Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майнота просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на належний їй житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис від 22.01.2016 року № 36. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно вона заповіла [PERSON] . За життя [PERSON] належало на праві приватної власності наступне майно: -житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25.01.2002 року № 2/ 2002 , зареєстрований МБТІ 01.02.2002 року, внесено до реєстрової книги № 3 за реєстровим номером 189; -земельна ділянка площею 0,25 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.11.2014 року № 29550013. Весь час з дня смерті спадкодавця позивач фактично користується земельною ділянкою та будинком, за яким здійснював постійний догляд. Від спадщини позивач фактично не відмовлявся. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. 13.12.2018 року було відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2019 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 13.05.2019 року позивач [PERSON] подав клопотання про витребування з нотаріальної контори спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2019 року витребувано від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.05.2019 року, що надійшла до суду з Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с. 54, 55). У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] склав письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської областінадав заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис 36 (а.с. 4). За життя [PERSON] склала заповіт 12.09.1989 року, який був посвідчений виконкомом Маразліївської сільської ради народних депутатів Одеської області, відповідно до якого вона заповідала все належне їй майно [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON] , яка померла [INFO] , належало наступне майно: -житловий будинок [ADDRESS] , що належав їй на підставі свідоцтва про право власності від 25.01.2002 року № 2/2002, зареєстрованого БТІ 01.02.2002 року та внесеного до реєстрової книги № 3 за реєстровим № 189. Даний будинок складається з літ. «А» загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м.; -земельна ділянка площею 0, 25 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2014 року № 29550013, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29550132. Згідно з ч.1, ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Ч.1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги викладене, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку на спадщину, відсутні), позивач у відповідності до статті 1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, однак позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved