Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна (в натурі), а саме: [ADDRESS], що є у спільній власності подружжя та встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою, мотивуючи тим, що добровільно розділити майно нажите в шлюбі сторони не можуть. Позивач та його представник позов підтримали та просять розділити майно за 3 варіантом експертизи №9501/13-43 від 12.12.2013 року. Відповідач і її представник позов не визнали та просили поділити домоволодіння за варіантом 1 експертизи №11505/12-43 від 28.03.2013 року. Представник Головурівської сільської ради Бориспільського району позов визнав та покладався на рішення суду. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи знаходить, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено в судовому засіданні сторонам на праві приватної спільної власності належить будинок [ADDRESS](а.с.5). Після розірвання шлюбу у 2007 році між сторонами склалися неприязні стосунки, які перешкоджають нормальному користуванню спільним майном. В ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. В ч. 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. В ст.71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу було набуто у власність нерухоме майно, а саме домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], яке відповідно до ч.1 ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. На нерухоме майно, відповідно до ст.63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч.1ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Судові витрати по справі: судовий збір, витрати за проведення експертизи нерухомого майна відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України розподілити між сторонами. В іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial