Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 травня 2017 року та 26 травня 2017 року відповідач позичив у нього в борг суму у розмірі 2640 та 1050 доларів США відповідно, про що надав розписки про отриманні коштів. Згідно розпискам, відповідач зобов`язувався повернути борг в термін до 27 травня 2017 року та 30 травня 2017 року відповідно. Курс долара до гривні Національного Банку України на момент позики становив 26,3878 грн/дол. Однак, у передбачений розписками від 18 травня 2017 року та 26 травня 2017 року в строк відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання повернути борг в сумі 3690 доларів США, та ухиляється від виконання свого зобов`язання до теперішнього часу, у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача борг за розпискою 3690 доларів США та проценти за середньозваженою обліковою ставкою НБУ 15,8 відсотків за термін 22 місяці прострочки повернення боргу в розмірі 972,00 долари США. Ухвалою від 03.05.2019 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав просив його задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подав. 06.11.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши вступне слово позивача, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 травня 2017 року та 26 травня 2017 року [PERSON] позичив у [PERSON] в борг 2640 доларів США та 1050 доларів США відповідно, про що надав розписки про отриманні коштів. Згідно цим розпискам, відповідач зобов`язувався повернути борг в термін до 27 травня 2017 та 30 травня 2017 року відповідно. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 545 ЦК України визначено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що Відповідачем не виконано зобов`язання щодо повернення суми боргу розписками від 18 травня 2017 року та 26 травня 2017 року у розмірі 3690,00 доларів США. Отже, сума боргу Позивачу не повернута, оригінали розписок Відповідача наданий до суду Позивачем та долучений до матеріалів справи, написи про повернення боргу у повному обсязі відсутні. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого Позивачем розрахунку сума простроченого грошового зобов`язання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 972,00 доларів США. Суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг за договором позики, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, при цьому суд погоджується з наданим Позивачем розрахунком суми боргу. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 1248,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved