Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Лисичанської міської ради у Луганській області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною. Позовні вимоги мотивує тим, що в період з 30.09.2003 року по 23.09.2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з відповідачкою. Вказує, що після розірвання шлюбу відповідачка разом з їх сином почали мешкати окремо в звязку з чим у його спілкуванні з сином виникли перешкоди, які створюються відповідачкою та проявляються в ненаданні йому можливості спілкуватися з сином, піклуватися про нього та надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Такі дії відповідачки свідчать про порушення його прав на спілкування з дитиною, участь в вихованні сина, а також про порушення прав дитини, яка потребує спілкування з батьком. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обовязку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 153 СК України батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобовязаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. А тому просить зобовязати відповідачку [PERSON] не чинити йому перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; встановити йому [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] способи участі: систематичні побачення з дитиною щосуботи, кожного тижня з 08.00 год. до 20.00 год. без присутності матері [PERSON], побачення з дитиною на день її народження та під час шкільних канікул щодня з 09.00 год. до 13.00 год. без присутності матері [PERSON]. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто Службу у справах дітей Черкаської міської ради. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча про день, час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. 14.11.2016 року позивач подавав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій одночасно вказував, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково та просили встановити позивачу порядок його участі у спілкуванні та вихованні дитини - [PERSON], [INFO] згідно запропонованого ними графіка, а саме: кожного серпня місяця відповідного року протягом чотирнадцяти днів за місцем проживання батька - [PERSON]; щодня в період з 20 по 30 травня відповідного року з 13.00 год. до 18.00 год. за місцем постійного проживання та навчання дитини; щодня в період з 11 по 15 липня відповідного року з 12.00 год. по 18.00 год. за місцем постійного проживання та навчання дитини; щодня під час осінніх шкільних канікул відповідного року за місцем проживання батька - [PERSON]. Також просили визначити, що спілкування [PERSON] з сином - [PERSON], [INFO] згідно запропонованого Графіка може відбуватися за відсутності матері, але з обовязковим її повідомленням про місце такого спілкування. В задоволенні позовних вимог в частині зобовязання [PERSON] не чинити позивачу перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] просили відмовити, оскільки відповідачкою такі перешкоди ніколи не чинилися і не чиняться, а навпаки відповідачка під час шкільних канікул приїзджала разом з сином до своїх батьків в м. Лисичанськ та надавала можливість батькові дитини спілкуватися разом з сином. Також просили врахувати, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що позивачка коли-небудь чинила такі перешкоди чи буде їх чинити в майбутньому. В судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради, за довіреністю [PERSON], просила винести рішення, яке б якнайбільше відповідало інтересам дитини. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON], її представника [PERSON], представника третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2003 року по 23.09.2014 року, який було розірвано рішенням Лисичанського міського суду. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з разом з відповідачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини [PERSON] проживає в [INFO]. Тобто на даний час батьки дитини проживають в віддаленій одна від одної місцевості, що утруднює спілкування батька з дитиною, домовленості між сторонами про таке спілкування не досягнуто. Тож між сторонами існує спір з приводу визначення способу участі одного з батьків, який проживає окремо від дитини у вихованні дитини, що регулюються положеннями \~Сімейного кодексу України\~та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Право на виховання дитини - це особисте немайнове право батьків. Воно є таким, що тісно пов'язане з особою. Батьки не можуть бути позбавлені цього права не інакше як за рішенням суду. Право батьків на виховання дитини включає: право на особисте виховання; право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; право вимагати невтручання у здійснення батьками права на виховання дитини (ст. 5 СК України); право на захист порушеного права на виховання дитини (ст. ст. 18, 158, 159, 162, 163 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, зобовязані також піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України відповідає світовим стандартам захисту прав дитини. Стаття 9 Конвенції про права дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю. Аналогічні положення містяться у ст. ст. 14, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обовязків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоровя одного з них, з них, зловживання алкогольними напоями чи наркотичними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. В судовому засіданні встановлено, що сторони в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо участі батька, який проживає на віддаленій відстані від відповідачки та дитини, у спілкуванні з неповнолітнім сином, що порушує права батька на спілкування з дитиною та права дитини на спілкування з батьком. Пунктом 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року передбачено обовязок держав-учасників поважати право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року передбачено що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. А тому, виходячи із вищенаведених норм, для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за необхідне визначити графік побачень позивача [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Визначаючи графік побачень і спілкування [PERSON] з сином, суд виходить з того, що позивач є здоровою, працездатною людиною, бажає брати участь у вихованні свого сина та враховує те, що відповідачка не заперечує проти такого спілкування батька з дитиною, однак просить визначити такий графік, який найбільш би відповідав інтересам самої дитини. Також суд враховує те, що малолітній [PERSON] проживає від батька на віддаленій території, навчається в 2-ому класі Черкаської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 22, займається в Федерації Кіокушин карате три рази та в групі з плавання «Тритон» два рази на тиждень, відвідує секцію футбол два рази на тиждень, бере участь в змаганнях та олімпіадах, а тому виходячи із інтересів дитини вважає за необхідне визначити позивачеві наступний Графік зустрічей з дитиною: - кожного серпня місяця відповідного року протягом чотирнадцяти днів за місцем проживання батька - [PERSON]; - щодня в період з 20 по 30 травня відповідного року з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем постійного проживання та навчання дитини; - щодня в період з 11 по 15 липня відповідного року з 12.00 год. по 18.00 год. за місцем постійного проживання та навчання дитини; - щодня під час осінніх шкільних канікул відповідного року за місцем проживання батька - [PERSON]. Також суд вважає за необхідне визначити, що спілкування [PERSON] з сином - [PERSON], [INFO] згідно визначеного Графіка може відбуватися за відсутності матері, але з обовязковим її повідомленням про місце такого спілкування. Разом з тим, відповідно до\~ст. 155 СК\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Визначаючи спосіб участі батьків у вихованні дитини закон встановлює необхідність врахування інтересів та бажань самої дитини (ч. 7, 8 ст.7, ч. 4 ст.150, ч. 2 ст.155, ч. 2 ст. 159 СК). Частиною третьою\~ст.11 Закону України від 26.04.2001р. №2402-III «Про охорону дитинства»\~передбачено, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 2\~ст. 12 Закону №2402-III\~виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Різноманітність життєвих обставин, що обумовлені особливостями реалізації та розвитку соціальних відносин, зумовлює необхідність врахування можливості відхилення від встановленого судом графіку побачень з дитиною. За таких обставин, суд вважає за необхідне при визначенні графіку побачень позивача з дитиною обовязково враховувати обставини, які можуть виникнути (бажання дитини, стан її здоров'я, стан здоров'я сторін т.і.), щоб дні побачень з позивачем не обмежували дитину у можливості реалізації її особистих здібностей та задоволення її потреб. Стосовно вимог про зобовязання відповідачки не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, узгоджувати з позивачем питання, що стосуються навчання, виховання і лікування дитини, то суд зауважує, що ці вимоги є необґрунтованими. Зобовязання відповідачки не чинити перешкоди випливає із визначеного судом графіку побачень з дитиною, якого з огляду на обовязковість судових рішень, відповідачка зобовязана буде дотримуватись. Натомість таке зобовязання виникатиме після набрання рішенням законної сили і існуватиме на підставі закону. Аналіз положень ст. 3,\~4 ЦПК, ст.ст. 15,\~16 ЦК України\~свідчить, що право на судовий захист виникає у особу у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав та законних інтересів іншою особою. Всупереч вимог\~ст.60 ЦПК\~позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачка чинила позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною чи доказів того, що вона порушуватиме судове рішення про визначення графіку побачень з дитиною, відмовляється узгоджувати з позивачем питання щодо навчання, виховання чи лікування дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі\~ст. 88 ЦПК, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача частину понесених ним судових витрат в розмірі 275 грон. 60 коп., що відповідатиме принципу пропорційності, враховуючи часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial