Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні частини житлового будинку по вул. Нижнє Гиївській 128/1, в м. Харкові, шляхом визнання його колишньої жінки - [PERSON] та сина [PERSON], такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням, та просив примусово зняти їх з реєстраційного обліку за адресою м. Харків, .вул. Нижнє Гиївська 128/1. В обґрунтування своїх вимог посилалався на те, що йому на праві власності належить домоволодіння за адресою м. Харків, вул. Нижнє Гиївська 128/1. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі. Однак з дня реєстрації та до теперішнього часу його колишня жінка [PERSON] та син [PERSON] у вказаному домоволодінні не проживають, за комунальні послуги не сплачують, не приймають участь в налагодженні побуту, не дбаюсть про майно та не недають допомоги на підтримку в належному стані території. Порушення прав власника полягає у наявності реєстрації у квартирі відповідачів , які фактично проживають за іншою адресою, добровільно з реєстрації не знялися, та позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, та позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Зазначає, що відповідачі втратли право користування житловим приміщенням та підлягають примусовому зняттю з реєстрації. Копія ухвали про відкриття провадження по справі , копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачам [PERSON] та [PERSON] за останнім відомим місцем її реєстрації, як то передбачено ст. 128 ЦПК України. Крім того, відповідача [PERSON]\~ було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду. \~\~\~\~ Відповідачі [PERSON] та [PERSON]А в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк не подали до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомлені належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. \~\~ У відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. \~ Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~ Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319. 321 ЦК України). Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, \~спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, право користування житлом має речово-правовий характер та на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні може бути припиненим. Як свідчать матеріали справи, позивач є власником частини будинка за адресою м. Харків, вул. Нижнє Гиївська 128/1 на підставі Договору купівлі-продажу НЗ-570 від 29.06.1995р. Відповідач [PERSON], 09.02.1996 року була зареєстрована за адресою [INFO]. Відповідач [PERSON], 12.03.2009 року був зареєстрований за адресою [INFO]. Відповідачі по справі з 2009 року не проживають за місцем реєстрації. Це підтверджується поясненнями свідка. Так, свідок [PERSON]., яка проживає по сусідству з 2000 року, та знайомий також із позивачем, знає відповідачів [PERSON], [PERSON] Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] за адресою м. Харків, вул. Нижнє Гиївська 128/1.,з 2009 року не проживають за вказаною адресою, оскільки з того часу їх не зустрічав. Таким чином, відповідачі тривалий час не проживають за адресою реєстрації, однак в добровільному порядку вони не знявлися з реєстрації, чим поришли право власника на вільне володіння користування та розпорядження майном, а саме домоволодінням, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Нижнє Гиївська 128/1. За викладених обставин позовні вимоги про визнання [PERSON], [PERSON], такими що втратили право користування житловим приміщенням знайшли своє підтвердження виходячи з матеріалі справи, в звязку з чим підлягають до задоволення. Питання щодо примусового зняття відповідача з реєстрації безпідставне, оскільки характерною рисою примусового виконання є участь державної виконавчої служби, що у даних правових відносинах не передбачено. Крім того, відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Так ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р., наголошує, що права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, суд вважає за необхідне зазначити, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Outcome: partial