Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 2018 року надав [PERSON] у борг кошти в сумі 11472,00 грн., які [PERSON] зобов`язалася повернути на протязі чотирьох місяців, тобто до 30 серпня 2018 року, що підтверджується розпискою. Проте своє зобов`язання не виконала, що зумовило позивача звернутись з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 12619,20 грн., із яких заборгованість за тілом позики становить 11472,00 грн. і штраф у розмірі 10% від суми позики, тобто 1147,20 грн. Також просить стягнути з [PERSON] в свою користь понесені ним судові витрати по справі, а саме 768,40 грн. судового збору сплаченого при подачі позовної заяви до суду та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Джура С.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, мотивуючи тим, що сплачувала деякі кошти [PERSON] , але підтвердження про часткову сплату боргу в неї немає. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями ч.2 ст.1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що узгоджується з вимогами положення ч.1 ст.1047 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов`язання/, а згідно ч. 2 даної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2018 року [PERSON] , на виконання умов договору позики, було написано розписку про отримання нею коштів від [PERSON] в сумі 11472 грн. 00 коп., в якій вона зобов`язується повернути борг на протязі чотирьох місяців, тобто до 30 серпня 2018 року, а в разі невиконання нею вимог договору позики, зобов`язується сплатити штраф в сумі 10 відсотків від суми позики. Так станом на 30 серпня 2018 року [PERSON] в порушення своїх договірних зобов`язань позику не повернула. Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на ст.ст.77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором позики. Враховуючи беззаперечний факт укладення сторонами договору позики, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з [PERSON] заборгованості за розпискою в сумі 11472 грн. 00 коп., штраф за невиконання позичальником [PERSON] прийнятих на себе зобов`язань в розмірі 10 відсотків від суми позики, що становить 1147 грн. 20 коп. Крім того, оскільки відповідачем зобов`язання за договором позики у добровільному порядку виконано не було і позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 1,2), договором про надання правничої допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг, розрахунком, а тому вказані витрати, з огляду на ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved