Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 898482, 81 гривень. В обгрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 07 лютого 2013 року він позичив [PERSON] грошові кошти у сумі еквівалентній 60 000( шістдесят тисяч) доларів США, які останній зобов'язався повернути не пізніше 19.04.2013 року, згідно розписки від 07.02.2013 року. Втім, за час з дати видачі розписки по теперішній час відповідач жодного разу не повертав взяті у борг грошові кошти. На неодноразові його звернення повернути борг, відповідач відмовляється повернути, мотивуючи тим, що в нього відсутні кошти. До теперішнього часу борг не повернуто. Отже відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання і вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений. Загальна сума процентів за користування позиченими коштами за період з 19.04.2013 року по 24.09.2014 року, в залежності від встановленої НБУ облікової ставки становить: Сума позики - 60 000 ( шістдесят тисяч) доларів США, отже сума процентів за користування відповідачем позикою за період з 19.04.2013 року по 24.09.2014 року складає - 6843,00 доларів США. [PERSON] проценти річних від суми боргу за договором позики складають: 60000 дол. США х 3% / 100%/ 365 днів х 521 день = 2569 дол. США. Загальна сума основного боргу становить - 69412,00 доларів США, що на даний час складає по курсу НБУ в національній валюті гривні = 898482,81 гривень. Факт одержання відповідачем вищезазначеної суми підтверджується його розпискою. Вищевказані обставини змусили його звернутися з даним позовом до суду. Відповідач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору позики недійсним. В обгрунтування позову [PERSON] посилається на те,що у жовтні 2011 року було засновано ТОВ «Алкоінвест». Він, [PERSON] та [PERSON] стали засновниками. Вони займалися продажем алкогольних напоїв. Для цього нами була отримана ліцензія. Гроші вкладали порівну. Конфлікт з [PERSON] виник через те, що бізнес у них не вийшов, дохід вони не отримали. У цьому [PERSON] звинуватив його і зажадав повернути гроші, які він вклав у справу. Приблизно в квітня 2013 року [PERSON] запропонував йому поїхати в м.Слов'янськ Донецької області для покупки партії горілки, нібито він домовився про поставку. Він поїхав разом з [PERSON] в м.Слов'янськ. Вони зупинилися на АЗС неподалік від міста Слов'янськ. До них підїхали невідомі три людини, кавказької національності, і вийшли з автомобіля. [PERSON] про щось поговорив з ними і повернувся в його автомобіль. Він з автомобіля не виходив, сидів за кермом. [PERSON] після повернення сказав, що питання вирішив і щоб я написав розписку, що зайняв у нього гроші. Я запитав для чого це потрібно, але [PERSON] наполегливо зажадав, щоб я написав розписку і показав у бік осіб кавказької національності. Під його диктовку, сидячи за кермом автомобіля, він написав розписку, згідно з якою він нібито позичив гроші у [PERSON] У зміст розписки він вник тільки тоді, коли одержав копію позовної заяви про стягнення заборгованості, додатки до позовної заяви, в тому числі і копію розписки. Сумнів у нього викликає дата на розписці і дописаний текст. На той момент він сприйняв слова [PERSON] як загрозу на його адресу, а присутність осіб кавказької національності, які спостерігали за ними, стоячи недалеко від його автомобіля, як тиск і вплив на нього. Гроші від [PERSON] він не отримував, написав розписку під психічним впливом, вчиненим на нього [PERSON] в момент підписання, оскільки боявся за своє життя і здоров'я, так як вимога [PERSON] і присутність осіб кавказької національності він сприйняв, як реальну загрозу життю і здоров'ю. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити , заперечуючи проти позовних вимог [PERSON], як безпідставних. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечували, вважаючи їх безпідставними та просили суд задовольнити зустрічні позовні вимоги. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2013 року позивач позичив відповідач [PERSON] грошові кошти у сумі еквівалентній 60 000( шістдесят тисяч) доларів США, які останній зобов'язався повернути не пізніше 19.04.2013 року, згідно розписки від 07.02.2013 року. Втім, за час з дати видачі розписки по теперішній час відповідач жодного разу не повертав взяті у борг грошові кошти. На неодноразові звернення позивача повернути борг, відповідач відмовляється ловернути, мотивуючи тим, що в нього відсутні кошти. До теперішнього часу борг не повернуто. Факт одержання відповідачем вищезазначеної суми підтверджується його розпискою. Крім того, відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений. Загальна сума процентів за користування позиченими коштами за період з 19.04.2013 року по 24.09.2014 року, в залежності від встановленої НБУ облікової ставки становить: Сума позики -60 000 ( шістдесят тисяч) доларів США: Період користуванняПеріод днівОблікова ставкаСума процентів Позикою НБУ 19.04.13 по 10.06.13 року527,5%641 11.06.13 по 13.08.13637,0%725 14.08.13 по 15.04.142446,5%2607 15.04.14 по 17.07.14939,5%1452 17.07.14 по 24.09.146912,5%1418. Отже сума процентів за користування відповідачем позикою за період з 19.04.2013 року по 24.09.2014 року складає = 6843,00 доларів [PERSON] проценти річних від суми боргу за договором позики складають: 60000 дол.США х 3% / 100%/ 365 днів х521 день = 2569 дол.США. Загальна сума основного боргу становить - 69412,00 доларів США, що на даний час складає по курсу НБУ в національній валюті гривні = 898482,81 гривень. Згідно із чі ст,207 ЦК України,правочин вважається вчиненим у письмовій формі ,якщо його зміст зафіксований у одному, або кількох документах листах, телеграмах якими обмінялися сторони, згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій форм і,якщо він підписаний сторонами. Розписка, власноручно підписана відповідачем, а тому є документом, що стверджує про вчинення правочину. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до договору. У відповідності зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позивачеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася , та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсною угоди є в тому числі і недотримання в момент вчинення правочину стороною вимог встановлених частиною першою, частиною третьою ст.203 ЦК України Згідно до ч.1 ст.231 ЦК України угода здійснена особою проти її справжньої волі внаслідок надання на нього фізичного або психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. При таких обставинах суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позивачем [PERSON] позову та його задоволення, а також про відмову в задоволенні pecnhsxyjuj позову [PERSON],оскільки останній не довів наявність доказів на які він посилався як на підстави своїх позовних вимог. Позивач [PERSON] є таким, який віднесений до категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому згідно п.10 ч.І ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідач [PERSON] відповідно до п.9 ч.І ст.5 Закону України «Про судовий збір» є інвалідом 2-ї групи та звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 202,203,207,215,526,611,1046,1047,1050 ЦК України ,

Outcome: approved