Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 1991 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з втратою почуття любові та поваги одне до одного, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки щодо ведення спільного господарства, різні погляди на життя, що неодноразово ставало причиною сварок між ними. Сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Фактично вони припинили шлюбні відносини у квітні 2017 року, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам, а тому, посилаючись на викладене, просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, на примирення не згодний. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначене клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 4). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась без повідомлення причин неявки, заяв, клопотань чи відзиву суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про шлюб з 25 жовтня 1991 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом ЗАГС Кролевецького райвиконкому Сумської області, актовий запис №216. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.9). Неповнолітніх дітей подружжя не має. За змістом позову сторони фактично припинили шлюбні відносини у квітні 2017 року, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причинами розірвання шлюбу, як зазначає позивач, є втрата почуття любові та поваги одне до одного, відсутнісь взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки щодо ведення спільного господарства, різні погляди на життя, що неодноразово ставало причиною сварок між подружжям. Згідно із ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Позивач не має наміру поновлювати шлюбні стосунки. Таким чином, звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідає положенням ст. 110 СК України. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду з вказаним позовом, суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу відповідно до ст. 112 СК України. Від відповідача не надійшло клопотання щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved