Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд визнати відповідача особою, яка втратила право проживання та користування жилими приміщенням за адресою: м.Харків,вул.Молодіжна, 145 та зняти її з реєстраційного обліку за даною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач є його донькою. Будинок належить йому на праві власності. Дочка [PERSON] проживає разом з ним за вищезазначеною адресою. Проте, ніколи не проживала в спірному будинку, і у даний час мешкає за зазначеною адресою зі своєї сім»єю. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає тим самим утворює перешкоди у користуванні будинком, не сплачує комунальні послуги та не проводить будь-яких робіт по догляду за будинком. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що відповідач не має власного житла, на даний час народила дитину і перебуває у відпустці по догляду за нею. Мешкає за різними адресами, частіше за все з батьками чоловіка. У спірному будинку вона не проживає з поважних причин, оскільки її не пускають жити там її батько [PERSON] та його батьки, які там мешкають, посилаючись на те, що в будинку не має місця для проживання. Проте, кімнату в будинку останні здають в оренду малознайомим людям. Представник 3-ї особи в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до вимог ст.72 Житлового кодексу України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] згідно витягу з Реєстру права власності на нерухоме майно належить на праві приватної власності 2/8 частини житлового будинку № 145 по вул.Молодіжній в м.Харкові. Відповідно до довідки адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Ці обставини визнані сторонами по справі. З пояснень учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що житловому будинку № 145 по вул.Молодіжна в м.Харкові є три житлові кімнати, одну з яких займає [PERSON], іншу [PERSON], а третю дві знайомі [PERSON], які є переселенцями з зони АТО. [PERSON] не проживає за даною адресою, оскільки, як пояснив позивач та його мати [PERSON] у будинку не має місця де жити відповідачці, крім того, вона буде заважати їм, оскільки [PERSON] хворіє та потребує допомоги, а [PERSON] з малолітньою дитиною буде перешкоджати їм користуватись будинком та може викликати психологічний стрес у мешканців будинку, оскільки за дитиною потрібен постійний догляд. Ключі від спірного будинку [PERSON] ніколи не давались та не будуть надані, оскільки вона може прийти провідати рідних і їй відкриють двері. Коли [PERSON] на початку травня 2015 року приїхала з речами та дитиною з проханням пустити її жити у будинок, їй було відмолено у цьому, оскільки їй не має місця у будинку. Таким чином, суд вважає, що під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з поважної причини і не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Що стосується пояснень позивача та його представника, що відповідач перешкоджає користуватись будинком, оскільки не сплачує комунальні послуги та не проводить роботи по догляду за будинком, то суд вважає ці твердження безпідставними, оскільки вони не доведені під судового розгляду справи. На підставі викладеного, суд вважає, що є підстави вважати, що відповідач не користується спірним домоволодінням з поважних причин, отже, не втратив право користування цим житлом.

Outcome: dismissed