Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, відповідно до вимог ст. ст. 16, 334, 363 ЦК України\~ просить суд: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1722/Б, укладений 22.07.1998 року у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі між [PERSON] та [PERSON] дійсним і визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., яка складається з: коридору 8,7 кв.м., вбудованої шафи 1,0 кв.м., кухні 8,8 кв.м., житлові кімнати 16,3 кв.м., 12,4 кв.м., ванної кімнати 2,7 кв.м., туалету 1,5 кв.м., вказуючи на те, що 22.07.1998 року між позивачем та відповідачем в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №1722/Б, згідно якого позивач купив квартиру [ADDRESS] Білгород-Дністровського району Одеської області. На час укладання договору сторонами були виконані усі умови договору, сплачена вся сума коштів за придбання житлового будинку. З дня придбання спірного житлового будинку і до теперішнього часу він мешкає в ньому, сплачує комунальні та обовязкові платежі, провів капітальний ремонт квартири, фактично володіючи нерухомістю. Восени 2017 року він звернувся до банківської установи з приводу оформлення кредиту, де при огляді документів працівники банку повідомили про необхідність через суд визнати біржовий договір дійсним і визнати право власності на квартиру, після чого він зможе отримати кредит. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1722/Б, посвідчений на Одеській товарній біржі не має юридичної сили і договір не є таким, що відбувся з підстав недотримання нотаріальної форми його укладання, проте, колишній власник придбаної квартири не бажає посвідчити його нотаріально, а він користується нею вже 19 років, провів ремонт, сплачує усі комунальні платежі, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна його заява з проханням позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить його заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.1998 року [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру № 12 за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, по вул. Шанцера, буд. 2 «а», загальною площею 51,40 кв.м., що складається з двох кімнат, житловою площею 28,7 кв.м. /л.с. 6-8/ Вказана квартира на момент продажу складалась в цілому з: 1- коридору; 2- шафи; 3,4 жилих кімнат; 5 кухні; 6 ванної; 7 туалету. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1722/Б від 22.07.1998 року, укладений та зареєстрований в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі. Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбану квартиру, є реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності під № 14-821 від 21.07.1998 року, що підтверджується відміткою у договорі. /л.с. 6-8/ Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передав відповідачу обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму, а відповідач виписався та звільнив житловий будинок, після чого [PERSON] вселився до житлового будинку. Також, [PERSON] виготовив технічний паспорт на квартиру № 12 в житловому будинку № 2а по вул. Шанцера в с.Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно з ст. 15 Закону України Про товарну біржу, зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК України, в редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК України, 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК У, 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Правовідносини між сторонами регулюються ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 22.07.1998 року, то суд з наведених підстав вважає за можливе визнати вказаний договір дійсним та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме те, що згода щодо усіх істотних умов договору, укладеного на Одеській товарній біржі сторонами була досягнута в момент укладання договору, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу № 1722/Б від 22.07.1998 року дійсним, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору в добровільному порядку, іншого способу захистити права позивача, окрім як в судому порядку не вбачається можливим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved