Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому вказував, що між ним та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується складеною відповідачем розпискою на суму 5000.00 доларів США та 3500.00 гривень строком до 01.10.2014 року. Відповідач борг не повернула. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу в розмірі 128995,00 грн., розмір інфляційних втрат в сумі 1455,57грн., три відсотки річних в сумі 174,04грн.. Представник позивача, [PERSON], подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити повністю. Відповідач, [PERSON], в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань до суду не надала. Таким чином, з огляду на положення ч.4 ст.169 ЦПК України, зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд дійшов висновку про необхідність заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] суму еквівалентну 5000 дол.США і 3500 грн. та зобов'язалась повернути вказану суму до 01.10.2014 року, що підтверджується розпискою складеною [PERSON] від 10.09.2014р.. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З огляду на те, що в обумовлений сторонами договору позики строк відповідач не виконала своїх зобов'язань за договором і не повернула позивачу грошові кошти, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення боргу є обгрнунтованими та підлягають задовленню. Згідно ч.2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення суми боргу, а саме 3500 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 процентів річних є обгрунтованими. Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що сума 3% річних дорівнює 174,04 грн.( 3500грн.*3*605 дні прострочки/100/365). Індекс інфляції: жовтень 2014 року102,04%, листопад 2014 року 101,9 %, грудень 2014 року 103,0%, січень грудень 2015 року 143,3 %, січень 2016 року100,9 %, березень 2016 року 101.0 %, квітень 2016 року 103,5 %. Розрахунок інфляції з жовтня 2014 року по травень 2016 року дорівнює 2179,40 грн.((1,024*1,019*1,03*1,43*1,009*1,01*1,035*1,001)*3500 - 3500). Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: основна сума боргу в розмірі - 128995грн.(5000 * 25,099(курс гривні до долара США станом на 27.05.2016) + 3500); сума індексу інфляції - 1455,57грн. та 3 проценти річних в сумі 174,04грн.. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в межах позовни вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1306,25грн..

Outcome: approved