Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що позивач [PERSON] володіє правом власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КАПТП «Іскра» на загальну суму 12409 гривень, що складає 0,25809% пайового фонду. Вказані майнові права були набуті позивачем у січні місяці поточного року шляхом укладення договорів дарування №10 від 05.01.2017 pоку, №18 від 11.01.2017 р. з особами, які мали право на майновий пай, відповідно до затвердженого зборами співвласників списку. Набуття майнових прав здійснювалося позивачем з метою оформлення права власності на нерухоме майно (будівля табакосушарки бригади №1), яке входило до пайового фонду КАПТП «Іскра» та перебуває в користуванні позивача. Згідно запису №127 рахунку бухгалтерського обліку 01 (основні засоби, будівлі) скоригована залишкова вартість табакосушарки бригади №1 складає 11076 гривень. 12.01.2000 року, КАПТП «Іскра» було реорганізовано в ПСП «Фанчиківське», яке виступило правонаступником сільськогосподарського підприємства. Однак 19.05.2016 року діяльність юридичної особи ПСП «Фанчиківське» (код ЄДРПОУ 03747550) була припинена у результаті визнання її банкрутом. Справа №5008/53/2012 за заявою Управління Пенсійного фонду у Виноградівському районі «Про визнання ПСП «Фанчиківське» банкрутом розглядалася Господарським судом Закарпатської області. Правонаступник у ПСП «Фанчиківське» відсутній. Позивачем забезпечено проведення технічної інвентаризації будівлі табакосушарки, за заявою позивача виконавчим комітета [PERSON] сільської ради будівлі табакосушарки присвоєно адресний номер. 17.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Відділу державної реєстрам [PERSON] міської ради з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щод виникнення права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю табакосушарю Рішенням від 23.10.2017 року №37713678 розгляд вказаної заяви був зупинений, рішенням державного реєстратора від 23.11.2017 року №38296564 позивачу відмовлено державній реєстрації права власності з мотивів відсутності рішення колективного сільськогосподарського підприємства (його правонаступника) про виділення майна в натурі та акту приймання-передачі нерухомого майна. За такої ситуації позивач позбавлений можливості оформити право власності ні належне йому нерухоме майно в порядку, визначеному Законом України «Про держави реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», хоча це майно з 2003 рок перебуває у його користуванні. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримали повністю та просили суд такий задоволити. Відповідач представник [PERSON] сільської ради в судовому засідання вимоги заявленого позову визнав повністю та не заперечив проти його задоволення. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] володіє правом власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КАПТП «Іскра» на загальну суму 12409 гривень, що складає 0,25809% пайового фонду. Вказані майнові права були набуті позивачем у січні місяці поточного року шляхом укладення договорів дарування №10 від 05.01.2017 pоку, №18 від 11.01.2017 р. з особами, які мали право на майновий пай, відповідно до затвердженого зборами співвласників списку. Набуття майнових прав здійснювалося позивачем з метою оформлення права власності на нерухоме майно (будівля табакосушарки бригади №1), яке входило до пайового фонду КАПТП «Іскра» та перебуває в користуванні позивача. Згідно запису №127 рахунку бухгалтерського обліку 01 (основні засоби, будівлі) скоригована залишкова вартість табакосушарки бригади №1 складає 11076 гривень. 12.01.2000 року, КАПТП «Іскра» було реорганізовано в ПСП «Фанчиківське», яке виступило правонаступником сільськогосподарського підприємства. Однак 19.05.2016 року діяльність юридичної особи ПСП «Фанчиківське» (код ЄДРПОУ 03747550) була припинена у результаті визнання її банкрутом. Справа №5008/53/2012 за заявою Управління Пенсійного фонду у Виноградівському районі «Про визнання ПСП «Фанчиківське» банкрутом розглядалася Господарським судом Закарпатської області. Правонаступник у ПСП «Фанчиківське» відсутній. В ухвалі Господарського суду Закарпатської області від 11/11.2013 року у згаданій справі №5008/53/2012 міститься інформація про вирішення ліквідатором [PERSON] питання розпаювання майна колгоспу «Іскра», правонаступником якого було ПСП «[PERSON]. Представником позивача до Господарського суду Закарпатської області, було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №5008/53/2012. Алу у звітах ліквідатора інформація щодо майна пайового іфонду відсутня, наявний тільки лист КП «[PERSON] РБТІ» від 17.02.2012 року №500, сшрямований на адресу арбітражного керуючого [PERSON], про те, що за ПСП «Фанчиківське» не було зареєстровано жодного нерухомого майна; На поданий представником позивача адвокатський запит арбітражний керуючий [PERSON] листом від 03.06.2017 р. №02-10/15 надала відповідь п відсутність інформації щодо майна пайового фонду колгоспу Іскра». У свою чергу на адвокатський запит представника позивача [PERSON] сільська рада листом від 23.05.2017 р. №02-10/146 повідомила про відсутність відомостей щодо розпорядника або балансоутримувача майна пайового фонду колгоспу «Іскра». На запит позивача [PERSON] районна державна адміністрація надал інформацію про зберігання в архівному відділі документів ПСП «Фанчшківське» тільки період з 1962 по 2000 рік. Хоч власне процес майнового розпаювання мав місце у 2001-2004 роках. Позивачем забезпечено проведення технічної інвентаризації будівлі табакосушарки, за заявою позивача виконавчим комітета [PERSON] сільської ради будівлі табакосушарки присвоєно адресний номер. 17.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Відділу державної реєстрам [PERSON] міської ради з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щод виникнення права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю табакосушарю Рішенням від 23.10.2017 року №37713678 розгляд вказаної заяви був зупинений, рішенням державного реєстратора від 23.11.2017 року №38296564 позивачу відмовлено державній реєстрації права власності з мотивів відсутності рішення колективного сільськогосподарського підприємства (його правонаступника) про виділення майна в натурі та акту приймання-передачі нерухомого майна. За такої ситуації позивач позбавлений можливості оформити право власності ні належне йому нерухоме майно в порядку, визначеному Законом України «Про держави реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», хоча це майно з 2003 рок перебуває у його користуванні. Відповідно до ч.2 ст.335 ЦК України безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Саме орган місцевого самоврядування є зацікавленою особою щодо набуття права власності на безхазяйну нерухому річ. За такого законодавчого регулювання питання обгрунтованим та логічним є визначення відповідачем у справі саме [PERSON] сільської ради. Згідно положень ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду. Згідно норм п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права, у зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Outcome: approved