Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.05.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 823. Відповідно до п. 1 договору позики, Позикодавець - [PERSON] при укладенні цього договору передав у власність Позичальникові - [PERSON] строком до 20.05.2016 року грошові кошти в розмірі 50 000, 00 грн. Пунктом 2 договору визначено, що таку суму грошових коштів Позичальник прийняв у Позикодавця та зобов`язується повернути [PERSON] до 20.05.2016 року в порядку та умовах, передбачених цим договором. Відповідач мав повернути позичені грошові кошти до 20.05.2016 року, однак до цього часу грошові кошти у сумі 50 000.00 грн. не повернув, жодних пояснень щодо невиконання вимоги не повідомила. В пункті 6 договору зазначено, що після виконання позичальником свого зобов`язання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору є свідченням прострочення виконання позичальником свого зобов`язання. Пунктом 7 договору позики передбачено, що у разі якщо [PERSON] своєчасно не поверне позичені гроші, [PERSON] має право подати цей договір до стягнення у строки передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду. Станом на дату звернення до суду Позичальник - [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, про що свідчить наявність примірника договору в позикодавця. Станом на день направлення даного позову відповідач суму позики позивачу не повернув, причини цьому не повідомив і на зв`язок не виходить. Позивач просить здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони належним чином повідомленні, в судове за сідання не з`явились. Проте від представника відповідача до суду надійшла заяву, відповідно до якої відповідач проти позову заперечує в частині стягнення з нього штрафу в розмірі 3 процентів річних в сумі 4 471,00 грн. В решті заявлені вимоги визнає, просить розглянути справу без його участі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовучастково Судом встановлено, що 20.05.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 823. Відповідно до п. 1 договору позики, Позикодавець - [PERSON] при укладенні цього договору передав у власність Позичальникові - [PERSON] строком до 20.05.2016 року грошові кошти в розмірі 50 000, 00 грн. Пунктом 2 договору визначено, що таку суму грошових коштів Позичальник прийняв у Позикодавця та зобов`язується повернути [PERSON] до 20.05.2016 року в порядку та умовах, передбачених цим договором. Відповідач мав повернути позичені грошові кошти до 20.05.2016 року, однак до цього часу грошові кошти у сумі 50 000.00 грн. не повернув, жодних пояснень щодо невиконання вимоги не повідомила. В пункті 6 договору зазначено, що після виконання позичальником свого зобов`язання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору є свідченням прострочення виконання позичальником свого зобов`язання. Пунктом 7 договору позики передбачено, що у разі якщо [PERSON] своєчасно не поверне позичені гроші, [PERSON] має право подати цей договір до стягнення у строки передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду. Станом на дату звернення до суду Позичальник - [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, про що свідчить наявність примірника договору в позикодавця. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 24.02.2016 р. по справі № 6-50цс16 . На сьогоднішній день жодних доказів часткової або повної сплати позики суду не надано. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикод передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодав таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших ре визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмо; формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом роз неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеі кількості речей. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язанні повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Отже, сума основного боргу становить 50 000, 00 грн. 10 % штрафу від простроченої суми становить - 5 000, 00 грн. та втрат від інфліції в період розрахунку з 21.05.2016-13.05.2019. що складає 18 344.97 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 3 процентів річних в сумі 4 471,00 грн., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки пунктом 4 договору позики передбачено інший розмір стягнення штрафу, а саме 10 процентів від прострочення суми і відповідно за позовом стягується 5 000,00 грн. штрафу. Виходячи з цього розмір заборгованості становить: 50 000,00 грн. + 5 000,00 грн. + 18 344.00 грн. = 73 344.97 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, при цьому на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Outcome: partial