Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу , визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна. Мотивує позов тим, що з серпня 2007 року він почав проживати з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. В 2010 році відповідачка придбала житловий будинок [ADDRESS]. Зі слів відповідачки будинок вона придбала за 9000 доларів США, що становило на час придбання 72000 (сімдесят дві) тисячі гривень. В травні 2010 року вони переїхали проживати в даний будинок. Спільними зусиллями проводили благоустрій будинку та господарських будівель, благоустрій подвір'я. На початку грудня 2012 року між ними виникла сварка і вони почали проживати окремо. Він не має доступу до вищезазначеного домоволодіння , так як відповідачка змінила замки. В будинку залишилися речі, які належать йому особисто. Крім того, ними було придбано спільне майно, яке він бажає поділити. Крім того, за час їхнього спільного проживання був зроблений капітальний ремонт в будинку та на подвір'ї , перелік ремонтних робіт та придбаних будівельних матеріалів зазначений ним в позовній заяві. Тому він просить стягнути на його користь 1/2 частину невід ємних поліпшень в домоволодінні, а також судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову і просять його задоволити. Відповідач та її представник позов визнали частково , подали зустрічну позовну заяву. Зустрічний позов мотивований тим, що вона визнає факт їхнього з відповідачем спільного проживання без реєстрації шлюбу з серпня 2008 року по грудень 2012 року . Крім того, повністю визнає вимоги щодо повернення йому в натурі майна, подарованого їм у період спільного проживання його родичами, а саме: ліжка з матрацом, 2 стільців, шифонера, паласа, килимової доріжки та дивана. Але вона не погоджується із первісним позовом в тій його частині, що стосується поділу будинку та іншого майна, нажитого за час спільного проживання з позивачем. Будинок [ADDRESS] є її особистою приватною власністю , що визнається позивачем в його позові. Договірна вартість житлового будинку [ADDRESS] складала 36000 грн., а фактично на оплату цього будинку було сплачено 71227 грн. 80 коп., в той же час за період спільного проживання із [PERSON] у домоволодінні не проводилися такі поліпшення, які б істотно, у декілька разів збільшили його вартість, на чому полягає останній. У будинку дійсно було зроблено ремонт, зокрема, частково відремонтовано дах, замінено вікна, зроблено косметичний ремонт частини приміщень будинку, підведено газ, встановлено опалювальне обладнання . Загальна вартість вказаних робіт, із урахуванням вартості матеріалів, не перевищує 20000 грн. Документально підтверджені витрати з поліпшення належного їй будинку [ADDRESS] складають 9752,7 грн. Придбаний у жовтні 2012р. ноутбук «Хьюліт Паккер» вартістю 3399 гри. придбавався нею за рахунок власних коштів і не підлягає поділу . З усього вказаного у первісному позові [PERSON] рухомого майна вона вважає , що спільною сумісною власністю слід вважати наступне: тумбочку і поличку для ванної кімнати вартістю 1500 грн., пральну машину автомат вартістю 2950 грн., телевізор вартістю 1380 грн., поличку для книг, дійсна вартість якої становить 500 грн., дзеркало та шафу вартістю 1500 грн., карнизи зі шторами вартістю 2000 грн., газову плитку вартістю 2500 грн., причеп для машини вартістю 1700 грн., зварювальний апарат вартістю 2000 грн., тумбочку під телевізор, кухонний стіл і два стільці вартістю 500 грн., холодильник «Орськ» вартістю 400 грн., кухонний стіл з навісною шафкою вартістю 500 грн. Крім того, позивачем за первісним позовом не зазначено, що у період спільного проживання ними було придбано бензоелектрогенератор вартістю 5000 грн., який використовувався останнім у своїй діяльності при проведенні зварювальних робіт та також є об'єктом права спільної сумісної юності подружжя. В зустрічному позові запропонувала свій варіант поділу майна. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників , вважає , що первісна та зустрічна позовні заяви підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК необхідно встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. В судовому засіданні сторони визнали, що проживали спільно однією сім єю без реєстрації шлюбу з серпня 2007 року по грудень 2012 року. А обставини , визнані сторонами не підлягають доказуванню згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні відповідачка визнала позовні вимоги позивача щодо повернення належного йому особисто майна, а саме: ліжка з матрацом, 2 стула, шифонера , килима ( палас), коврову доріжку, диван. В судовому засіданні сторони узгодили вартість та визначили, яке майно є спільною сумісною власністю сторін. А саме визначилися, що спільною сумісною власністю є лише наступне майно: - Тумбочка під телевізор-вартістю 500 грн. - Холодильник- вартістю 400 грн. - Кухонний стіл -вартістю 500 грн. - Карнизи та штори-вартістю 2000 грн. - Причеп для машини -вартістю 1770 грн. - Зварювальний апарат-вартістю 2000 грн. - Акумулятор-вартістю 500 грн. - Газова плита- вартістю 80 грн. - Тумбочка та поличку для ванної кімнати-вартістю 1500 грн - Телевізор-вартістю 1400 грн. - Ноутбук-вартістю 3000 грн. - Поличка для книг-вартістю 470 грн. - Дзеркало, шкаф -вартістю 1500 грн. - Пральна машинка вартістю -3000 грн. В судовому засіданні сторони узгодили наступний варіант поділу майна : виділити [PERSON] . наступне майно: - Тумбочку під телевізор-вартістю 500 грн. - Холодильник- вартістю 400 грн. - Кухонний стіл -вартістю 500 грн. - Карнизи та штори-вартістю 2000 грн. - Причеп для машини -вартістю 1770 грн. - Зварювальний апарат-вартістю 2000 грн. - Акумулятор-вартістю 500 грн. Всього майна на суму 7670 грн. Виділити [PERSON] наступне майно: - Газову плиту- вартістю 80 грн. - Тумбочку та поличку для ванної кімнати-вартістю 1500 грн - Телевізор-вартістю 1400 грн. - Ноутбук-вартістю 3000 грн. - Поличку для книг-вартістю 470 грн. - Дзеркало, шкаф -вартістю 1500 грн. - Пральну машинку вартістю -3000 грн. Всього майна на суму 10950 грн. Тому первісний та зустрічний позов щодо варіантів поділу майна необхідно задовольнити частково, так як сторони в судовому засіданні узгодили новий варіант поділу майна та його вартість. Так як різниця в вартості майна , яке виділено сторонам складає 3280 грн. , то різницю у вартості майна необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Тому вимога [PERSON] про стягнення різниці у вартості майна підлягає частковому задоволенню, а аналогічна вимога [PERSON] не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2010 року, вартість будинку згідно договору складає 36000 грн. Але позивач в позові і в судовому засіданні не заперечив фактичної ціни , яку заплатила відповідачка за будинок, а саме 9000 дол. США , що по курсу НБУ на час продажу складає 72000 грн. Позивач визнає, що даний будинок являється особистою власністю [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що в травні 2010 року вони переїхали жити в даний будинок. Спільними зусиллями проводили благоустрій будинку та господарських будівель, благоустрій подвір'я . Будинок значно збільшився в своїй вартості .Перелік проведених робіт зазначив в позові. Він не вимагає визнати за ним право власності на частину спірного будинку , а просить стягнути на його користь 1/2 частину грошової компенсації невід ємних поліпшень в даному володінні ( будівельних робіт) в сумі 63505 грн. Але дану вимогу виклав некоректно в позові. [PERSON] визнала, що в будинку дійсно проводилися ремонтні роботи, але їх вартість складає приблизно 20000 грн. Вважає, що позивач не довів проведення поліпшень в будинку на заявлену ним суму. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в спірному будинку робився капітальний ремонт . Частину ремонтних робіт робили вони. За свою роботу вони отримали приблизно 10000 - 12000 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється матір ю [PERSON] пояснила, що частину будівельних робіт в будинку робили вони з сином та чоловіком. Лише на покрівлю будинку витратили 7000 грн. По справі була призначена та проведена судова будівельно - технічна експертиза . Згідно висновку експертизи № 1871, 1872 від 08.05.2014 року дійсна ринкова вартість будинку [ADDRESS] до ремонту та перебудови складає 36000 грн. А дійсна ринкова вартість даного будинку на момент проведення експертизи становить 231443 грн. Вартість будівельних робіт складає 99935 грн. , які були виконані на протязі 2010-2012 року. Перелік та обсязи фактично виконаних робіт визначений за участю сторін , про що зазначено в висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося в своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя , воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення. Висновком експертизи встановлено, що будинок істотно збільшився в вартості з моменту придбання до часу проведення експертизи. Але позивач [PERSON] не заявляв вимогу про визнання будинку спільною сумісною власністю та визнання за ним права власності на частину будинку. Тому [PERSON] безпідставно заявила вимогу в зустрічному позові про відмову [PERSON] в задоволенні його позову в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності та поділу житлового будинку [ADDRESS]. Тому в задоволенні даної вимоги [PERSON] необхідно відмовити. Позивач заявив вимогу про стягнення на його користь 1/2 частини грошової компенсації за збільшену вартість після перебудови будинку [ADDRESS] в розмірі 63 505 грн. Тобто, фактично позивач просить стягнути на його користь 1/2 частину вартості невід'ємних поліпшень в будинку( проведених будівельних робіт). Вартість будівельних робіт згідно висновку експертизи складає 99935 грн. Тому суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вартості проведених будівельних робіт в будинку [ADDRESS] в сумі 49 967 грн. 50 коп.

Outcome: partial