Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся cуду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних від неповернутої суми позики за період з 23.05.2017 р. по 15.01.2018 р. в сумі, еквівалентній 340 доларам США за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 17.10.2011 року між ним та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким [PERSON] надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі еквівалентній 17500 доларам США , зі строком повернення не пізніше 17.10.2014 р. У визначений договором строк відповідач свої зобов'язання не виконала. У квітні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу та трьох відсотків річних за період з 18.10.2014 р. по 07.08.2015 р. В подальшому [PERSON] пред'являв позови і рішеннями суду стягнуто з [PERSON] три відсотки річних за період з 07.08.20015 р. по 23.05.2017 р. Відповідач не приступила до виконання ухвалених рішень суду і стягнуті кошти не повертає. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, надав суду клопотання про можливість розгляду справи за його відсутністю, свої позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлена завчасно, належним чином, подала пояснення в яких зазначає, що нею частково виплачувалась сума позики у розмірі 10000 грн. в період з червня 2012 р. по березень 2013. На підтвердження цих пояснень [PERSON] додані копії банківських квитанцій, які вона просить врахувати при вирішенні справи. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. 17 жовтня 2011 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошей. Відповідно до умов договору позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі еквівалентній 17500 доларам США зі строком повернення до 17.10.2014 року. За рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 31.05.2016 р. стягнуто з [PERSON] на користь позивача борг за договором позики у розмірі 375900 грн., три відсотки річних від прострочення виконання зобов'язання за договором позики грошей від 17.10.2011 р. у розмірі 9176,07 грн. ( за період з 18.10.2014 р. по 11.08.2015 р.). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.11.2016 р. рішення суду першої інстанції змінено, збільшена загальна сума боргу, яка підлягає стягненню, до 459 833,14 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.12.2015 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми боргу за період з 07.08.2015 року по 02.11.2015 року у розмірі 125 доларів США, що складало на день ухвалення рішення 2864, 15 грн. Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.08.2016 р. з відповідача стягнута заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 7491,58 грн. за період з 02.11.2015 р. по 30.05.2016 р. За наступний період прострочення виконання зобов'язань з 30.05.2016 р. по 23.05.2017 р. стягнуто рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.07.2017 р. з [PERSON] на користь [PERSON] -13 425,32 грн . Як вбачається з наданих постанов заст. Начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкриті виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів за рішеннями суду, які постановою від 15 грудня 2016 року об'єднані до зведеного виконавчого провадження. За змістом ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому вказана норма права не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Виходячи з норм ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зі змісту договору позики вбачається, що строк користування відповідачем позикою склав період з 17 жовтня 2011 року по 17 жовтня 2014 року. Прострочення виконання відповідачем його зобов'язань з повернення позивачу боргу складає період часу, що не охоплений попередньою позовною заявою та рішенням суду від 06.07.2017 р. , а саме з 24.05.2017 р. по 15.01.2018 р. включно, що становить 237 днів. Суд погоджується з розрахунком позивача суми трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 340 доларів США (17500*3*237/365/100 = 340 доларів США). Відповідно до ч.1, ч.2 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За інформацією, яка міститься на офіційному сайті Національного Банку України станом на 26.04.2018 р. 100 доларів США становить 2627,05 грн., у зв'язку з чим суд стягує гривневий еквівалент заборгованості, що утворилася станом на 15.01.2018 р. за договором позики від 17.10.2011 року у вигляді трьох відсотків річних від простроченої суми позики за період з 24.05.2017 р. по 15.01.2018 р. в сумі 340 доларів США, що відповідає 8931, 97 грн. та підлягає стягненню з [PERSON] Виходячи з викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні , тому є підстави для їх задоволення. Надані відповідачем квитанції про часткове погашення заборгованості за договором позики в період з 23.07.2012 р. по 27.02.2013 р. у вигляді перерахування на поповнення карткового рахунку в загальній сумі 10000 грн. , можуть бути пред'явлені державному виконавцю, тому як основний борг за договором вже стягнутий за рішенням суду, виконавчий лист пред'явлено до виконання та відкрито виконавче провадження, а позовна заява, що розглядається судом, стосується виплати трьох відсотків річних від простроченої суми. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved