Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Науково-виробничий центр «НОРМА» про стягнення боргу у розмірі 816\~178 грн. 84 коп. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15.09.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 239\~790 грн. 00 коп., що на той час було еквівалентно 30\~000 доларів США, які остання зобовязувалася повернути у строк до 15.05.2015 року. Крім того, того ж дня, 15.09.2013 року між позивачем та ТОВ «Науково-виробничий центр «НОРМА»було укладено договір поруки, відповідно до якого ТОВ Науково-Виробничий центр «НОРМА» зобовязувалось відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] усіх грошових зобовязань, що виникли або можуть виникнути за договором позики від 15.09.2013 року. В зазначений строк грошові кошти позивачу повернуті не були, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. [PERSON] до судового засідання зявилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник ТОВ «Науково-виробничий центр «НОРМА» до судового засідання зявився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: 15.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 239\~790 грн. 00 коп., які остання зобовязалась повернути до 15.05.2015 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики від 15.09.2013 року підтверджується розпискою, яку [PERSON] надала [PERSON] щодо факту виконання останнім зобовязання за договором позики з передання [PERSON] грошових коштів у сумі 30\~000 доларів США, що на час укладення договору було еквівалентно 239\~790 грн. 00 коп. (а.с. 8). Крім того, 15.09.2013 року між позивачем та ТОВ «Науково-виробничий центр «НОРМА»було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого ТОВ Науково-Виробничий центр «НОРМА» зобовязувалось відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] усіх грошових зобовязань, що виникли або можуть виникнути за договором позики від 15.09.2013 року. (а.с.5) У відповідності до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 3.1 договору позики та розписки, що була надана [PERSON] позичальник зобовязувалась повернути суму позики в строк до 15.05.2015 року. (а.с.4) Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки національного банку України. Пунктом 2.4 Договру позики, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] передбачено, що позикодавець має право на отримання від позичальника процентів за користування позикою у розмірі 10% річних, які відповідно до п.3.3. договору повинні бути сплачені одночасно із поверненням боргу. (а.с.4) Пунктом 4.2 договору позики передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення позики та процентів позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,1% від суми неповернутої в строк суми позики та процентів за кожен день прострочення до моменту виконання відповідного зобовязання. (а.с.4) Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник зобовязання щодо повернення боргу за договором позики не виконав, у звязку з чим позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів: -617 079 грн. 96 коп. сума боргу за договором позики; -102 790 грн. 30 коп. - проценти за користування грошима; (а.с.9) -78 465 грн. 86 коп. пеня за несвоєчасне повернення боргу та процентів; (а.с.10) -11 393 грн. 47 коп. інфляційні витрати. (а.с.11) - 6\~449 грн. 25 коп. 3% річних від простроченої суми. Враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми не підлягають стягненню, оскільки п.2.4 позики встановлено інший розмір відсотків. (а.с.4) Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Що стосується стягненню судового збору, то підстав для стягнення судового збору з відповідачів в солідарному порядку суд не вбачає, оскільки це не передбачено нормами ЦПК України, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial