Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення відсотків та інфляційних втрат за прострочення сплати боргу. В обґрунтування вимог вказує, 21 березня 2014 року він позичив [PERSON] 700 грн. Направлена ним вимога про сплату даного боргу була отримана відповідачкою [PERSON] 29.01.2015 року, однак добровільно вона боргу не повернула, у звязку з чим він у березні 2015 року звернувся із позовом до суду. Рішенням Старосинявського районного суду від 26.05.2015 року з [PERSON] на його користь було стягнуто даний борг, а 18.06.2015 року було відкрито виконавче провадження за рішенням суду. 08.12.2015 року йому було повернуто кошти. Таким чином, позивач зазначає, що затримка повернення боргу становить із 01 березня по 08 грудня, тобто 9 місяців 2015 року. У звязку з наведеним, посилаючись на вимоги ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] інфляційні кошти та 3% річних за прострочення повернення боргу за вказаний період в сумі 238 грн., а також понесені витрати: судовий збір 551,20 грн., комісійний збір банку 7 грн., витрати на ксерокопії документів 3 грн., конверт 1,56 грн., а разом 800 грн. 76 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, відповідно до змісту якої, справу просить слухати у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом відповідно до ч.4 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без її участі чи про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України, відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом та вбачається із рішення Старосинявського районного суду від 26.05.2015 року, [PERSON] 24.03.2014 року позичив [PERSON] кошти в сумі 700 грн. Рішенням Старосинявського районного суду від 26.05.2015 року у справі № 684/233/15-ц стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача вказану суму боргу. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно постанови державного виконавця від 07.12.2015 року виконавче провадження №47904047 за виконавчим листом Старосинявського районного суду від 18.06.2015 року № 684/233/15-ц про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] закінчено у звязку із сплатою боргу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору позики, та не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України. Суд, враховуючи вищевикладене та прострочення відповідачем грошового зобов'язання, а саме повернення боргу в сумі 700 грн., приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних в цілому є законними та обґрунтованими, а вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із наступного розрахунку. Так, враховуючи період прострочення сплати боргу згідно позовних вимог протягом 9 місяців з 01 березня по 30 листопада 2015 року, сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення становить розмірі 917 грн., виходячи із наступного розрахунку: 700 грн. (сума боргу) *1,31 (сумарний індекс інфляції за 9 місяців прострочення)/100% = 917 грн., тому сума інфляційних втрат буде становити 217 грн. (917 -700 грн. (сума боргу). Також відповідачка зобовязана сплатити 3 % річних від простроченої суми за період прострочення з 01.03.2015 року по 30.11.2015 року у розмірі 15,82 грн., виходячи із наступного розрахунку: 700 грн. (сума боргу) * 3% річних = 21 грн./365 днів у році=0,0575 грн. на день*275 прострочених днів = 15,82 грн. Таким чином, разом розмір 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення сплати [PERSON] боргу становить 232,82 грн. та підлягають стягненню на користь [PERSON] Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача 232,82 грн., а також 551,20 грн. понесених судових витрат, а саме судового збору, сплаченого при подачі позову. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на комісійний збір банку 7 грн., витрат на ксерокопії документів 3 грн., конверт 1,56 грн., суд вважає, що вони не підлягають стягненню, так як ст.79 ЦПК не передбачено такого виду витрат. На підставі наведеного,

Outcome: partial