Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, мотивуючи позовні вимоги тим, що йому 48 років і він ніде не працює. Має повнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.02.2013 року, по справі №2-2885/12, було змінене рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 17.07.2014 року, з нього було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 800,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.12.2018 року по справі №727/11752/18, було збільшено розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] до 1500,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10.06.2019 року по справі №727/5417/19 було стягнуто аліменти на його повнолітню дитину на період навчання в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2019 року, але не більше, як до досягнення ним 23-річного віку. Всі роки він виплачував аліменти на сина, цікавився його життям і як міг брав участь у його вихованні, навчанні і розвитку. Після нервового напруження під час останнього судового розляду справи про стягнення аліментів на його повнолітнього сина, в нього погіршився стан здоров`я, діагностовано цукровий діабет, та як результат втрата працездатності, різко погіршився матеріальний стан. Оскільки він добросовісно сплачував аліменти на утримання неповнолітнього, а потім і повнолітнього сина, [PERSON] , і йому зараз не вистачає коштів на лікування, він змушений звернутися до суду з проханням призначити йому виплату аліментів в сумі 3000,00 грн. щомісячно. Посилаючись на норми законодавства, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] та в його інтересах представник, адвокат Дороган І.Г. подали до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивач, як батько ніколи участі не брав у вихованні сина - відповідача, а навпаки ухилявся від сплати аліментів, тобто ухилявся від батьківського обов`язку по утриманню сина. У відповідності до ухвали суду від 04.05.2020 року позовна заява була залишена без руху та надано строк для виправлення недоліків у 5-ти денний термін, з дня отримання копії даної ухвали, проте недоліки було випралено частково. Ухвалою суду від 15.05.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в його відсутність; не заперечував у випадку неявки відповідача в судове засідання проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] та в його інтересах представник, адвокат Дороган І.Г. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом, належними доказами по справі встановлено, що у сторін під час перебування у шлюбі народився син: [PERSON] , [INFO] (а.с.76-77). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.02.2013 року (а.с.56), яке було змінено рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 17.07.2014 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 800,00 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.54-55). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.12.2018 року розмір аліментів було збільшено з 800,00 грн. до 1500,00 грн. до повноліття сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , [INFO] є студентом 2-го курсу денної форми навчання, за спеціалізацією «Міжнародні - економічні відносини» економічного факультету Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича, вартість навачння за 4 роки становить 74000,00 грн. За перший рік навчання сплачено грошові кошти в сумі 18500,00 грн. (а.с.66-70). Позивач хворіє, що підтверджується наданими оглядами ендокринолога (а.с.12-14), судинного хірурга (а.с.20) картою пацієнта, який вибув з стаціонара №15983 (а.с.21), витягом з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.22), консультативним висновком професора [PERSON] (а.с.23), проведеними обстеженнями (а.с.24-25); направленням на санаторно-курортне лікування (а.с.26), медичними обстеженнями (а.с.27-28). У відповідності до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація про доходи відсутня за період з 1 кварталу 2018 року по 3 квартал 2018 року та з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2019 року (а.с.29, 39). Відповідно до копій фотографій, та скріншотів з екрану мобільного телефону позивач сідає в автомобіль, державний номер [NUMBER] (а.с.40-46). Крім того, мати відповідача [PERSON] зверталася із заявою до Шевченківського районного суду м.Чернівці з поданням про оголошення у державний розшук боржника - позивача [PERSON] (а.с.47) та про вчинення кримінального правовопрушення за ст.164 ч.1 КК України з приводу ухилення сплати аліментів на її користь на утримання сина (а.с.48). У відповідності до розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів на утримання з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , загальний борг по виплаті аліментів станом на 23.12.2012 року становить 8841,65 грн. (а.с.59), станом на 01.10.2014 року становить 16800,00 грн. (а.с.58). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів АСВП:60891479 про стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліментів, загальний борг по виплаті аліменів станом на 23.06.2020 року становить 14032,25 грн. (а.с.57). Також, згідно повідомлення завідуючого амбулаторно-поліклінічним відділенням ПМД №2 [PERSON] , дитина [PERSON] , [INFO] станом на 01.10.2018 року потребував посезонного прийому ліків, оздоровлення в умовах стаціонару, санаторно-курортного лікування (а.с.60). Відповідач хворіє з дитинства, що підтверджується консультативним висновком від 26.03.2018 року (а.с.61), обстеженнями (а.с.62-66). Згідно з ст. 51 ч. 2 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 ч. 1 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У відповідності до ст. 202 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. В п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Вказана правова позиція щодо застосування норми права викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі №212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19). Згідно з ст. 204 ч. 1 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Стосовно факту необхідності матеріальної допомоги Верховний Суд зазначив, що необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги (постанова КЦС від 14.11.2018 у справі № 175/1508/16-ц). Такий обов`язок виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Непрацездатність пов`язується з пенсійним віком або з інвалідністю. Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки є непрацездатними, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму. Визначення потреби матеріальної допомоги батьків здійснюється судом у кожному конкретному випадку за допомогою зіставлення доходів батьків і прожиткового рівня. При цьому суд може визнати батьків такими, що потребують матеріальної допомоги як за відсутності в них засобів для нормального існування, так і за недостатністю цих засобів. Саме за таких обставин законодавець зобов`язує дітей утримувати своїх батьків, тобто надавати їм необхідну матеріальну допомогу. Обидва ці фактори підлягають доведенню в судовому процесі. Відповідачем надано докази того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема ухилявся від свого обов`язку по сплаті аліментів, не давав дозвіл на виїзд його для оздоровлення за кордон, коли він був неповнолітній, про що свідчить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.01.2013 року, та рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.05.2014 року (а.с.71-75); відповідь голови батьківського запиту [PERSON] від 06.07.2020 року, згідно якого остання зазначала, що в період часу з 01.09.2007 року по травень 2018 року була головою батьківського комітету Чернівецької гімназії № 7, яка знаходиться в м.Чернівці, по вул. Достоєвського, де навчався відповідач, відповідно ні вона, ні вчителі ніколи не бачили батька [PERSON] , у шкільному закладі, він ніколи не був присутній на батьківських зборах, та ніколи не цікавився навчанням сина. [PERSON] жодного разу не був присутній на урочистих заходах у гімназії, на врученнях атестатів та грамот, та не авансував потреби дитини, пов`язані з її вихованням та розвитком здібностей. Також, факт ухилення позивачем від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання відповідача підтверджується: розрахунком розміру заборгованості по виплаті аліментів за 2014 р., за 2016 р. Крім того, відповідач на даний час є студентом денної форми навчання на платній основі, та отримує від позивача аліменти на період навчання у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, відповідно, єдиним доходом відповідача є аліменти, які він отримує від позивача, тобто аліменти що стягуються на користь сина - відповідача, позивач намагається не сплачувати, подавши позов про стягнення аліментів з сина - відповідача, що тільки підтверджує ухилення позивачем від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання відповідача. Також, позивач не належить до осіб непрацездатного віку у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не є інвалідом; позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду належних, достатніх, допустимих доказів, які б підтвердили потребу (нужденність) у матеріальному утриманні з боку повнолітнього сина, ним не надано документів, що підтверджують його матеріальний стан, зниження доходу. Таким чином, суд вважає що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька в розмірі 3000,00 грн. щомісячно слід відмовити. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 2 ч. 1 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі на користь держави в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved