Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.04.2000 року померла його мати [PERSON], якій на підставі свідоцтва про право власності №542 від 02.12.1998 року належала 1/3 частини квартири №61, будинку 153 по бул. Гвардійському у місті Запоріжжі. Вищезазначена квартира на праві спільної часткової власності належить відповідачам [PERSON] 1/3 частини та [PERSON] 1/3 частини. Після смерті матері [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, у звязку із необізнаністю. 11.04.2017 року позивач подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у відкритті спадкової справи за наслідками ст. 549 ЦПК України в редакції 1963 року. Враховуючи те, що після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину, шляхом спільного проживання, спільним побутом, сплати комунальних послуг, проте він не отримав свідоцтво про спадщину за законом, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири №61 будинку 153 по бул. Гвардійському у місті Запоріжжі після смерті матері [PERSON], померлої 24.04.2000 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову не заперечували. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2000 року у місті Запоріжжі померла [PERSON], свідоцтво про смерть серія І-ЖС № 136955, видане Малокатеринівською селищною радою Запорізького району Запорізької області 25.04.2000 року. Позивач є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-УР №341443, виданого Вознесенівським відділом ДРАЦС, свідоцтво про народження від 18.06.1963 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло №542, власниками квартири №61 будинку 153 по бул. Гвардійському у м. Запоріжжі в рівних частках є [PERSON] 1/3 частини, та відповідача [PERSON] 1/3 частини та [PERSON] 1/3 частини. Як вбачається з листа Департаменту реєстраційних послуг від 31.03.2017 року , за адресою: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський[ADDRESS], була зареєстрована [PERSON], [INFO] з 17.07.1963 року по день смерті. Разом із нею на момент смерті були зареєстровані [PERSON], 11.05.1967 рок ународження, та [PERSON], [INFO]. Встановлено, що при зверненні позивача із заявою до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] йому було відмовлено, оскільки він не був зареєстрований з померлою на день її смерті, що підтверджується листом приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Головного територіального управління [PERSON] від 11.04.2017 року №153/02-17. Крім того, у вищезазначеному листі зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 24.04.2000 року не заводилася. Згідно ст.ст.1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Ст.1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст.1261 ЦК України, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Таким чином, позивач має право на спадкування за законом після смерті матері, як спадкоємець першої черги. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом є такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Оскільки наданими суду доказами підтверджено право позивача на спадкування за законом, і обраний ним спосіб захисту його спадкових прав є єдиним можливим способом їх захисту, суд вважає за необхідним визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири №61 будинку 153 по бул. Гвардійському у місті Запоріжжі після смерті матері [PERSON], померлої 24.04.2000 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved