Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. В обґрунтування позову вказує, що 25.01.2011 року між ним (позивачем) та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до умов якого він (позивач) передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 8\~000 дол. США. Сума позики, встановлена в договорі, була отримана [PERSON] в повному обсязі при підписанні даного договору. Відповідно до Договору позики відповідач зобов`язався повернути йому (позивачу) таку ж суму грошових коштів, а саме 8\~000 дол. США не пізніше 25.01.2016 року. Також вказує, що 24.01.2016 року між ним та [PERSON] була укладена Додаткова угода №1 до Договору позики від 25.01.2011 року, відповідно до умов якої вони (сторони) змінили дату повернення позики та домовилися, що позика має бути повернута не пізніше 24.01.2019 року. Однак, після спливу обумовленого строку повернення боргу відповідач [PERSON] борг йому не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А тому, просить стягнути з та [PERSON] на його користь борг за Договором позики від 25.01.2011 року в розмірі 8\~000 дол. США. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального судового провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] борг за Договором позики від 25.01.2011 року в розмірі 8\~000 дол. США. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подавав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 25.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 8\~000 дол. США., а останній отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 25.01.2016 року (а.с. 10). Також 24.01.2016\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] була укладена Додаткова угода №1 до Договору позики від 25.01.2011 року, відповідно до умов якої сторони змінили дату повернення позики та домовилися, що позика має бути повернута не пізніше 24.01.2019 року. Всі інші умови договору залишилися незмінними. Як вбачається із матеріалів справи, в строк обумовлений Договором позики від 25.01.2016 року та Додаткової угоди до нього від 24.01.2016 року, а саме в строк до 24.01.2019 року відповідач [PERSON] борг позивачу [PERSON] не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] \~свої зобов`язання\~за Договором\~позики від\~25.01.2011\~року не\~виконав та\~не повернув\~позивачу позику\~в строк,\~вказаний в\~Договорі,\~а саме\~до 24.01.2019\~року,\~тому суд\~приходить до\~висновку про\~задоволення позову\~ [PERSON] \~та стягнення\~із відповідача\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~боргу за\~Договором позики\~від 25.01.2011\~року в\~розмірі 8\~000\~дол.\~США. Також суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 2\~106 грн. 16 коп., виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом, в додатку до позовної заяви, надав копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії ААІ (а.с. 6), з якого вбачається, що він є інвалідом 2-ої групи, і відповідно він є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов [PERSON] про стягнення боргу задоволено на загальну суму 8\~000 дол. США, еквівалентом якої є 210 616 грн., відповідно судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь держави складає 2\~106 грн. 16 коп. (сума судового збору визначена Законом України «Про судовий збір» до сплати за подання позову до суду фізичною особою). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved