Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] зареєстровано 09 серпня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №582, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 09 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Від шлюбу вони з відповідачкою мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою [PERSON] . Матеріальну допомогу на утримання дітей позивач надає в добровільному порядку. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, сумісне життя не склалося. Шлюбні відносини між ними припинились з серпня 2015 року. Позивач зазначає, що відновити супружні відносини неможливо, тому, що кожний з них створив нову сім`ю, відповідачка народила дитину від іншого чоловіка, категорично заперечує проти надання строку на примирення та прохає, куруючись ст. ст.105, 110,112 Сімейного Кодексу України, задовольнити його позов. Позивач у підготовче засідання , надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги визнала в повному обсязі , зазначила, що з позивачем у неї немає ніякого спору. В порядку ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін суд приходить до висновку про необхідність у підготовчому засіданні задовольнити позовні вимоги з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 09 серпня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №582, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 09 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 21.12.2005 року і сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 18 липня 2007 року. Діти проживають з відповідачкою, [PERSON] . Матеріальну допомогу на утримання дітей позивач надає в добровільному порядку. Шлюбні відносини між сторонами припинились з 2015 року, кожний створив іншу сім`ю. Враховуючи спільне бажання сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим і буде суперечити інтересам сторін по справі тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України та, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Постільки по справі відбулося визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, вважає за необхідне позивачу повернути з державного бюджету 50 % сплаченого ним судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: approved