Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Хмельницької міської ради, орган опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 19.01.2008 року перебував у шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька шлюб між ними розірвано. Від сумісного проживання з відповідачкою мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживали разом з ним, з 2014 року відповідачка разом з дітьми проживала за адресою: [ADDRESS] , а з липня 2015 року по червень 2016 рік проживала в м. Донецьку. В червні 2016 року відповідачка повернула йому дітей і з того часу діти проживають разом з ним. З того часу він з позивачкою не дійшли згоди щодо визначення місця проживання їх спільних дітей, відповідачка як мати повністю відмовляється брати участь у вихованні дітей, не виконує свого обов`язку щодо їх утримання, не забезпечує гармонійний розвиток дітей. Саме він як батько виконує обов`язок щодо виховання та утримання дітей. 25.02.2019 року Хмельницьким міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з грудня 2018 року до повноліття дітей. Оскільки позивач має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займається їх вихованням, забезпечує участь дітей у навчальному процесі, діти самі виражають прихильність до проживання разом з батьком, а мати не приймає участі у вихованні дітей, просить визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання їх батька [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи органу опіки та піклування служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що органом опіки та піклування були вивчені умови проживання батька за адресою: [ADDRESS] , де створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. З`ясовано, що мати дітьми не займається, дітей залишила у 2016 році. Згідно висновку органу опіки та піклування вирішено за доцільне дітей залишити проживати разом з батьком, позивачем по справі. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідачка двічі не з`явилась в судове засідання, не повідомила про причини своєї неявки, не надала відзив на позовну заяву, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.01.2008 року ( а.с. 17). Від сумісного проживання мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ( а.с. 13), [PERSON] , [INFO] ( а. с. 15). Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 25.05.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 17). 18.12.2018 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.12.2018 року і до повноліття дітей. ( а. с. 18). Згідно висновків служби у справах дітей Хмельницької міської ради від 15.04.2019 року за № 01-34 шляхом вивчення заяви [PERSON] про необхідність підтвердження місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , для їх тимчасового виїзду за межі України, документів, поданих заявником до служби у справах дітей Хмельницької міської ради, встановлено, що діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проживають разом із заявником за адресою: [ADDRESS] . ( а.с. 19,20). Рішенням виконкому Хмельницької міської ради від 23.05.2019 року за № 408 затверджено висновок служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . ( а.с. 21). Рішенням виконкому Хмельницької міської ради від 23.05.2019 року за № 408 затверджено висновок служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . ( а.с. 22). Згідно психодіагностичного висновку клінічного психолога, групового аналітика ГО «Хмельницьке об`єднання психологів та психотерапевтів» Салко Н.О. проведено психодіагностичне обстеження [PERSON] , [INFO] і виявлено, що респондента відзначено інтелектуальний та когнітивний розвиток на високому рівні, достатньо високими є показники зацікавленості у позитивній комунікації з оточуючими. Низький рівень агресивних імпульсів. Функціонування нервової системи у межах норми, що свідчить про правильний розподіл фізичного та інтелектуального навантаження. Важливість перебування у сімейній системі, довіра до рідних, тривога, пов`язана з сімейними труднощами свідчить про об`єктивну потребу дитини бути інтегрованим у сімейну систему, відчувати стабільність та захищеність. Так як немає можливості зібрати повний життєвий анамнез [PERSON], то повною мірою складно прояснити, чому виявлена критична непереносимість агресивної поведінки та жорсткого обмеження у можливостях. ( а. с. 23-24). Згідно психодіагностичного висновку клінічного психолога, групового аналітика ГО «Хмельницьке об`єднання психологів та психотерапевтів» Салко Н.О. проведено психодіагностичне обстеження [PERSON] , [INFO] , і виявлено, що у респондента відзначено інтелектуальний та когнітивний розвиток на високому рівні. Також достатньо високими є показники зацікавленості у позитивній комунікації з оточуючими. Дещо занижений рівень самооцінки. Функціонування нервової системи у межах норми, що свідчить про правильний розподіл фізичного та інтелектуального навантаження. Важливість перебування у сімейній системі, достатній рівень довіри в сім`ї, бажання покладатись на батька, як на визнаний авторитет, свідчить про об`єктивну потребу дитини бути інтегрованим у сімейну систему, відчувати стабільність та захищеність, подальші життєві перспективи [PERSON] зв`язку з сім`єю, у якій він живе на даний час. ( а. с. 25,26). Згідно довідки Навчально-виховного комплексу № 10 м. Хмельницького від 21.01'.2020 року за № 01-38/021 [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 5Д класі навчально-виховного комплексу № 10 м. Хмельницька. ( а.с. 29). Згідно довідки Навчально-виховного комплексу № 10 м. Хмельницького від 21.01.2020 року за № 01-38/020 [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 4Б класі навчально-виховного комплексу № 10 м. Хмельницька. ( а.с. 30). З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі [PERSON] має статус суб`єкта підприємницької діяльності , його річний оподатковуваний дохід становить 1737872,48 грн., сума податку-86893,62 грн. ( а.с. 33-34). Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач зазначає мету свого звернення- позивач і відповідач не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дітей, діти тривалий час проживають разом з ним, а відповідачка, в свою чергу, негативно впливає на виховання дітей, не опікується ними. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, від дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно висновку, викладеному в Постанові ВСУ від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16ц щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу ст. 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім, тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Стаття 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей наділяє суд повноваженнями надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які стосуються, і приділяти цій думці належну увагу. У вітчизняному законодавстві також закріплено відповідні положення щодо забезпечення права дитини на власну думку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про вдібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуговували дітей. В судовому засіданні допитані в якості свідків малолітні [PERSON] та [PERSON] , які висловили своє бажання проживати разом з батьком, позивачем по справі. Пояснили, що у 2015-2016 роках проживали разом з матір`ю, яка залишила їх у бабусі і дідуся в м. Донецьк, в подальшому їх забрав до себе проживати в м. Хмельницький батько., який займається їх вихованням, матеріально дітей забезпечує. З матір». Вони останній раз спілкувались в телефонному режимі три-чотири роки тому. Мати цікавилась у них справами. Вважають, що з батьком їм краще проживати, оскільки матері вони не довіряють по причині того, що остання ними не займалася. В даному випадку сумом враховуються відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дітей разом з батьком. Судом надана оцінка обставини залишення матір`ю, відповідачкою по справі, своїх дітей, у 2016 році та ухилення неї від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей. Зазначені обставини, з урахуванням тривалого часу відсутності матері - понад чотири роки та віку дітей, є, у даному випадку визначальними та можуть вважатись винятковими. Діти протягом тривалого часу проживають разом із батьком, розлучення з якими, зміна звичайного оточення може спричинити дитині дискомфорт. Окрім того, суд звертає увагу на той факт , що при згадуванні про матір найстарший [PERSON] хвилюється, а молодший [PERSON] мало розповів про матір, бо останній раз бачив її у 2016 році, коли йому було 6 років. Не зазначення в судовому рішенні конкретної адреси місця проживання дітей не впливає на висновок суду, оскільки, у даному випадку ключовим питанням є встановлення особи одного із батьків, з яким визначається місце проживання дітей. При цьому, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровся, в якому проживає. Зазначене узгоджується в правовому висновку, викладеному в постанові ВСУ від 21.03.2018 року в справі № 308/422/17. Інших доказів на спростування доводів позивача, викладених в позовні заяві, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, думку малолітніх дітей [PERSON] , та [PERSON] , зокрема їх бажання проживати разом з батьком, тривалий час їх проживання за місцем проживання позивача, обставини справи, висновок органу опіки та піклування Хмельницької місцевої ради, відсутність спростування наданих позивачем доказів з боку відповідачки по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved