Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01 лютого 2008 року між ним та відповідачем був укладений письмовий договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з яким позивач передав у власність відповідачу автомобіль марки ВАЗ, тип ТЗ - легковий-універсал-В 2003 року випуску, номерний знак: [NUMBER], а відповідач передав позивачу в рахунок вартості автомобіля грошову суму 19190,00 грн. Після укладення договору позивач передав відповідачу зазначений автомобіль, а також ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Також на виконання п.8 Договору позивач видав відповідачу нотаріально посвідчену довіреність строком до 01 лютого 2028 року на право розпорядження автомобілем. Позивач вважає, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу транспортного засобу є нікчемним, оскільки договір нотаріально не був посвідчений, у зв'язку з чим просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача вищезазначений транспортний засіб. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, де зазначив, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, оскільки фактично договір купівлі-продажу транспортного засобу був укладений та виконаний сторонами, грошові кошти були передані позивачу, а відповідач отримав транспортний засіб, ключі та документи на нього. Також на виконання п.8 Договору позивач видав на ім'я відповідача довіреність на право володіння та розпорядження автомобілем. Це пов'язано із складним матеріальним становищем відповідача, внаслідок чого він не мав можливості посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса. З моменту укладення договору і по цей час відповідач правомірно користується вказаним транспортним засобом. Також зазначає, що законодавство, яке діяло на час укладення договору купівлі-продажу, не передбачало обов'язкового посвідчення договору в нотаріальному порядку, у зв'язку з чим просить суд визнати за ним право власності на вищезазначений автомобіль. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, а у задоволенні первісних позовних вимог просив відмовити. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копія договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01 лютого 2008 року; копія довіреності від 01 лютого 2008 року. Таким чином, суд, заслухавши пояснення відповідача та вивчивши матеріали справи, вважає, що первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією укладеного між сторонами письмового договору купівлі-продажу транспортного засобу підтверджується факт того, що 01 лютого 2008 року між сторонами був укладений вказаний договір, на підставі якого позивач отримав від відповідача під час укладення договору грошові кошти в розмірі 19190,00 грн. і згідно п.6 Договору передав відповідачу вищезазначений транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію. Отже, фактично договір купівлі-продажу транспортного засобу був між сторонами укладений та виконаний. Посилання позивача на відсутність нотаріального посвідчення Договору, як підставу для визнання його нікчемним, суд вважає необґрунтованими. Так, виходячи зі змісту Постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі №6-118цс13, суд вважає, що у даному випадку між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Договору, тому він вважається вчиненим і сама по собі відсутність нотаріального посвідчення даного Договору не є підставою для визнання його нікчемним. Крім того, позивачем необґрунтованим є посилання на безпідставність отримання відповідачем транспортного засобу. Так, у відповідності до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту зазначеної норми закону випливає, що безпідставно набутим майном є майно, яке було набуте особою поза будь-якою підставою, тому у разі наявності між сторонами договірних правовідносин, казати про безпідставність набуття такого майна не можна, а у даному випадку між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, у зв'язку з чим володіння відповідачем вказаним транспортним засобом не є безпідставним. Отже, первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок їх незаконності та необґрунтованості. Зустрічні позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як було вже зазначено, відповідач отримав транспортний засіб на підставі укладеного між ним та позивачем письмового договору, який хоча і не був посвідчений нотаріально, але сторони досягли згоди з усіх істотних його умов. З лютого 2008 року відповідач користується вказаним автомобілем, повністю сплатив обумовлену за нього грошову суму, про що також зазначає сам позивач у позовній заяві, у зв'язку з чим відібрання у відповідача автомобіля буде суперечити як нормам діючого законодавства України, так і нормам міжнародного законодавства, зокрема ст.41 Конституції України, де зазначено, що право приватної власності набувається у визначеному законом порядку, є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не можу бути протиправно цього права позбавлений чи обмежений у його здійсненні, ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, де вказано, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими і ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачем оспорюється право відповідача на вищезазначений автомобіль, суд вважає за необхідне визнати за останнім таке право у судовому порядку. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, тоді як наявність фактів, якими відповідач обґрунтовує свої зустрічні позовні вимоги, встановлена. Оскільки у задоволенні первісних позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягнення з відповідача не підлягають, а понесені відповідачем судові витрати по справі за подання зустрічних позовних вимог підлягають стягненню з позивача у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved