Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, набутого в період шлюбу та визнання права власності на ? частину житлового приміщення. В обґрунтування позову вказує, що з 14 липня 2001 року по 24 травня 2013 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають від шлюбу неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Під час шлюбу 20 лютого 2002 року вони придбали за спільні кошти квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], яка була зареєстрована на відповідача. Позивач просить визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним прав власності на ? частину квартири. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю просить задовольнити позов. В судове засідання відповідач не з'явилася, надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, проти його задоволення не заперечує. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - копія паспорту позивача /а.с. 7/, згідно якої підтверджується його місце реєстрації; - лист ОКП «Дніпродзержинське БТІ» /а.с. 9/, згідно якого підтверджується належність квартири дата реєстрації права власності на відповідача; - свідоцтво про одруження, рішення суду /а.с. 10, 19/, згідно яких підтверджується перебування у шлюбі сторін по справі з 14 липня 2001 року по 24 травня 2013 року; - свідоцтво про народження /а.с. 11/, згідно якого підтверджується, що сторони мають неповнолітню дитину; - копія технічного паспорту на будинок /а.с. 12-13/, згідно якого підтверджується право власності на будинок відповідача та технічна характеристика будинку; - звіт про оцінку вартості майна /а.с. 14-18/, згідно якого підтверджується вартість спірного майна; - договір купівлі продажу квартири /а.с. 20/, згідно якого підтверджується придбання квартири в період шлюбу та реєстрація право власності на квартиру на відповідача; В судовому засіданні встановлено: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2001 року по 24 травня 2013 року, мають від шлюбу неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Під час шлюбу 20 лютого 2002 року вони придбали за спільні кошти квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], яка була зареєстрована на відповідача. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 3 ЦК України одним з принципів цивільного права є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 68 СК України Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 60, 70 СК України N 2947-III, 10.01.2002 передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку, що виходячи з аналізу зазначених норм, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Оскільки квартиру придбано в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, чого сторонами не заперечувалося, доказів на спростування цього факту суду не надано. На підставі ст. 60, 68, 70, 71, 72 СК України, 3 ЦК України,

Outcome: approved