Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу.В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 30.10.2003 року подружжя перебувало у шлюбі, який зареєстровано Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 452. Від даного шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON], [INFO]. З відповідач та позивач фактично припинив сумісне проживання з листопада 2015 року, з цього часу подружжя проживає окремо та спільне сумісне господарство не ведуть. Причиною припинення сумісного проживання та подачі позову зумовлено тими обставинами, що відповідачка позивачу останній час сумісного проживання постійно зраджувала. До того як позивач дізнався про це, відповідачка влаштовувала безпричинно часті сварки та скандали, причину яких на той час позивач не міг розуміти. Відповідачка відносилася до позивача таким чином, щоб подружжя розпалося. В листопаді відповідачка зібрала свої ободисті речі та пішла від позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. В судовому засіданні відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки примирення вважає не можливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, 30.10.2003 року подружжя перебувало у шлюбі, який зареєстровано Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 452 (арк.с. 4). Від сумісного проживання у сторін народилася донька, [PERSON], [INFO] (арк.с. 3). Судом також встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2015року, сторони втратили почуття поваги один до одного. Враховуючи взаємовідносини, якісклалися між сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Між подружжям досягнута згода про мешкання доньки, яка після припинення шлюбу буде проживати з відповідачкою. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. З урахуванням обставин справи та вищезазначених норм права, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved