Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заподіяні збитки в сумі 5797 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судові витрати, обґрунтовуючи це тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 24.04.2020, у якій судом визнано винним [PERSON] , його автомобіль зазнав механічних ушкоджень. ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» частково відшкодувала позивачу вартість ремонту автомобіля у сумі 8400 грн., однак повна вартість відновлювального ремонту склала 14197 грн. Отже, різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням становить 5797 грн. (14197 грн - 8400 грн.), цю суму просить на підставі ст. 1194 ЦК України стягнути з відповідача [PERSON] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у, визначену ним, розмірі 5000 грн., яку він зазнав у зв`язку з ДТП, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні звичного образу життя, зв`язків, що внесло гірші зміни у його життя, викликало негативні переживання та спогади, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, насторогу, тривогу, потребу в уникненні аналогічних обставин, фіксованість уваги на ремонті автомобіля, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасове перебування поза межами активного соціального життя, знижений настрій, порушення сну, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки ДТП потягли витрачання часу, фізичних і душевних сил, та матеріальних ресурсів. Все це і дотепер вимагає компенсаторних можливостей задля їх подолання. 17.02.2021 позивач подав заяву про залучення співвідповідача - ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна», та у заяві про уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідачів збитки в сумі 5797 грн та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. (а.с. 69, а.с. 93). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.03.2021 задоволено клопотання позивача, залучено до участі у справі співвідповідачем ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна». Відповідач-1 [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача повністю, оскільки: надана позивачем з Єдиного реєстру судових рішень, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення не інформативна, оскільки таким чином не містить ПІП осіб та відмітку про набрання нею законної сили; позивач сам погодився на отримання від страховика (страхової компанії) суму відшкодування 8400 грн. без проведення експертизи, про що свідчить договір від 04.05.2020; суму відновлювального ремонту позивач визначив згідно акта виконаних робіт ПрАТ «Канів-Лада» від 03.08.2020 на суму 14197 грн, проте з нього не можливо встановити суму збитків, яку завдано внаслідок ДТП від 24.04.2020, можливо зазначені ремонтні роботи виконані у зв`язку пошкодженнями чи поломками автомобіля до або після ДТП; на підтвердження факту оплати ремонту позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру, проте не підтверджено, що виконавець робіт - ПрАТ «Лада-Канів» є суб`єктом господарювання; позивач не надав докази спричинення йому моральної шкоди, не обґрунтував та не довів розмір моральної шкоди, а сам факт ДТП не є беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідач-2 ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» у відзиві на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке: 24.04.2020 позивач повідомив відповідача-2 про ДТП, що сталася 24.04.2020, в той же день представник відповідача-2 здійснив огляд транспортного засобу ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, за результатами якого був складений Акт огляду транспортного засобу 2300305327. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 № 1961-IV, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Після узгодження з позивачем розміру страхового відшкодування, 04.05.2020 між позивачем та відповідачем-2 укладено договір про врегулювання страхового випадку №2300305329 за договором ОСЦПВ №АО/4588769 від 03.01.2020, відповідно до п. 2.1. якого сторони не наполягають на проведенні оцінки/експертизи пошкодженого ТЗ; згідно п. 2.2. Договору, страховик здійснює виплату страхового відшкодування без проведення оцінки/експертизи пошкодженого ТЗ, у тому числі шляхом перерахування коштів на рахунок погодженого СТО/особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого ТЗ; відповідно до п. 2.3. Договору, розмір страхового відшкодування за подією, що сталася 24.04.2020 є остаточним, складає 8400,00 грн. та перегляду не підлягає. Відповідач на виконання Договору виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 8400 грн., про що зазначено у позовній заяві. Відповідно до п. 6 Договору, після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування в зазначеному розмірі та у встановлений цим договором строк, обов`язок страховика з врегулювання вимог заявника про виплату страхового відшкодування за подією вважається виконаним у повному обсязі і належним чином. Сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначені умов договору. Договір є обов`язковим до виконання (ст. ст. 627, 629 ЦК України). У пункті 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, відповідач-2 повністю виконав зобов`язання перед позивачем та відшкодував в установленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП; просить справу розглянути у відсутності представника відповідача-2. У судових засіданнях позивач та його представник просили задовольнити позов. Представник відповідача-1 у судовому засіданні від 17.02.2021 повністю заперечив проти позову, вважав, що відповідач [PERSON] не є належним відповідачем за вимогою про стягнення матеріальної шкоди (збитків), оскільки його відповідальність як власника наземного транспортного засобу застрахована, а ліміт страхової суми на одного потрепілого згідно полісу відповідача-1 був достатній для повного відшкодування страховою компанією збитків позивача. Позивач сам погодився на отримання від страховика (страхової компанії) відшкодування в сумі 8400 грн. без проведення експертизи, про що між позивачем та відповідачем-2 укладено договір від 04.05.2020. Позивач не надав докази спричинення йому моральної шкоди, не обґрунтував та не довів розмір моральної шкоди, а сам факт ДТП не є беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди. У судове засідання 13.10.2021 сторони та їх представники не з`явились, подали заяви про завершення розгляду справи без них. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, матеріалами цієї справи та справи № 697/837/20 про адміністративне правопорушення підтверджено, що 24.04.2020 об 11 год. 00 хв. в м. Каневі по вул. Енергетиків, Черкаська область при виїзді на круговий рух з вилиці 206 Дивізії [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , не оцінив дорожню обстановку та не обрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, в результаті чого т/з отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до страхового полісу №АО/4588769/2410/20, строк дії якого з 17.01.2020 по 16.01.2021, власник транспортного засобу ВАЗ 21043-20, номерний знак [NUMBER] - [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність в ПрАТ «СК «Провідна» за шкоду, заподіяну майну в межах ліміту на одного потерпілого 130 тисяч гривень (а.с. 63). 04.05.2020 [PERSON] (позивач у справі, заявник за договором) та Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Провідна» (відповідач-2, страховик за договором) уклали договір про врегулювання страхового випадку №2300305329 (номер претензії/страхової справи) за договором ОСЦПВ №АО/4588769 від 03-01-2020р. (а.с. 13), предметом якого є врегулювання страхового випадку за договором ОСЦПВ №АО/4588769 від 03-01-2020р., а саме за подією: ДТП, яка сталася 24 квітня 2020 року та в результаті якої було пошкоджено ТЗ заявника ВАЗ 21063 держ. номер [NUMBER] (п. 1 договору). Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору, сторони не наполягають на проведенні оцінки/експертизи пошкодженого ТЗ. Згідно з п. 2.3. Договору, розмір страхового відшкодування за подією, зазначеною в п. 1 цього договору, є остаточним, складає 8400,00 грн та перегляду не підлягає. Позивач отримав від відповідача-2 відшкодування в погодженій ними сумі 8400 грн., що не заперечується сторонами. Позивач на підставі рахунка ПрАТ «Канів-Лада» № 36 від 30.04.2020 сплатив за надані послуги по ремонту автомобіля 14197 грн. на підставі квитанції до прибуткового касового ордера від 03.08.2020 (а.с. 12). Позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідачів решти суми - 5797 грн. між витраченою ним на ремонт автомобіля (14197 грн.) і сумою отриманого відшкодування від страховика (8400 грн.) посилається на приписи норми ст. 1194 ЦК України. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом з полісу №АО/4588769/2410/20 відповідача-1 [PERSON] , ліміту страхової виплати за шкоду, заподіяну майну було достатньо для відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю позивача [PERSON] . Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як вбачається з п. 2.1.-2.3. договору від 04.05.2020 про врегулювання страхового випадку №2300305329 (номер претензії/страхової справи) за договором ОСЦПВ №АО/4588769 від 03-01-2020р, укладеного між [PERSON] (позивачем) та ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» (відповідач-2), сторони дійшли згоди щодо розміру відшкодування за страховою подією в сумі 8400 грн. без проведення оцінки/експертизи. Отже, позов як до відповідача-1 так і відповідача-2 в частині стягнення решти матеріальної шкоди в сумі 5797 грн. не підлягає задоволенню, так як позивач і відповідач-2 (страховик) домовились про суму відшкодування 8400 грн. за цією подією, про що уклали договір від 04.05.2020, який є добровільним та виконаним, відповідає Закону, а ліміт відповідача-1 (страхувальника) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, не був обмежений цією сумою, а становив 130000 грн., тобто вимоги й до відповідача-1 (страхувальника) про стягнення матеріальної шкоди є безпідставними. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Право особи на відшкодування моральної шкоди, перш за все, гарантується Конституцією України (ст.ст. 32, 56, 62). Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина відповідача-1 [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів - автомобіля позивача встановлена постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2020 у справі №697/837/20, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду не була оскаржена у встановлений Законом строк та набрала законної сили. Позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн., обгрунтовуючи душевними стражданнями та нераціонально витраченим часом, тимчасовою неможливістю користуватися автомобілем, порушенням його способу життя, у зв`язку із пошкодженням його майна (автомобіля) внаслідок протиправних дій винної у ДТП особи. Відповідач-1 у відзиві на позов посилався, що позивачем не надані докази спричинення йому моральної шкоди, позивач не обґрунтував та не довів розмір моральної шкоди, а сам факт ДТП не є беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Враховуючи ті докази, які були подані позивачем, вимоги законодавства, час ремонту автомобіля (більше трьох місяців), відсутність тяжких наслідків, суд дійшов висновку, що позивач зазнав моральну шкоду, яка була йому завдана неправомірними діями відповідача -1, проте в розмірі 1000 грн. Оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не покладає на страховика обов`язку відшкодування моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням майна третій особі, то у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача-2 слід відмовити. Отже, позов до відповідача-1 підлягає частковому задоволенню, в сумі 1000 грн. моральної шкоди. У позові до відповідача-2 слід відмовити повністю. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов до відповідача-1 задоволено частково на суму 1000 грн. моральної шкоди, що становить 9,26 % від ціни позову (5797 грн. матеріальної шкоди + 5000 грн. моральної шкоди = 10797 грн.),а позивачем понесений судовий збір в сумі 840 грн., то з відповідача-1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 77,80 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial