Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 20.05.2013 р. між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 25000 грн. зі строком повернення позики у три місяці. Укладений договір позики грошових коштів є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки боржником було надано розписку підписану ним власноручно. В позові зазначено, що відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання, передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує заяви позивача щодо повернення суми позики, при особистих зустрічах за участі свідків відмовляється виконувати умови позики та всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов'язань. Відповідач жодної відповіді щодо строків, коли зможе повернути грошові кошти, не надає. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач вважає, що крім повернення суми боргу, відповідач повинен сплатити три відсотки річних від простроченої суми за 158 днів прострочення, що становить 324,65 грн. Крім того, [PERSON] зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов'язання, він зазнав немало переживань та страждань з приводу того, що відповідач не має наміру повернути кошти, які належать позивачу, та надаючи таку позику [PERSON] розраховував на її повернення в строки та в розмір встановленому договором, оскільки ці кошти позивачу вкрай необхідні для власного проживання та придбання речей, в яких також потребує родина позивача. Думка про те, що кошти не будуть повернуті взагалі, або через значно тривалішій час, тримала позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі та створювали життєвий дискомфорт. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 25000 грн., грошові кошти за прострочення договору позики в сумі 324,65 грн., 4000 грн. моральної шкоди, суму витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., а також сплачений судовий збір. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій підтримав позовні вимоги, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Згідно ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] мають місце договірні відносини про надання позики. Факт укладання договору позики підтверджується копією розписки від 20.05.2013 р. (а.с. 9), згідно якої [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], отримав 25000 грн. у [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], на умовах повернення зазначеної суми до 01.09.2013 р. Згідно акту надання правової допомоги від 13.03.2014 р., укладеним з [PERSON] та квитанції від 13.03.2014 р. № 211/266, [PERSON], у зв'язку з отриманням правової допомоги було витрачено 1000 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було позичено у позивача грошові кошти на загальну суму 25000 грн., на умовах її повернення протягом трьохмісячного строку. Оскільки до теперішнього часу сума боргу не повернута, суд вбачає факт порушення зобов'язання з боку відповідача, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача суму заборгованості за договором позики в повному обсязі, три відсотки річних від простроченої суми за 158 днів прострочення, що становить 324,65 грн. (25000 грн. : 365 : 100% х 3% х 158). Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме, сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 253,24 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Поряд із вищевказаний, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано доказів того, що мали місце душевні страждання позивача, у зв'язку з порушенням виконання зобов'язання з боку відповідача. На підставі ст. 23, 207, 526, 625, 1046 ЦК України,

Outcome: partial