Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. У поданій заяві посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.07.2002 року. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29.04.2015 року шлюб між ними було розірвано. У період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин ними за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 62,30 кв.м., що розташована в м. Львів вул. Пасічна, 88/82, вартістю 60000 доларів США, а також трикімнатна квартира №63, загальною площею 112,2 кв.м., що розташована в м.Чернівці вул.Руська, 219е, корпус 6, вартістю 110000 доларів США. Вказані квартири були оформлені на імя відповідача. Просив поділити спільне майно подружжя наступним чином: Виділити у власність [PERSON] трьохкімнатну квартиру №82, що розташована у м.Львів вул.Пасічна, 88. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за різницю ринкової вартості квартир, а саме 25000 доларів США, що еквівалентно 548317 грн. 50 коп. Залишити у власності [PERSON] трьохкімнатну квартиру №63, що знаходиться у м.Чернівці вул.Руська, 219е, корпус 6. В подальшому, ухвалою суду від 11.02.2016 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення грошової компенсації за різницю ринкової вартості квартир, а саме 25000 доларів США було залишено без розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що фактично вона користується квартирою у м.Чернівці, а позивач - квартирою у м.Львові, а тому не заперечувала проти варіанту розподілу майна, запропонованого позивачем. Крім того, вказувала на те, що у них від шлюбу є неповнолітня донька, яка проживає разом із нею в м.Чернівці, просила врахувати зазначену обставину при розподілі майна подружжя. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що сторони з 27.07.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29.04.2015 року їх шлюб було розірвано (а.с.3). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута піч час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Як було встановлено судом, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про те, що [PERSON] 31.03.2005 року на підставі договору купівлі-продажу набула у власність квартиру №82, що по вул. Пасічній,88 м. Львів, загальною площею 62 кв.м., в тому числі житловою площею 37,6 кв.м.(а.с.4-5). В подальшому, 14.03.2013 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири було набуто у власність за ціною 490980 грн. 00 коп. квартиру №63, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 110,20 кв.м., в тому числі житловою площею 50,10 кв.м., що знаходиться у м.Чернівці по вул.Руській, 219е, корпус 6. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Таким чином, з урахуванням положень ст.60 СК України суд вважає, що зазначене вище майно, набуте сторонами в період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними. За змістом ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Суд також враховує, що між сторонами склався певний порядок користування спільним майном подружжя, про що вони не заперечували під час судового розгляду справи. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд вважає за можливе, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає разом із [PERSON] провести розподіл спільної сумісної власності подружжя за варіантом запропонованим позивачем. З урахуванням усіх вище наведених обставин, суд вважає, що саме такий варіант розподілу майна подружжя буде справедливим та не порушуватиме законних прав та інтересів сторін, а тому приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволення.

Outcome: approved