Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] третя особа Апостолівська міська рада Дніпропетровської області про визнання майна особистою приватною власністю. Позов обгрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON]. З [PERSON] позивач почав спільно проживати приблизно з 1978 року. Вони проживали як одна сім'я та вели спільне господарство. Приблизно саме з цього часу позивач та [PERSON] почали будувати житловий будинок в [ADDRESS]. В будівництво житлового будинку вони вкладали кожен особисті кошти. Після закінчення будівництва житлового будинку Апостолівською міською радою народних депутатів 16.09.1085 року на підставі рішення виконкому Апостолівської міської Ради народних депутатів № 37 від 21 серпня 1985 року було видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, яке було зареєстровано Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області в реєстровій книзі за № 17-19. Вказане Свідоцтво про право власності було видано та зареєстровано на ім'я позивача та на ім'я [PERSON]. Позивач вважає, що йому належить 1/2 частка у праві власності на вказане майно. Крім того оскільки під час будівництва позивач перебував у шлюбі з [PERSON] просить визнати належну йому частку особистою приватною власністю. [PERSON], надав суду заяву відповідно до якої просив задовольнити заявлені вимоги в повному об'ємі. Справу просив слухати за її відсутності. Представником відповідача Апостолівською міською радою Дніпропетровської області, надано заяву відповідно до якої просив справу слухати у його відсутності. Відповідач до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Згідно протоколу судового засідання Хустського районного суду Закарпатської області, встановлено, що відповідачка відмовилася від прийняття конверту з повісткою про виклик до суду, у результаті чого надано конверт з відповідною відміткою. Таким чином, відповідно до ст. 74 ч. 8 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлені наступні обставини: Судом встановлено, що Апостолівською міською радою народних депутатів 16.09.1085 року на підставі рішення виконкому Апостолівської міської Ради народних депутатів № 37 від 21 серпня 1985 року було видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок розташований в [ADDRESS]., яке було зареєстровано Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області в реєстровій книзі за № 17-19. Вказане Свідоцтво про право власності було видано та зареєстровано на ім'я [PERSON] та на ім'я - [PERSON]. З свідоцтва про смерть [NUMBER] від 15.07.1996 року, встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Витягом зі спадкового реєстру № 38692567 від 22.10.2014 року та спадковою справою № 33/2014 від 15.04.2014 року підтверджується відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] Ч. 2 ст. 17 Закону «Про власність» (який діяв на момент виникнення правовідносин) визначено «… Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.» Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про практику у справах за позовами про захист права власнсоті» визначено порядок встановлення розміру часток у спільній частковій власності. Оскільки жодних домовленостей між позивачем та [PERSON] відносно розміру належних нам часток у праві власнсості на вказаний вище житловий будинок не було, документи, які б вказували на ступінь участі будь кого з них працею чи коштами у створенні спільної власності відсутні, факт рівності часток ніким не оспорювався та не оспорюється слід вважати, що частки у праві власності на зазначений вище житловий будинок рівні. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю який діяв на час виникнення правовідносин (Отримання правовстановлюючого документу) «Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.» Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання особистою приватною власністю, задовольнити в повному обсязі. З відповідачів слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved