Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 13.05.1983 він зареєстрував з відповідачем шлюб. З квітня 2008 року його сімейні стосунки з відповідачем були фактично припинені, з того часу вони проживають окремо та не ведуть сумісного господарства. Припиненню шлюбних відносин послужило те, що відповідач не працювала, не вела домашнє господарство, зловживала алкогольними напоями, окрім того, остання виносила з їх помешкання речі для продажу або обміну на алкогольні напої. Протягом десяти років він неодноразово пропонував відповідачу подати до органів РАЦС сумісну заяву про розірвання шлюбу. Проте, остання відмовлялася, мотивуючи своєю зайнятістю. Вважаючи збереження шлюбу таким, що суперечить його інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, про те, що він наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно у разі неявки відповідача до суду. Відповідач [PERSON] постійно проживає у Камишівському психоневрологічному інтернаті, розташованому у м.Селидове Донецької області, через адміністрацію інтернату була повідомлена про час і місце розгляду справи, за документами закладу є дієздатною, у судове засідання не з'явилася, за інформацією директора інтернату через стан психічного здоров'я не може прийняти участь у судовому процесі, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 травня 1983 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 163. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з квітня 2008 року. Вказані обставини встановлені на підставі свідоцтва про шлюб сторін, заяви позивача (а.с.6). За повідомленням Камишівського психоневрологічного інтернату від 19.06.2018 відповідач [PERSON] знаходиться на повному державному забезпеченні та постійному проживанні в інтернаті через отриману у 2012 році черепно-мозкову травму. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Формуючи свою правову позицію з приводу позовних вимог, суд керується принципом добровільності шлюбу, викладеним у ст.24 СК України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Крім того, відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався біля 10 років тому, примирення та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, відповідач своїх заперечень не надала, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved