Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 11000 гривень, а також сплачений ним судовий збір в сумі 640,00 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що вона дійсно брала у позивача кошти в борг, оскільки їй необхідно було сплатити кредитний борг перед банківською установою. Про отримання позики та умови повернення коштів вона написала розписку, але не мала можливості розрахуватися з позивачем своєчасно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що 01 грудня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого він передав, а відповідач отримала від нього у борг кошти у сумі 11000 грн., які зобовязалася повернути до 15 березня 2016 року. На підтвердження укладання договору позики відповідач написала розписку, в якій підтвердила отримання зазначеної суми позики та строк її повернення, але по закінченню зазначеного строку борг не повернула та відмовляється його повертати. На його неодноразові звернення з вимогою повернути йому кошти, відповідач спочатку обіцяла все сплатити, призначаючи дати повернення, але потім стала його уникати, перестала відповідати на телефонні дзвінки, тому він вимушений звернутися до суду. Позовні вимоги просить задовольнити. Крім того, просить стягнути з відповідача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 640 гривень. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знаходиться з позивачем у цивільному шлюбі. Відповідач була їхньою невісткою, є матірю їхнього внука, який їх обєднує, тому коли у відповідача виникли труднощі з поверненням боргу за кредитним договором, вони вирішили їй допомогти, та на її прохання під розписку надали їй кошти у розмірі 11000 грн. Вона була при цьому присутня, та також підписалася в якості свідка у розписці. Підтвердила, що їй, як члену сімї позивача, відомо, що до цього часу борг позивачу відповідачем не повернуто. Вислухавши позивача, відповідача, свідка, ознайомившись з письмовими матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.12.2015 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким позивач надав, а відповідач прийняла в борг позику у розмірі 11000 гривень. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується розпискою /а.с. 16/. В розписці зазначено строк повернення позики - до 15.03.2016 року. Судом встановлено, що в зазначений строк відповідач свої зобовязання не виконала, грошові кошти позивачу не повернула. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) \~передає у власність\~\~другій стороні\~\~(позичальникові)\~\~грошові кошти\~\~або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник\~\~зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)\~або таку ж кількість речей\~того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з приписів ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі і\~\~на\~\~підтвердження його укладення\~\~та\~\~його умов\~\~може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем\~визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути\~\~позикодавцеві позику\~\~(грошові кошти\~\~у такій самій сумі\~\~або речі, визначені родовими ознаками,\~\~у такій самій\~\~кількості, такого самого роду\~\~та такої самої якості, що були передані йому\~позикодавцем)\~у строк,\~та в порядку, що встановлені договором. Крім цього, згідно ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів ст. 526 ЦК України обов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) . У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що є всі законні підстави для задоволенню позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також враховує, що ніяких доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором позики суду не надано. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн, а тому така сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved