Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що знаходився у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Підприємство комунальної власності» (далі КП «ПКВ») та наказом № 741-к від 31.07.2019 року його з 31.07.2019 року було звільнено з підприємства за угодою сторін. Але КП «ПКВ» не було проведено остаточного розрахунку з позивачем в день його звільнення та не було виплачено усіх сум, що належать позивачу, а саме заробітної плати у розмірі 59224,66 грн.. Оскільки КП «ПКВ» не сплатив позивачу при звільненні належну йому заробітну плату, позивач зазначає на те, що має право на стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та просить стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки розрахунку у розмірі 1145548,80 грн.. Ухвалою суду від 16.03.2021 року позовна заява залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків. 23.03.2021 року позивач недоліки позову усунув та ухвалою суду від 23.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутністю, про що зазначив у позовній заяві (а.с.3). Відповідач Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, причини неявки не повідомив, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою пошти про невручення повістки адресату (а.с.20), відзиву на позов, а також будь-яких інших заяв або клопотань КП «ПКВ» до суду не надавав. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, те що відповідач не з`явився у судове засідання та причини неявки не повідомив, суд, відповідно до ст.280\~ЦПК України, в даному випадку ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В даному випадку судом здійснюється заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у Комунальному підприємстві «Підприємства комунальної власності» на посаді головного інженера з 28.09.2018 року по 31.07.2019 рік. Згідно наказу №741-к від 31.07.2019 року позивача було звільнено з підприємства, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін (а.с.8). Підприємством не було проведено остаточних розрахунків з позивачем при звільненні. Відповідно до довідки №01-15/1028-02 від 31.07.2019 року, борг КП «ПКВ» по заробітній платі перед [PERSON] складає 61064,66 грн. (а.с.9). Позивачу 10.11.2020 року було виплачена частина заробітної плати у розмірі 1840 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки (а.с.10), таким чином залишок заборгованості складає 59224,66 грн.. Позивачем у позові не ставиться вимога щодо стягнення вказаної заборгованості. Таким чином відповідачем порушено право позивача на отримання розрахунку після звільнення. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно із\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, вважаючи обґрунтованою вимогу [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми виходячи з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою КМУ від 08.02.1995 № 100\~(далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п. 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Позивачем у позові приведений розрахунок (а.с.2), який судом не може бути прийнятий в якості належного та допустимого доказу при ухваленні рішення, виходячи з наступного. Так, позивач, розраховуючи середню зарплатню за затримку виплати при звільненні, множив середньоденний заробіток на кількість календарних днів затримки, але відповідно до Порядку нарахування середнього заробітку за затримку розрахунку, середній заробіток обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді, а не календарних як зазначив позивач. Крім того, позивачем вказаний період затримки розрахунку при звільнення з 31.07.2021 року по 30.04.2021 рік. Як роз`яснено у п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Отже, кінцем періоду за який підлягає стягненню середній заробіток на користь позивача є дата ухвалення рішення 26.04.2021 рік. Таким чином період затримки становить з 31.07.2019 року по 26.04.2021 рік включно, та складає 437 робочих дні. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 1789,92 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 437 (робочі дні затримки розрахунку) = 782195,04 грн. без врахування утримання податку та інших обов`язкових платежів. Таким чином вимога щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні підлягає частковому задоволенню, та суд вважає необхідним стягнути з відповідача КП «ПКВ» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 782195,04 грн., без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача були задоволені частково у розмір 782195,04 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 7749,92 грн..

Outcome: partial