Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 15.04.2006 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 195. В обґрунтування позову зазначив, що 15 квітня 2006 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 195, від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначив, що сімейне життя з відповідачем останнім часом не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. У звязку з чим, вони припинили між собою фактичні шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Також позивач зазначив, що відповідач виїхала до іншого чоловіка, залишивши дитину йому, яка в подальшому буде проживати разом з ним (батьком). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Строк на примирення просив не надавати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, при цьому надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що погоджується на розірвання шлюбу, проте не погоджується з викладеними позивачем у позовній заяві фактами, та в обгрунтування пояснень зазначила, що вона припинила спільне проживання із чоловіком (позивачем) через сварки, скандали та погрози, які звучали на її адресу та не бажання в подальшому терпіти моральний тиск, який на неї чинився з боку позивача та його родичів. Крім того, зазначила, що вона (відповідач) працює повний робочий день, у тому числі і в нічні зміни, здає випускну сесію у вищому навчальному закладі, тому донька завершувала навчання у школі, за місцем колишнього проживання їх родини, по вул. Тамбовській, 10 в м. Кіровограді, що зумовило те, що кілька ночей на тиждень донька ночує у батька (позивача), а у вихідні у неї (відповідача). Домовленості щодо проживання дитини з позивачем не існує, ніякої особистої матеріальної допомоги батько дитині не надає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, та не заперечувалося сторонами по справі, що сторони зареєстрували шлюб 15 квітня 2006 у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 195, та повторно видано свідоцтво про шлюб 23 лютого 2011 року серії 1-ОЛ № 050755, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, більше року проживають за різними адресами, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач та відповідач зазначили відсутність взаєморозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, втрату почуття любові та поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, та їх малолітньої дитини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. При цьому, судом відзначається, що заявлені позивачем вимоги про відновлення відповідачу після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища «Богачук» не підлягають задоволенню, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, не є способом захисту порушеного права, та не є матеріально-правовою вимогою, яку позивач може предявити до відповідача шляхом предявлення позову. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Окремо, судом відзначається, що між сторонами фактично існує спір щодо виховання та утримання їх малолітньої дитини, оскільки позивач в позові зазначив, що питання щодо утримання доньки та визначення її місця проживання з відповідачем вирішено, дитина залишається проживати з ним (позивачем), в той час як відповідач в судовому засіданні та поясненнях зазначила, що домовленості щодо місця проживання дитини не існує, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, який (спір) може бути вирішено сторонами шляхом пред'явлення позову в іншому позовному провадженні способами захисту цивільних прав та інтересів, які передбачені положеннями СК України. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, разом з тим, позивач просив залишити судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. по фактично понесеним. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved