Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Селезньова, 84 в м. Коростені Житомирської області. Половину вказаного будинку він успадкував після смерті сестри на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду від 31.08.2005 року, а друга половина будинку належить йому на підставі договору дарування, посвідченого 24.05.1980 року головою Поліської сільської ради. Він звернувся до відповідача з питанням державної реєстрації другої половини частини житлового будинку на що отримав відповідь, оскільки в договорі дарування не визначена частка майна у праві спільної власності на житловий будинок та не зазначено повної адреси будинку, вирішити дане питання можливо тільки в судовому порядку. Зазначив, що житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 268959 від 19.11.2009 року. В судове засідання позивач не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність, при прийняті рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин\~\~ суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.08.2005 року є власником ? частини житлового будинку № 84 по вул. Серезньова в м. Коростені. ( витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно а.с. 8) Відповідно до договору дарування від 24.05.1980 року посвідченого головою Поліської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 13 [PERSON] є власником іншої 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. ( договір дарування а.с. 7). Однак, в договорі дарування не зазначено номер будинку та назва вулиці , на якій він розташований. Статтею ст.328 ЦК України передбачено, що \~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності встановлена судом. На час набуття права власності попереднім власником на спірну частину будинку державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами,зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину , мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з даних матеріалів справи встановлено, що з моменту дарування йому 1/2 частини житлового будинку №84 по вул. Селезньова в м. Коростені він правомірно володіє та користується житловим будинком, здійснює його утримання та догляд. Його право володіння та користування до теперішнього часу ніким не оспорювалось. На підставі ст. ст. 10,11,60,214-215 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст.ст. 328,392 Цивільного Кодексу України,-

Outcome: approved