Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання права власності на частку будинку та частку земельної ділянки в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.11.2013 року в м. Вінниці помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із 43/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, та на 21/100 частки земельної ділянки, площею 0,0658 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У встановлений законом шестимісячний строк позивач прийняв спадщину після смерті батька, та як звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 20.10.2015 року №599/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у правовстановлюючих документах відомостей про державну реєстрацію права власності за померлим на 43/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, та на 21/100 частки земельної ділянки, площею 0,0658 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, так як померлий за життя не встиг у встановленому законом порядку здійснити державну реєстрацію права власності на дане майно. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову, оскільки спадщину після смерті свого чоловіка не прийняла та на останню не претендує. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 18.11.2013 року в м. Вінниці помер батько позивача [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №273229, виданого В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 20.11.2013 року (а.с.17). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на наступне майно: 43/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, що належали померлому на підставі договору дарування від 09.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1485 (а.с.14); та на 21/100 частки земельної ділянки, площею 0,0658 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належали померлому на підставі договору дарування від 09.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1487 (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи до майна померлого 18.11.2013 року [PERSON] (а.с.60-98) спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є дружина померлого третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], яка у встановлений законом строк спадщину після смерті чоловіка не прийняла, однак із відповідною заявою про відмову від спадщини до нотаріуса також не звернулась. Разом з тим, в матеріалах справи від останньої наявна заява від 15.02.2016 року, посвідчена нотаріусом м. Москви [PERSON], відповідно до якої [PERSON] на спадщину після смерті чоловіка не претендує, із відповідною заявою про прийняття спадщини після його смерті, позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не буде (а.с.114). Іншим спадкоємцем за законом першої черги є син померлого позивач [PERSON], який в установлений законом строк звернувся із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.61). Однак, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] від 20.10.2015 року №599/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у правовстановлюючих документах відомостей про державну реєстрацію права власності за померлим на 43/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, та на 21/100 частки земельної ділянки, площею 0,0658 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, так як померлий за життя не встиг у встановленому законом порядку здійснити державну реєстрацію права власності на дане майно (а.с.7-9). Так, відповідно до п.п.4.18 п.4 Видача свідоцтва по право на спадщину Глави 10 Видача свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус виготовляє Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. А тому, нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження. Так, дійсно, як вбачається з матеріалів справи померлий за життя не здійснив державну реєстрацію права власності на 43/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, та на 21/100 частки земельної ділянки, площею 0,0658 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується довідкою КП «ВМБТІ» від 12.08.2014 року №3631, відповідно до змісту якої право власності на житловий будинок в цілому зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва №783 про право приватної власності на будівлі від 26.11.1964 року, виданого Вінницьким міським відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №30/1128 від 22.10.1964 року (а.с.87); та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №45927178 від 20.10.2015 року, відповідно до змісту право власності на 79/100 часток земельної ділянки, площею 0,0658 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с.88-89), в той час як відомості щодо державної реєстрації права власності на інші 21/100 частки зазначеної ділянки відсутні. Окрім того, згідно зазначеної Інформаційної довідки за відповідачем також зареєстровано право власності на 57/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Вінниця, пров. Підлісний, 20, в той час як відомості про державну реєстрацію 43/100 частки зазначеного домоволодіння у зазначених реєстрах відсутні. Таким чином, оскільки померлим за життя у встановленому законом порядку не здійснено державної реєстрації права власності на вищезазначене майно, а відтак нотаріус дійсно позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину позивачу. Окрім того, суд вважає за можливе відзначити, що спору з приводу права власності на спірне майно як між позивачем, відповідачем, які являються співвласниками спірного будинковолодіння та земельної ділянки, не має. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved