Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) просить визнати недійсним Договір про відступлення прав вимоги від 06.11.2019, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (ТОВ «ФК «Есаймент»). Визнати недійсним Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим №909. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №49569927 від 07.11.2019, на підставі якого було зареєстровано права іпотекодержателя за Іпотечним договором від 27.02.2007 за ТОВ «ФК «Есаймент» на квартиру трикімнатну [ADDRESS] , загальною площею 79,0 м2 Визнати протиправним та скасувати запис про іпотеку №34044784 від 27.02.2007, відповідно до якого за ТОВ «ФК «Есаймент» зареєстровані права іпотекодержателя за Договором іпотеки від 27.02.2007. Визнати протиправним та скасувати запис №4560917 від 27.02.2007, відповідно до якого зареєстроване обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна: квартири трикімнатної [ADDRESS] , загальною площею 79,0 м2 за Іпотечним договором від 27.02.2007. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» безпідставно збільшив заборгованість [PERSON] за укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] кредитним договором шляхом нарахування відсотків та штрафних санкцій поза межами строку кредитування, що суперечить вимогам, передбаченим статтями 512 і 1048 ЦК України. Зазначає про те, що 06.11.2019 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент» уклали Договір про відступлення прав вимоги, предметом якого є право вимоги цієї безпідставно збільшеної заборгованості. На думку позивача, право вимоги незаконно нарахованої заборгованості не може бути предметом договору про відступлення права вимоги, у зв`язку з чим позивач вважає Договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 06.11.2019 недійсним. Позивач вказує, що права іпотекодержателя може набути тільки особа, яка є кредитором за основним зобов`язанням, внаслідок чого просить визнати недійсним також і Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019. Викладене, на думку позивача, є підставою для застосування наслідків недійсності Договору у вигляді визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав Антипової І. В. №49569927 від 07.11.2019, відповідно до якого права іпотекодержателя зареєстровано за ТОВ «ФК «Есаймент». 18.02.2020 до закінчення підготовчого засідання представник позивача подав письмову заяву про зміну предмету позову, яка ухвалою суду в судовому засіданні 27.02.2020 була прийнята до розгляду. Представник ТОВ «ФК «Есаймент» подав відзив на позовну заяву (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що оспорюванні договори про відступлення права вимоги не суперечать нормам чинного законодавства. На думку представника ТОВ «ФК «Есаймент» додатки до договорів про відступлення прав вимоги, в яких відображені розрахунки сум заборгованості, не встановлюють обсяг прав вимоги кредитора до боржників та поручителів. У зв`язку з цим представник ТОВ «ФК «Есаймент» не погоджується з твердженнями позивача про те, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» протиправно завищило суму заборгованості [PERSON] та не мало права передавати ТОВ «ФК «Есаймент» право вимоги, якого у банку не було. За таких обставин представник ТОВ «ФК «Есаймент» вважає безпідставними і похідні позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора та записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Приватний нотаріус Антипова І.В. подала відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що усі дії нотаріусом були виконанні відповідно до вимог чинного законодавства. При укладанні договору були подані виключно оригінали документів: оригінал Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощий І.В. 27.02.2007 та зареєстрованого в реєстрі за №281;оригінал Кредитного договору № 41/02-Ф від 27.02.2007, оригінал Протоколу\~електронного аукціону\~№ ИА-ЕА-2019-03-14-000020-Ь\~від 05.04.2019 року; оригінал Договору про відступлення прав вимоги від 06.11.2019 з Додатками. Крім того, посилаючись на ст. 217 ЦК України, зазначає, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. З цих підстав просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог. У своїх поясненнях ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначає,\~що існування\~непогашеної заборгованості\~за Кредитним\~договором,\~право вимоги\~за яким\~передане відповідно\~до Договору\~відступлення,\~підтверджене рішенням\~Київського районного\~суду міста\~Харкова від\~24.12.2012\~у справі\~№2018/3499/2012,\~із змінами\~внесеними рішенням\~апеляційного суду\~Харківської області\~від 01.04.2015\~р.\~та рішенням\~Київського районного\~суду міста\~Харкова від\~19.09.2014\~у справі\~№640/5786/14-ц,\~із змінами\~внесеними рішенням\~Апеляційного суду\~Харківської області\~від 22.12.2015.\~Крім того,\~звертає увагу\~суду на\~те,\~що за\~Договором відступлення\~відступлені вимоги\~не тільки\~до [PERSON] \~за Кредитним\~договором №41/02-Ф\~від 27.02.2007\~р.,\~але й\~до інших\~осіб за\~126\~іншими кредитними\~договорами -\~про зазначене\~свідчать додатки\~до Договору\~відступлення та\~публічний паспорт\~активу,\~які містяться\~у матеріалах\~справи. Посилаючись на вимоги ст. 217 ЦК України, заперечує проти визнання недійсним договору відступлення у цілому та у задоволенні позовних вимог просить відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Орлов О.О. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі, представник відповідача ТОВ «ФК «Есаймент» - адвокат Дикий Я.П. проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував, просив відмовити в задоволенні позову. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому суд розглядає справу за їх відсутність. Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача ТОВ «ФК «Есаймент», дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.02.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (як Банком) та [PERSON] (як Позичальником) був укладений Кредитний договір №41/02-Ф (далі Кредитний договір). Відповідно до пункту 2.1. зазначеного Договору Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 100\~000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 11,0 % річних. Як визначено пунктом 3.1. Кредитного договору, видача Кредитних ресурсів за цим Договором проводиться на підставі письмової заяви Позичальника, за погодженням з Банком. Пунктом 3.2. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов`язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за Договором, до 27 лютого 2023 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок. Позичальник зобов`язується щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими Кредитними ресурсами у розмірі 521,00 долар США, згідно з Графіком зниження розміру заборгованості. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (як Іпотекодержатель) та [PERSON] (як Іпотекодавець) уклали Іпотечний договір від 27.02.2007, зареєстрований в реєстрі за №281 (далі Договір іпотеки). Згідно з пунктом 2 Договору іпотеки цей договір забезпечує повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 (далі Основне зобов`язання) на суму 100\~000,00 доларів США строком до 27 лютого 2023 року, а також процентів за користування Кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 11,0 % річних, а також неустойки за цим договором або за Основним зобов`язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Основним зобов`язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Пунктом 1 Договору іпотеки передбачено, що предметом іпотеки є квартира трикімнатна [ADDRESS] , загальною площею 79,0 м2. На підставі частини другої статті 1050 ЦК України у зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору 23.02.2012 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Київського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 24.12.2012 у справі №2018/3499/2012, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 01.04.2015, позовні вимоги задоволено частково: 1)звернено стягнення на нерухоме майно: квартиру трикімнатну [ADDRESS] , загальною площею 79,0 м2 шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, надавши АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (продажу іпотечного майна); 2)за рахунок грошових коштів, вилучених від продажу Предмета іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 у розмірі 111\~431,36 доларів США (що еквівалентне 890\~314,29 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 16.01.2012) та 1\~047\~815,04\~грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 146\~592,86\~грн., що еквівалентно 18\~347,50\~доларів США, станом на 16.01.2012; прострочена заборгованість за процентами 187\~417,86 грн., що еквівалентно 23\~457,14\~доларів США станом на 16.01.2012; строкова заборгованість за кредитом 553\~096,70\~грн., що еквівалентно 69\~225,35 доларів США станом на 16.01.2012; строкова заборгованість за процентами 3\~206,87\~грн, що еквівалентно 401,37 доларів США станом на 16.01.2012; сума простроченої заборгованості за комісією 19\~796,00 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту 147\~000,00 грн.; пеня за прострочення погашення процентів 187\~000,00 грн.; пеня за прострочення погашення комісії 18\~000,00 грн.; 3)визнано за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» право отримати в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно: квартиру трикімнатну [ADDRESS] загальною площею 79,0 м2 для укладання договору купівлі-продажу; 4)стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у сумі 2\~955,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю. У подальшому АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь Банку нарахованих процентів за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 у загальному розмірі 20\~817,99 доларів США, що еквівалентне 201\~922,01 грн за офіційним курсом НБУ станом на 03.03.2014 та 2\~070\~468,20 грн. штрафних санкцій, а також судового збору в розмірі 3\~654,00 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2014 у справі №640/5786/14-ц, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015, зазначений позов задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 у розмірі 20\~817,99 доларів США, що еквівалентне 201\~922,01\~грн. за офіційним курсом НБУ станом на 03.03.2014 і 202\~000,00\~грн., а також судовий збір\~у розмірі 3\~654,00 грн. Зазначені судові рішення набрали законної сили у встановленому законом порядку. 06.11.2019 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007. Відповідно до\~пункту 2.1\~Договору про\~відступлення прав\~вимоги від\~06.11.2019 Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та поручителів, зазначених у Додатках №12 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у Додатках №12 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеними цим Договором. Згідно з Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, який є Додатком №1 до Договору про відступлення прав вимоги від 06.11.2019, сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, право вимоги якої АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «ФК «Есаймент», складає 62 396 661,84\~грн. Ця сума включає: 1)2 164 754,18\~грн. - залишок по тілу кредиту в гривні (за курсом станом на 06.11.2019); 2)2 426 132,38\~грн. - залишок за відсотками у гривні (за курсом станом на 06.11.2019); 3)83 299,00 грн. - залишок за комісіями станом на 06.11.2019; 4)57 722 476,28\~грн. - залишок пені і штрафів станом на 06.11.2019. Також 06.11.2019 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. Відповідно до п. 2.1 цього Договору відступлення Банком Новому іпотекодержателю прав вимоги за Договором іпотеки здійснюється у зв`язку з відступленням прав вимоги за основними зобов`язаннями, визначеними у Договорі про відступлення прав вимоги від 06.11.2019. Згідно з п. 3.2 Договору про відступлення прав вимоги Банк заявляє та гарантує Новому іпотекодержателю, що на дату укладення цього Договору він має право відступити права вимоги. Відповідно до п. 3.3 Договору Новий іпотекодержатель підтверджує, що в момент укладення цього Договору отримав від Банку усі наявні в Банку документи (оригінали або копії (у разі відсутності оригіналів), що підтверджують права вимоги до Іпотекодавця. У зв`язку з укладенням Договору про відступлення прав вимоги від 06.11.2019 та Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019 державний реєстратор прав - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І.В. прийняла рішення №49569927 від 07.11.2019 про реєстрацію прав іпотекодержателя за Договором іпотеки від 27.02.2007 за ТОВ «ФК «Есаймент». Щодо позовних вимог про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги від 06.11.2019, за яким ТОВ «ФК «Есаймент» набуло прав вимоги за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно усталеної практики Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, а також у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019 у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018 у справі №404/162/17, від 03.10.2018 у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018 у справі №915/765/17, від 07.08.2018 у справі №924/16/17. У постанові від 17.10.2019 у справі №500/4786/14-ц Верховний Суд зазначив, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~кредитор в\~особі АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звертався до [PERSON] з позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки (який розглянуто у межах справи №2018/3499/12) та про стягнення заборгованості (який розглянуто у межах справи №640/5786/14-ц). Таким чином, звернувшись із позовом про дострокове стягнення суми позики (як шляхом стягнення грошових коштів, так і шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки) кредитор/іпотекодержатель в особі АТ «Банк «Фінанси та Кредит» змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. З огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №500/4786/14-ц, після звернення до суду з вимогами про дострокове стягнення суми позики (зокрема шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки) право кредитора нараховувати проценти за Кредитним договором припинилося. За результатами розгляду позовних вимог у справах №2018/3499/12 та №640/5786/14-ц судовими рішеннями була встановлена сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007. Дослідивши витяг з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток №1 до Договору про відступлення прав вимоги від 06.11.2019), суд встановив, що загальна сума заборгованості, право вимоги якої АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «ФК «Есаймент», становить 62 396 661,84\~грн. Ця сума включає: 1)2 164 754,18\~грн. - залишок по тілу кредиту; 2)2 426 132,38\~грн. - залишок за відсотками; 3)83 299,00 грн. - залишок за комісіями; 4)57 722 476,28\~грн. - залишок пені і штрафів Зазначені суми нараховані станом на 06.11.2019 всупереч вимогам ч. 2 ст. 1048 ЦК України. Отже, суд погоджується з доводами позивача, що розмір заборгованості, право вимоги якої було відступлено АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ТОВ «ФК «Есаймент» за Договором від 06.11.2019, суттєво перевищує розмір заборгованості, який був встановлений судовими рішеннями та таке перевищення зумовлене безпідставним нарахуванням процентів та неустойки після звернення кредитора до суду з позовом про дострокове стягнення суми позики всупереч приписам статті 1048 ЦК України. Водночас аргументи представника ТОВ «ФК «Есаймент» наведеного не спростовують. Додатки до оспорюваних Договорів про відступлення прав вимоги конкретизують умови про предмет цих договорів, оскільки дозволяють конкретно встановити зміст прав вимоги, що відступаються. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування такого права. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №905/146/18, від 24.04.2019 у справі №559/73/14-ц та від 14.05.2019 у справі №914/787/18 і має бути врахований судом під час ухвалення рішення. Згідно принципу приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet» ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. На застосування цього принципу Верховний Суд посилався у постанові від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100). Оскільки після звернення до боржника з вимогою про дострокове повернення суми позики (шляхом звернення до суду) ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не мало права нараховувати [PERSON] відсотки за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007, то враховуючи вимоги статті 514\~ЦК України у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не було підстав передавати ТОВ «ФК «Есаймент» право вимоги, якого у нього не існує. За таких обставин предметом Договору про відступлення прав вимоги від 06.11.2019 стала заборгованість за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007, яку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не мало права нараховувати. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання нікчемного правочину недійсним у судовому порядку не вимагається. Якщо недійсність правочину встановлено законом (тобто якщо цей правочин є нікчемним), позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Натомість за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, який одна зі сторін чи інша заінтересована особа вважає нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Такий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №463/5896/14-ц та від 04.06.2019 у справі №916/3156/17. З урахуванням викладеної вище позиції Верховного Суду судом встановлено нікчемність Договору про відступлення прав вимоги від 06.11.2019 в частині відступлення від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ТОВ «ФК «Есаймент» права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 на суму 61\~754\~993,63 грн. Відмінності між справою, що розглядається, та обставинами справ, в яких Верховний Суд викладав вищезазначені правові позиції, не є суттєвою з точки зору матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, тому суд застосовує правові висновки Верховного Суду з урахуванням відповідних особливостей справи, що розглядається. Суд зауважує, що позивач не заявляв позовні вимоги про визнання договорів нікчемними. Проте, суд не виходить за межі позовних вимог, а лише констатує нікчемність вказаного договору (з урахуванням поданих сторонами доказів та правових висновків Верховного Суду) як одну із обставин справи лише в частині відступлення від АТ\~«Банк «Фінанси та Кредит» на користь ТОВ «ФК «Есаймент» права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 на суму 61\~754\~993,63 грн. За змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України суд не може визнати недійсним нікчемний правочин. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги від 06.11.2019, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент» та визнає його нікчемність лише в частині відступлення від АТ\~«Банк «Фінанси та Кредит» на користь ТОВ «ФК «Есаймент» права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 на суму 61\~754\~993,63 грн. Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки від 06.11.2019, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою\~І.В. за реєстровим №909, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання. Іпотекодержатель - це кредитор за основним зобов`язанням (ст.1 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 24 зазначеного Закону відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Згідно з п. 2.1 Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/ застави від відступлення Банком Новому іпотекодержателю/заставодержателю прав за Договором іпотеки/застави здійснюється у зв`язку з відступленням прав вимоги за основними зобов`язаннями, визначеними у Договорі про відступлення прав вимоги 06.11.2019. Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, право вимоги за яким ТОВ «ФК «Есаймент» не набуло, суд вважає нікчемним також Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою\~І.В. за реєстровим №909, у частині відступлення від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ТОВ «ФК «Есаймент» права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 на суму 61\~754\~993,63\~грн. З огляду на неможливість визнати у судовому порядку недійсним нікчемний договір, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019, укладеного між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В. за реєстровим №909. Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №49569927\~від 07.11.2019 суд зазначає наступне. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015. За визначенням, наведеним у п. 1 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону до загальних засад державної реєстрації прав належать, зокрема: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Судом встановлено нікчемність Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою\~І.В. за реєстровим №909, у частині відступлення від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ТОВ «ФК «Есаймент» права вимоги до [PERSON] за Іпотечним договором від 27.02.2007. За таких обставин відсутні правові підстави для прийняття рішення №49569927 від 07.11.2019 про реєстрацію прав іпотекодержателя за ТОВ «ФК «Есаймент». Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати наслідки нікчемності частини Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019, укладеного між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент», щодо відступлення від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ТОВ «ФК «Есаймент» прав іпотекодержателя за Іпотечним договором від 27.02.2007 у вигляді визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.\~В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №49569927 від 07.11.2019, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. При цьому суд вважає, що належним відповідачем у спорі за позовом про скасування рішення щодо державної реєстрації права чи обтяження є особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Оскільки на підставі рішення №49569927 від 07.11.2019 державний реєстратор прав приватний нотаріус Антипова І.В. зареєструвала права іпотекодержателя за ТОВ «ФК «Есаймент», належним відповідачем в частині визнання протиправним та скасування зазначеного рішення державного реєстратора є саме ТОВ «ФК «Есаймент». Стосовно вимог [PERSON] про застосування наслідків недійсності Договору у вигляді визнання протиправними та скасування записів №34044784 від 27.02.2007 про іпотеку та №4560917 від 27.02.2007 про заборону відчуження майна суд зазначає наступне. Як вбачається з наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, запис про іпотеку №34044784 було внесено 27.02.2007 на підставі Іпотечного договору від 27.02.2007. Підставою внесення запису про заборону відчуження №4560917 від 27.02.2007 також є Іпотечний договір від 27.02.2007, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] . Таким чином, зазначені записи №34044784 від 27.02.2007 про іпотеку та №4560917 від 27.02.2007 про заборону відчуження внесені не внаслідок укладення оспорюваних правочинів про відступлення прав вимоги, а на підставі Іпотечного договору від 27.02.2007, який позивач не оспорює. За таких обставин відсутні правові підстави для скасування цих записів. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про скасування записів №34044784 від 27.02.2007 про іпотеку та №4560917 від 27.02.2007 про заборону відчуження майна задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив п`ять позовних вимог немайнового характеру, з яких була задоволена лише одна (про застосування наслідків недійсності правочину), а у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. Загальна сума судового збору за позовні вимоги немайнового характеру склала 4\~204,00\~грн. Як зазначено вище, єдиним належним відповідачем в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора №49569927\~від 07.11.2019 є ТОВ «ФК «Есаймент», тому судовий збір у сумі 840,80 грн. слід стягнути на користь [PERSON] з ТОВ «ФК «Есаймент».

Outcome: partial