Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання права власності на майно та звільнення його з під арешту, в якому просить визнати право власності на автомобіль марки «Мегcedes- Benz 230» випуску 1992 року, реєстраційний номер «12277 ХВ», кузов № [NUMBER] 1240231В832237 за [PERSON] та зняти арешт з автомобіля марки «Мегcedes- Benz 230» випуску 1992 року, реєстраційний номер «12277 ХВ», кузов № [NUMBER] 1240231В832237 накладений постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 29.07.2011. В обґрунтування позову зазначив, що 27 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено усний договір купівлі - продажу автомобіля марки «Мегcedes- Benz 230» випуску 1992 року, реєстраційний номер «12277 ХВ», кузов № [NUMBER] 1240231В832237, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ХАС № 672228, виданого Харківським МРЕВ при УДАІ УМВС України в Харківській області 16.07.2003, відповідно до якого відповідач [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність зазначений автомобіль за 3000 (три тисячі) доларів США. На підтвердження факту купівлі - продажу зазначеного автомобіля 27.12.2005 [PERSON], у присутності свідків, складено розписку про отримання зазначених грошових коштів та видано генеральну довіреність про право вчинення юридично значимих дій відносно розпорядження, керування, переобладнання, переоформлення автомобіля, тощо, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 4483. Таким чином, з 27.12.2005 автомобіль марки «Мегcedes- Benz 230» випуску 1992 року, реєстраційний номер «12277 ХВ» знаходиться у його володінні.У найближчий час позивач планував перереєструвати автомобіль належним чином на своє імя, однак, йому стало відомо, що постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 29.07.2011 на зазначений автомобіль накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (виконавче провадження № 22336274 за виконавчим листом № 2-9675/10 виданим 01.10.2010 на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Також, зазначає, що фактично автомобіль знаходився у його власності з 27.12.2005, тобто до дати накладання на нього арешту по заборгованості [PERSON] Таким чином, на момент зявлення заборгованості у [PERSON] зазначений автомобіль йому не належав. Тому позивач вважає, що на підставі договору від 20.03.2011 року, є власником даного автомобіля, тому на нього не може бути накладено арешт. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги,викладені в позовній заяві підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не зявилися, у звязку з чим, суд розглядає позов в порядку ст. 224 ЦПК України: на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове ас дання не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, надали суду заяву, в якій просять слухати справу за їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на безпосередньому,всебічному повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного: Судом встановлено, що 27 грудня 2005 року [PERSON] видано генеральну довіреність на імя [PERSON] про право вчинення юридично значимих дій відносно розпорядження, керування, переобладнання, переоформлення, тощо автомобіля марки «Мегcedes- Benz 230» випуску 1992 року, реєстраційний номер «12277 ХВ», кузов № [NUMBER] 1240231В832237, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ХАС № 672228, виданого Харківським МРЕВ при УДАІ УМВС України в Харківській області 16.07.2003, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]В та складено письмову розписку про отримання 3000 (три тисячі) доларів США в рахунок купівлі зазначеного автомобіля. Таким чином, з 27.12.2005 автомобіль марки «Мегcedes- Benz 230» випуску 1992 року, реєстраційний номер «12277 ХВ» знаходиться у його володінні [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №12277ХВ, власником даного автомобіля є [PERSON]. Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 29.07.2011 на зазначений автомобіль накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (виконавче провадження № 22336274 за виконавчим листом № 2-9675/10 виданим 01.10.2010 на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника транспортного засобу.. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Видача довіренності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Сплата коштів при видачі довіреності в такому випадку може свідчити лише про можливу домовленість сторін про те, що кошти виручені від продажу автомобіля залишаться у особи, на ім`я якої видано довіреність, проте зазначена обставина не свідчить про домовленість сторін на укладення договору купівлі - продажу автомобіля саме між ними. Позивач, отримавши довіреність на розпорядження автомобілем не став покупцем цього автомобіля та відповідно до вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, згідно з якою представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також інших осіб, встановлених законом і не міг стати стороною за договором купівлі - продажу цього автомобіля. Таким чином укладаючи договір доручення сторони домовилися про вчинення повіреним від імені довірителя дій, направлених на експлуатацію та продаж автомобіля, здачу в оренду, обмін автомобіля, проте, таких дій протягом строку дії доручення позивач не вчинив. Строк дії довіреності закінчився 27.02.2015 року. Оформлення договору купівлі - продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства. Враховуючи викладене, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на автомобіль за позивачем являється помилковим, суперечить обставинам справи та вимогам закону. Згідно ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки, [PERSON] права власності на спірний автомобіль не набув, відповідно його права накладенням арешту порушені не були, тому підстави для звільнення транспортного засобу з-під арешту, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed