Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві власності належить 11/25 частини будинку 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі. У вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] мати, [PERSON] батько, [PERSON] брат, [PERSON] сестра, які понад один рік там не проживають, комунальні послуги не сплачують, не беруть участі в утриманні будинку. Перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач та інші члени сімї відповідачам не чинили. Вказує, що відповідачі виїхали до Російської Федерації на постійне місце проживання, де отримали громадянство та проживають на цей час. Факт не проживання відповідачів у квартирі з 2014 року по теперішній час підтверджується актом КСН «Азовстальський». Вважає, що відповідачі не проживають у [INFO] без поважної причини та створюють перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, та просить відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим будинком знявши їх з реєстраційного обліку. В подальшому позивачем позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку були залишені без розгляду. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились. В матеріалах справи маються нотаріально посвідчені заяви, відповідно до яких, відповідачі [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], за згодою матері, не заперечують проти задоволення позовної заяви [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та просять розглянути справу без їх участі. Представник третьої особа, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала, оскільки в матеріалах справи є підтвердження постійного проживання відповідачів на території Російської Федерації. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування 11/25 частини житлового будинку від 07 лютого 2017 року, номер 252, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] належить 11/25 будинку 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79806170. Крім того, згідно договору дарування земельної ділянки від 07 лютого 2017 року, реєстраційний номер 253, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 1412300000:01:011:0366, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, пров. ІІ Приморський, 6, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79806121. Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про кількість зареєстрованих у житловому будинку, у будинку 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно актів складених головою КСН «Азовстальський» 16 березня 2017 року, [PERSON], [PERSON], а також її діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] не проживають за адресою: [INFO], з 11.06.2014 року у звязку із виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації. Згідно довідок виданих за підписом голови муніципального утворення Гаврилівське сільське поселення, [PERSON], [PERSON], а також її донька [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані за місцем проживання за адресою: [INFO]. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Отже, з урахування визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідачі добровільно, без поважних на те причин не проживають за адресою спірного будинку понад рік. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] є власником 11/25 частини будинку 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі, а відповідачі, будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, але фактично там не проживаючи без поважних причин, перешкоджають користуванню та розпорядженню ним своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідачів таким, що втратили право користування даним жилим приміщенням. На підставі викладено,

Outcome: approved