Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовними вимогами до [PERSON] , які в подальшому уточнив, про стягнення боргу за договорами позики, а саме 8500 доларів США, що еквівалентно 234 345 грн.; 24 622, 84 грн. проценти за користування грошовими коштами за договорами позики; 4 220, 48 грн. - 3% річних простроченої суми за договорами позики. Позовні вимоги мотивує тією обставиною, що 22 січня 2018 року між сторонами спору було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого відповідач позичив у позивача 4 000 доларів США та зобов`язався повернути їх до 30 січня 2018 року. Станом на 21 грудня 2018 року сума позики еквівалентно 110 280 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою. Крім того, 18 липня 2018 року між сторонами спору було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого відповідач позичив у позивача 4 500 доларів США та зобов`язався повернути їх до 18 серпня 2018 року. Станом на 21 грудня 2018 року сума позики еквівалентно 124 065 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою. Умови договорів відповідач не виконав і гроші у повному обсязі не повернув, а тому позивач просить суд захистити цивільне право і стягнути з відповідача суму основного боргу, а саме 8500 доларів США, що еквівалентно 234 345 грн.; 24 622, 84 грн. проценти за користування грошовими коштами за договорами позики; 4 220, 48 грн. - 3% річних простроченої суми за договорами позики У судове засідання представник позивача - адвокат Янчишин В.Й. не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення Всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини. Обставини справи. 22 січня 2018 року між сторонами спору було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 4 000 доларів США. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою. Відповідач зобов`язався повернути позивачу позику у такій самій сумі в строк до 30 січня 2018 року. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув. Станом на 21 грудня 2018 року сума позики у розмірі 4 000 доларів США, еквівалентно 110 280 гривень. Також, 18 липня 2018 року між сторонами спору було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 4 500 доларів США. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою. Відповідач зобов`язався повернути позивачу позику у такій самій сумі в строк до 18 серпня 2018 року. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув Станом на 21 грудня 2018 року сума позики у розмірі 4 500 доларів США, еквівалентно 124 065 гривень. Висновки Суду щодо повернення тіла позики Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договорів позики від 22 січня 2018 року та 18 липня 2018 року, позивач представив суду розписки від 22 січня 2018 року та 18 липня 2018 року, які свідчать про передачу [PERSON] у позику грошових коштів на загальну суму 8 500 доларів США, що еквівалентно 234 345 грн., згідно курсу Національного банку України станом на 21 грудня 2018 року та складається з: 4 000 доларів США, станом на 21 грудня 2018 року, еквівалентно 110 280 грн., згідно курсу Національного банку України, згідно договору позики від 22 січня 2018 року; та 4 500 доларів США, станом на 21 грудня 2018 року еквівалентно 124 065 грн., згідно курсу Національного банку України, згідно договору позики від 18 липня 2018 року. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Висновки Суду щодо стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання Позивач заявив окрему вимогу до відповідача про стягнення в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, трьох процентів річних від простроченої суми. Внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання за договором позики від 22.01.2018 року, виникла заборгованість на суму 4 000 доларів США, станом на 21.12.2018 року, еквівалентно 110 280 грн., згідно курсу Національного банку України. Три проценти річних простроченої суми за період з 31.01.2018 року по 21.12.2018 року становить, згідно розрахунку поданого позивачем, 2 945, 84 гривень. Також, внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання за договором позики від 18.07.2018 року, виникла заборгованість на суму 4 500 доларів США, станом на 21.12.2018 року, еквівалентно 124 065 грн., згідно курсу Національного банку України. Три проценти річних простроченої суми за період з 19.08.2018 року по 21.12.2018 року становить, згідно розрахунку поданого позивачем, 1 274, 64 гривень. Загальна сума трьох процентів річних від прострочених сум становить 4 220, 48 грн. та складається з 2 945, 84 грн. внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання за договором позики від 22 січня 2018 року, та 1 274, 64 грн. внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання за договором позики від 18 липня 2018 року. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Висновки Суду щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дна повернення позики. Враховуючи вище зазначені положення закону, та те, що розпискою якою відповідач [PERSON] підтвердив факт позики у позивача грошових коштів 22 січня 2018 року в сумі 4 000 доларів США, станом на 21 грудня 2018 року еквівалентно 110 280 грн., згідно курсу Національного банку України, не було передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики. Проценти за користування грошовими коштами, які відповідач отримав за договором позики від 22 січня 2018 року, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за період з 31 січня 2018 року по 21 грудня 2018 року становить 17 007, 29 гривень, що стверджується розрахунком наданим позивачем. Проценти за користування грошовими коштами, які відповідач отримав за договором позики від 18 липня 2018 року, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за період з 19 серпня 2018 року по 21 грудня 2018 року становить 7 615, 55 гривень, що стверджується розрахунком наданим позивачем. Загальна сума процентів за користування грошовими коштами становить 24 622, 84 грн. та складається з 17 007, 29 грн. процентів за користування грошовими коштами відповідно до договору позики від 22 січня 2018 року, та 7 615, 55 грн. процентів за користування грошовими коштами відповідно до договору позики від 18 липня 2018 року. Висновки суду по суті заявлених вимог. [PERSON] згідно умов договорів позики від 22 січня 2018 року та 18 липня 2018 року, суму боргу не повернув, чим порушив права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із відповідача суми боргу з урахуванням 3% річних та процентів за користування грошовими коштами. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики від 22 січня 2018 року та 18 липня 2018 року в сумі 8 500 доларів США, що еквівалентно 234 345 грн.; 24 622, 84 грн. - проценти за користування грошовими коштами за договорами позики від 22 січня 2018 року та 18 липня 2018 року; та 4 220, 48 грн. - 3% річних від простроченої суми за договорами позики від 22 січня 2018 року та 18 липня 2018 року. Крім того, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 631, 80 грн.

Outcome: approved