Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, уточненою в ході судового розгляду, в якій з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з відповідача 17409 грн. 33 коп. боргу, 1604 гривні 3% річних за прострочення строку виконання грошового зобов»язання, 10 00 гривень за завдану моральну шкоду та 4475 гривень витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в 2002 році придбав автомобіль марки «Газель» (СПВ), модель 33021-01, номер шасі (кузова) 33020020163133, зеленого кольору, 2002 року випуску, який 12.02.2015 року продав гр. [PERSON] за 1\~200 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути йому до 15.07.2015 року. Факт купівлі автомобіля відповідачем, його ціни та строку повернення боргу було зафіксовано у написаній ним розписці від 12.02.2015 року. Між позивачем та відповідачем неодноразово виникали розмови з приводу повернення боргу, однак окрім обіцянок повернути борг відповідач жодних інших конкретних дій в цьому плані не вчиняв та кошти не повертав. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судових засіданнях 13.11.2015 року та 04.02.2016 року позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та уточненні позовній заяві. До початку судового засідання призначеного на 20.04.2016 року представник позивача [PERSON] надіслав на електронну адресу суду заяву за вх.. №ЕП-269 від 20.04.2016 року, згідно якої просить справу розглядати без його участі та участі позивача, поданий позов підтримують, просить задоволити із врахуванням поданих уточнень від 04.02.2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про причини неявки не повідомив і заяви про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності не подав. Факт належного повідомлення відповідача [PERSON] про дату, час та місце судових засідань, які відбулись 13.11.2015 року, 04.02.2016 року, 14.03.2016 року та 20.04.2016 року підтверджується рекомендованими повідомленнями із судовою повісткою, які повернулися на адресу суду із відміткою про одержання. Відповідно до ч.1 ст.224, ч.1 ст.225 ЦПК України суд визначив причини неявки відповідача неповажними, та з урахуванням думки позивача, представника позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Таким чином у судове засідання не з»явились всі учасники судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника наданих в минулих судових засіданнях, давши належну оцінку доказам по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню часткового з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] заборгував грошові кошти позивачу [PERSON] в сумі 1\~200 доларів США, що станом на 25.09.2015 року еквівалентно 27\~644 гривень 40 копійок за куплений в нього автомобіль марки «Газель» (СПВ), модель 33021-01, номер шасі (кузова) 33020020163133, зеленого кольору, 2002 року випуску, про що 12.02.2015 року написав власноручно боргову розписку, взявши на себе зобов'язання повернути кошти до 15 липня 2015 року. Однак із уточненої позовної заяви вх. №35953 від 04.02.2016 року вбачається, що відповідачем було повернуто частину боргу в сумі 500 доларів США. На даний час не повернуто кошти у розмірі 17\~409 гривень, і саме цю суму просить стягнути позивач. Оскільки строк виконання боргового зобов'язання давно сплив, на прохання та звернення про повернення боргу відповідач не реагує, зобов'язання у встановлений строк відповідачем не виконано, в зв'язку з чим виникла сума боргу від простроченої заборгованості, яка нарахована від основного боргу три відсотки річних за період з 16.07.2015 рік по час часткового повернення суми боргу, а саме 30.11.2015 року, що складає 138 днів та з 01.12.2015 року по 04.02.2016 рік ще додаткових 65 днів, що в сумі дорівнює 203 дні, а отже в арифметичному розрахунку становить 1\~604 гривні. Судом перевірено і прийнято до уваги представлені позивачем розрахунки сум, які підлягають до стягнення, як такі, що проведені фахово. Відповідно до\~Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. А тому, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що\~\~обсяг фізичних та душевних страждань позивача є голослівними і нічим не доведеними. Суду не надано жодних доказів про те, що внаслідок дій відповідача позивач звертався до лікарів і його психологічний чи фізіологічний стан здоров'я погіршився. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а відтак, вважає, що стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 гривень не підлягає стягненню у зв'язку з їх недоведеністю. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~регламентує, що зобовязання повинно виконуватись належним чином. Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України - за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно частини 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що відповідач свої зобов`язання за договорами позики щодо повернення грошових коштів за придбаний автомобіль у визначений термін не виконав, суд прийшов до висновку, що позивач має право вимагати повернення боргу у розмірі 17409 грн. 33 коп. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1604 гривні. У відповідності до ст. 88 ЦПК України у зв»язку із звільненням позивача від сплати судового збору підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору. Крім того, із врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4475 гривень, оскільки такі документально підтверджені, а саме актом прийняття-здавання згідно Договору від 15 вересня 2015 року з виконання робіт по наданню правової допомоги [PERSON], розрахунком фактичних витрат з надання правової допомоги та копією квитанції №1014742/12 від 03.12.2015 року.

Outcome: approved