Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним (позивачем) та відповідачем, зареєстрований 24.09.2019 Виконавчим комітетом Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, про що 24.09.2019 складено відповідний актовий запис № 47. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем з червня 2020 припинили фактичні подружні стосунки, від шлюбу спільних дітей не мають, спільне господарство не ведуть та сімейні стосунки не підтримують. Зазначив, що на примирення він не згодний, переконаний, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу не можливе. Також зазначив, що спору з приводу спільного сумісного майна між ними не має. Ухвалою від 14.01.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія зазначеної ухвали була надіслана у порядку ст. 272 ЦПК України позивачу за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), зазначеним у позові та відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Копія зазначеної ухвали отримана відповідачем 26.01.2021, що підтверджується розпискою про вручення судового повідомлення. Клопотання від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходили. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Відповідач [PERSON] , звернулась до суду із заявою, яка зареєстрована у суді 15.02.2021 за вх. № 864/21, в якій просила розглянути справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає, строк на примирення не потребує та заперечує проти стягнення з неї на користь позивача судового збору, оскільки офіційно не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , інших доходів не має. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та їх задоволення з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 24.09.2019 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Виконавчим комітетом Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, про що 24.09.2019 складено відповідний актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 24.09.2019. Твердження позивача про те, що подружжям шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються та останні намірів їх відновлювати не мають наявними у справі доказами не спростовуються. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, зокрема, позивача, яким пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При цьому, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Положеннями ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, під час розгляду справи за наявними в ній доказами обставини, наведені у ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений, - судом не встановлені. Як зазначено у ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З клопотанням про надання строку для примирення сторони до суду не звертались. Крім того, судом відзначається, що відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, суд констатує, що з вимогою щодо відновлення дошлюбного прізвища відповідач не зверталась. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема, те, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинено, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин неможливе та буде суперечити інтересам, зокрема, позивача, у зв`язку з чим такий шлюб слід розірвати. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням положень ст. 142 ЦПК України, якими, зокрема передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено повністю та відповідач визнав його у повному обсязі, але заперечував проти стягнення з нього на користь позивача судового збору, оскільки офіційно не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, інших доходів не має, - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 840,80 грн., слід частково (50%) повернути позивачу з державного бюджету у розмірі 420,40 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 420,40 грн. вважати фактично понесеними позивачем.

Outcome: approved