Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місце його реєстрації та проживання: [ADDRESS] . В позові зазначив, що 08.10.2011 року [PERSON] зареєстрував шлюбу з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка на сьогоднішній день проживає та знаходиться на утриманні та вихованні позивача. За час спільного проживання між сторонами склались дуже складні стосунки, через поведінку відповідачки, яка має складний характер, не хоче працювати, не дбає про сім`ю, не бере активної участі у вихованні доньки, що призводило до сварок, непорозумінь, неповаги один до одного. [PERSON] неодноразово забирала дитину та виїжджала з нею, без попередження позивача, у невідомому напрямку, що змушувало останнього звертатись до правоохоронних органів з метою розшуку дочки. 07.09.2017 року відповідачка без згоди позивача, змінила місце проживання дитини та вивезла малолітню [PERSON] до м. Донецьк, куди позивач їздив для спілкування з дочкою до жовтня 2018року та протягом всього часу надавав матеріальну допомогу на її утримання. Донецьк є тимчасово окупованою територією і порядок перетину лінії розмежування є доволі ускладненим, перебуваючи там, донька дитячий садочок не відвідувала та стан її психоневрологічного здоров`я значно погіршився, позивач в жовтні 2018 року одноособово прийняв рішення забрати дочку до м. Запоріжжя. Таким чином, задля створення комфортної психологічної атмосфери для малолітньої доньки та з метою безпосередньої участі у розвитку, вихованні останньої позивач забрав доньку до себе і з цього часу по сьогоднішній день вона проживає разом з ним та його сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка наразі проживає разом з позивачем та їх дочкою оскільки не має житла в м. Запоріжжі, між ними була досягнута усна домовленість, що відповідачка тимчасово буде проживати у квартирі батьків позивача. Повноцінний розвиток малолітньої [PERSON] для позивача є пріоритетною ціллю, він докладає всіх зусиль для збалансування розвитку доньки. [PERSON] перебуває на обліку в дитячій лікарні № 6 та відвідує психоневролога [PERSON] , дитина відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) комбінованого типу № 189 «Ромашка» Дніпровського району м. Запоріжжя, логопедичну групу № 2 «Червона шапочка». Позивач не впевнений в тому, що в майбутньому у [PERSON] не виникне бажання знову змінити разом з дитиною місця свого проживання, проти його волі та позивач повторно буде змушений вживати заходів для пошуку доньки, у зв`язку з чим звертається до суду та просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місце його реєстрації та проживання: [ADDRESS] . В судовому засідання позивач та його представник адвокат Шерстюк А.О. підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, оскільки вважають їх обґрунтованими та такими, що відповідають перш за все інтересам малолітньої дитини. Відповідачка повідомлена про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про прийняття справи до свого провадження разом з матеріалами позовної заяви на її адресу. Відповідачка відзиву на позов не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи за її відсутність до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник 3-ї особи: відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Кожушко Д.Ю. в судовому засіданні підтримала позов та надала суду висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , і акт обстеження умов проживання. Суд, за згодою позивач та його представника, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 08 жовтня 2011 року між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1220, виданим 08.10.2011року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.19). В шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 24.10.2017. (а.с.20) Рішенням Ленінського районного суду від 05.09.2019 року, яке набрало законної сили 08.10.2019р., шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 113) Причиною звернення зі позовом до суду є поведінка відповідачки [PERSON] , яка без згоди батька, тобто позивача, забирає та вивозить дитину у невідомому напрямку, чим змушує [PERSON] звертатись до правоохоронних органів з метою розшуку своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , про що також суду надані письмові докази. (а.с.22, 23, 24, 25-26) Також, відповідачка була запрошена до Відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради у зв`язку з неналежним виконанням ЗУ «Про освіту», «Про охорону дитинства». (а.с.27) Позивач працює у ПАТ «Запоріжвогнетрив», має стабільний та достатній дохід для утримання та забезпечення розвитку дочки, має власне нерухоме майно, відповідно до свідоцтва про спадщину за заповітом, про що також суду надані письмові докази. (а.с. 110, 116) Висновком про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] за № 02/01-27/0121 від 07.02.2020р. встановлено, що [PERSON] з гр. [PERSON] проживав однією родиною на території м. Запоріжжя до липня 2017 року. Після конфліктів у сім`ї, [PERSON] забирала доньку та зникала в невідомому напрямку, що підтверджується заявами [PERSON] до ДВП ГУНП в Запорізькій області. В вересні 2017 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] , виїхала на непідконтрольну Україні територію (м. Донецьк) та залишилася там проживати. Під час проживання [PERSON] разом з матір`ю, жінка не займалася належним чином її вихованням, лікуванням та розвитком, що призвело до педагогічної занедбаності дитини (затримка мовлення, нестабільність емоційної сфери, тривожність). В жовтні 2018 року батько забрав [PERSON] на територію м. Запоріжжя, де вони мешкають по теперішній час однією родиною. За весь цей час гр. [PERSON] не приділяла належної уваги, матеріально доньку на забезпечувала, іноді спілкувалася телефоном. Відділом служби 22.01.2020 року обстежено місце проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження за вищевказаною адресою, умови проживання задовільні, для малолітньої [PERSON] , [INFO] , створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку. Є облаштована окрема кімната, речі за сезоном та іграшки у великій кількості. З метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, її режим дня, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зважаючи, що місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком гр. [PERSON] , [INFO] (а.с. 107-109, 112) Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення ст..160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначене та інтереси дитини, приймаючи до уваги її малолітній вік та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, за місцем проживання дитини створені належні умови, батько виховує та утримує дочку, має стабільний дохід, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved