 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимога позивача [PERSON], щодо відшкодування майнової шкоди є обгрунтованою та підлягає до задоволення на суму 992,99 грн. та вимога позивача [PERSON], щодо відшкодування майнової шкоди є обгрунтованою та підлягає до задоволення на суму 1320,50 грн. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім цього, згідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортом. Протиправні дії відповідача спричинили позивачам не тільки матеріальну, але і моральну шкоду, якою їм завдано тілесних ушкоджень. Також, моральна шкода полягає в тому, що відбулось порушення налагодженого стану їх життя, вони працювали на роботі, отримували кошти на забезпечення себе та родини, зазнав фізичних та моральних страждань. Як роз»яснино в п.п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, яке характеризується необережною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача [PERSON], а також вимоги розумності та справедливості, тому, позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000грн., суд задовольняє частково в сумі 1 000грн. Також, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, яке характеризується необережною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача [PERSON], а також вимоги розумності та справедливості, тому, позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000грн., суд задовольняє частково в сумі 1 500грн. Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат повязаних з розгляду справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З оглянутого договору №651/17 від 24.10.2015р. укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON] встановлено, що за надання правової допомоги [PERSON] сплачує адвокату гонорар в розмірі 1000 грн. З копії квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 24.10.2015р. встановлено, що [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 1000 грн. за надання правової допомоги. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] витрат на правову допомогу підлягає до задоволення на суму 1000 грн. Також, з оглянутого договору №651/15 від 22.10.2015р. укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON] встановлено, що за надання правової допомоги [PERSON] сплачує адвокату гонорар в розмірі 1000 грн. З копії квитанції до прибуткового касового ордера №6 від 22.10.2015р. встановлено, що [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 1000 грн. за надання правової допомоги. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] витрат на правову допомогу підлягає до задоволення на суму 1000 грн. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з поданих квитанцій [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатив 1705,20 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь [PERSON] понесених судових витрат підлягає до часткового задоволення на суму 548,10грн. Також, з поданих квитанцій вбачається, що [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатив 1948,80 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь [PERSON] понесених судових витрат підлягає до часткового задоволення на суму 821,70 грн.

Outcome: partial