Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.06.2010 року між ним та покійним батьком відповідача було укладено письмовий договір позики, факт укладання якого підтверджується розпискою про передачу [PERSON] коштів у розмірі 30\~000,00 грн., написаною [PERSON] та наданою йому після передачі коштів. Позичальник [PERSON] помер 26.01.2013 року, його правонаступником є [PERSON] Оскільки померлий за життя позичених коштів не повернув, його правонаступник від повернення позичених коштів померлим відмовляється, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 30\~000,00 грн. суму позики, 433,27 грн. 3% річних (в період з 21.10.2015 року по 14.04.2016 року), 960,00 грн. інфляційних витрат (в період з 21.10.2015 року по 14.04.2016 року) та понесені судові витрати. Представник позивача та позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримали повністю. Дали пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви. Просять позов задовольнити повністю. Крім того, позивач в судовому засіданні дав додаткові пояснення про те, що позичив [PERSON] для внесення у статутний капітал ПП «Моноліт - ВС» 7\~000,00 грн. та 23\~000,00 грн., а у подальшому вмовив [PERSON] написати розписку про борг 30\~000,00 грн. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Просять у задоволенні позову відмовити покликаючись на те, що розписка є неналежним доказом передачею позивачем, а померлим отримання грошових коштів. Просять у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Крім того, відповідач дав пояснення про те, що у 2013 році повідомив позивача про смерть батька, проте позивач на той час не вимагав у нього коштів згідно розписки, на яку зараз покликається. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши інші матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] 09.06.2010 року дав розписку позивачу [PERSON] про те, що винен йому 30\~000,00 грн. за внесення за нього суми в статутний фонд ПП «Моноліт - ВС», що вбачається з розписки від 09.06.2010 року /а.с.4/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії СГ №310968 від 06.02.2013 року, [PERSON] помер 26.01.2013 року /а.с.9/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори 06.12.2013 року, спадкоємцем майна: 1/3 частки статутного фонду ПП «Моноліт - ВС», що становить 30\~000,00 грн., яке належало [PERSON], який помер 26.01.2013 року, є його син [PERSON] /а.с.8, 115/. 02.10.2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із письмовою вимогою про повернення коштів за договором позики /а.с.5/. Отримання вимоги [PERSON] підтверджується квитанцією про скерування повідомлення, описом вкладення у цінний з описом лист, розпискою про отримання конверта /а.с.6-7/. Згідно розписки від грудня 2008 року, [PERSON] одержав від [PERSON] 24\~500,00 грн., які належать фірмі ПП «Моноліт - ВС» /а.с.154/. [PERSON] вніс в статутний фонд ПП «Моноліт - ВС» 7\~000,00 грн., згідно квитанції №1 від 02.08.2005 року та 23\~000,00 грн., згідно квитанції №3206 від 30.05.2006 року . Відповідно до\~ст.1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України,\~на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно розписки, представленої позивачем складеної 09.06.2010 року, вбачається, що [PERSON] винен [PERSON] 30\~000,00 грн. за внесення за нього суми в статутний фонд «Моноліт - ВС». Суд погоджується, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що розписка про отримання грошових коштів не містить зобов'язання про їх повернення, також не містить інформації щодо отримання [PERSON] коштів від [PERSON] Суд також не може взяти до уваги покликання позивача на те, що заборгованість [PERSON] у розмірі 30\~000,00 грн. складається із позичених ним коштів [PERSON] у розмірі 7\~000,00 грн. та 23\~000,00 грн. для внесення коштів у статутний фонд ПП «Моноліт - ВС», оскільки, як вбачається із квитанцій про внесення коштів №1 від 02.08.2005 року та №3206 від 30.05.2006 року, такі внесені [PERSON] особисто. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки грошові кошти на загальну суму 30\~000,00 грн. у статутний фонд ПП «Моноліт - ВС» вносились [PERSON] особисто, а розписка щодо заборгованості перед позивачем не містить зобов'язання про їх повернення, також не містить інформації щодо отримання [PERSON] коштів від [PERSON] в якості позики.

Outcome: dismissed