Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про оспорювання батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що зареєстрував шлюб з відповідачем 12.03.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 27. Під час перебування у шлюбі з позивачем у [PERSON] 25.06.2015 року народилася донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний позивач. Позивач батьківство дитини не визнає, оскільки вважає, що не є біологічним батьком дитини. Позивач зазначає, що фактично не проживає з відповідачем з грудня 2014 року, з того ж часу не підтримують подружніх відносин на підставі побутових сварок. [PERSON] з 02.07.2014 року по 04.10.2014 року перебувала за межами України в Республіці Білорусь у своїх родичів, а позивач в цей час проживав в [INFO]. Відповідно до запису в обмінній карті ЦМЛ м. Вугледара Донецької області на час звернення відповідача до лікарні 03.12.2014 року термін вагітності становив 9-10 тижнів. Позивач вважає, що запліднення могло статися в кінці вересня 2014 року, що унеможливлює його батьківство. Позивач просить суд визнати актовий запис № 149 від 07.07.2015 року, проведений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, про його батьківство щодо [PERSON] недійсним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та їх обґрунтування підтримав в повному обсязі, просив суд визнати актовий запис № 149 від 07.07.2015 року, проведений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, про його батьківство щодо [PERSON] недійсним. Позивач в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] з 02.07.2014 року по 04.10.2014 року перебувала за межами України в Республіці Білорусь у своїх родичів, а він в цей час проживав в [INFO] і ніяк не міг вступати з відповідачем в статеві відносини. Після повернення [PERSON] до м. Вугледара Донецької області на початку жовтня 2014 року вони дійсно мали статеві стосунки як подружжя, проте позивач вважає, що [PERSON] вже була вагітною на той час. Позивач вважає, що запліднення могло статися в вересні 2014 року, що унеможливлює його батьківство. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та їх обґрунтування не визнала в повному обсязі, просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач суду пояснила, що перебуває в шлюбі з позивачем [PERSON] з 12.03.2013 року. Від цього шлюбу має доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є позивач [PERSON] Відповідач зазначила, що дійсно з 02.07.2014 року по 04.10.2014 року перебувала за межами України в Республіці Білорусь, однак завагітніла від позивача після приїзду з Республіки Білорусь на початку жовтня 2014 року, оскільки вони мали активні статеві стосунки як подружжя. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та їх обґрунтування також не визнала в повному обсязі, просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, експерта та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначається у\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до\~ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що з 12.03.2013 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області. Даний факт сторонами не оспорюється. Згідно з листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ГТУЮ у Донецькій області № 150/03.02-34 від 09.02.2016 року та копією заяви про державну реєстрацію шлюбу від 22.02.2013 року, яку було подано [PERSON] та [PERSON], на підставі ч. 2 ст. 32 СК України, строк державної реєстрації шлюбу було скорочено (а.с.147-148). В судовому засіданні позивач [PERSON] вказав, що строк державної реєстрації шлюбу було скорочено на підставі довідки, виданої ЛПУ ЦМЛ м. Вугледара про те, що [PERSON] перебувала в стані вагітності. Відповідно до копії обмінної карти ЛПУ ЦМЛ м. Вугледара Донецької області [PERSON], [INFO], вперше відвідала лікаря в звязку з першою вагітністю 03.12.2014 року, термін вагітності був 9-10 тижнів, перший день останньої менструації 20.09.2014 року (а.с.3). Згідно з висновками протоколу УЗД плода в І триместрі вагітності [PERSON] від 23.12.2014 року дані біометрії плода відповідають строку 13 тижнів 2 дні, строк пологів за результатами УЗД 28.06.2015 року (а.с.4). Відповідно до копії висновку консультації кардіолога Обласного кардіодіспансера Донецького обласного клінічного територіального медичного обєднання від 10.12.2014 року [PERSON] була консультована лікарем-кардіологом, яким встановлено діагнози: основний НЦД змішаного типу, додаткова трабекула лівого шлуночка; супутній вагітність 11 тижнів (а.с.5). 13.01.2015 року [PERSON] була видана довідка ЛПУ ЦМЛ м. Вугледара про те, що вона перебуває на «Д» обліку з діагнозом вагітність, 15-16 тижнів (а.с.149). 25.06.2015 року [PERSON] народила дівчину вагою 3220 грамів на 40 тижні вагітності, вагітність перша, пологи перші, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № 310, виданого 25.06.2015 року Волноваською ЦРЛ (а.с.13). Волноваською ЦРЛ було видано довідку для дільничного педіатра або сімейного лікаря від 30.06.2015 року в тому, що 25.06.2015 року в пологовому будинку № 1 м. Волновахи [PERSON] народила доношену дитину жіночої статі вагою 3220 грама, зростом 49 см. Пологи сталися на 40 тижні вагітності, пологи перші, термінові, нормальні. Дитина виписана в задовільному стані на 6 добу (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження І-НО № 780303, виданого 07.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася 25.06.2015 року. Батьками дитини записані: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.6). Відповідно до\~листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України № 0.64-20744/0/15-16 від 28.09.2016 року щодо перетинання державного кордону України у період з 02.07.2014 року по 04.10.2014 року громадянка України [PERSON], [INFO], виїжджала з території України 05.07.2014 року об 11.42 годині на пункті пропуску «Нові Яриловичі», а також вїхала на територію України 02.10.2014 року о 14.28 годині на пункті пропуску «Нові Яриловичі» (а.с.114). Відповідно до ч. 1-3, 6 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~ст. 122,\~124,\~126\~і\~127\~СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно підсумків висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 318 від 28.08.2015 року зразків крові [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелей умовно батьківського (не материнського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 % (а.с.8-12). 15.02.2016 року в судовому засіданні позивач [PERSON] заявив клопотання про призначення повторної судово-медичної генетичної експертизи та доручення проведення експертизи експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 15.02.2016 року клопотання [PERSON] про призначення повторної судово-медичної генетичної експертизи було задоволено частково, проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Оплату за проведення судово-медичної генетичної експертизи покладено на позивача [PERSON] (а.с.57-58). Відповідно до електронного повідомлення від 21.07.2016 року відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського клінічного бюро судово-медичної експертизи станом на 21.07.2016 року вартість проведення експертизи по ухвалі суду від 15.02.2016 року позивачем [PERSON] не сплачена (а.с.69). В судовому засіданні 03.08.2016 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] підтвердили, що разом з дитиною [PERSON] зявилися до відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського клінічного бюро судово-медичної експертизи для відбору зразків крові для проведення судово-медичної генетичної експертизи. Проте [PERSON] не погодився з процедурою проведення експертизи та відмовився сплачувати її вартість. Згідно з листом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 01/11/754 від 21.04.2016 року [PERSON] на його заяву від 12.04.2016 року були надані розяснення щодо регулювання судово-медичної експертної діяльності в Україні. Крім того, в зазначеному листі [PERSON] було попереджено про те, що він чинить тиск на державну експертну установу, що є прямим порушенням вимог ст. 4 Закону України «Про судову експертизу». Також [PERSON] було повідомлено, що на дату складання відповіді вартість судово-медичної експертизи суперечного батьківства ним не сплачена, і, відповідно не була взята в провадження (а.с.78). 03.08.2016 року в судовому засіданні позивач [PERSON] заявив клопотання про припинення проведення експертизи в Київському клінічному бюро судово-медичної експертизи в звязку з тим, що висновки зазначеної експертизи будуть суперечити вимогам цивільно-процесуального законодавства. Натомість позивач [PERSON] заявив нове клопотання про призначення повторної судово-медичної генетичної експертизи, проведення якої просив доручити експертам ТОВ «Судова незалежна експертиза України» за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 123. На вирішення зазначеної експертизи просив поставити питання, ідентичні, тим питанням, які вже були поставлені судом перед експертами Київського клінічного бюро судово-медичної експертизи в ухвалі суду від 15.02.2016 року за попереднім клопотанням позивача [PERSON], вартість якої позивачем не сплачена. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 03.08.2016 року в задоволенні клопотання [PERSON] про призначення повторної судово-медичної генетичної експертизи було відмовлено (а.с.75-76, 81-87). Позивач [PERSON] та його представник не погодилися з висновком експертизи № 318 від 28.08.2015 року та просили виключити вказаний висновок експертизи з кола доказів, які підлягають дослідженню. Суд вважає висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 318 від 28.08.2015 року допустимим та належним доказом та приймає його до уваги. Експерт лікар-судово-медичний експерт імунолог відділення судово-медичної генетики КЗ Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» [PERSON] в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, суду пояснила, що має стаж експертної роботи 20 років, за спеціалізацією по генетиці лабораторній стаж 6 років, на час виконання експертизи була включена до Державного реєстру атестованих судових експертів. КЗ Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» підпорядковується МОЗ України. Експерт зазначила, що існує одна методика проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, яка затверджена МОЗ України. Зазначена експертиза зразків крові [PERSON], [PERSON], [PERSON] проводилася експертом вручну. Експерт вказала, що генотип дитини не змінюється в залежності від того, яким методом проводиться експертиза - вручну чи на необхідній апаратурі. В кожному виділеному локусі повинні бути один алель від батька і один алель від матері, тобто 50 % на 50 %. У дитини повинно бути половина алелей від батька, а половина від матері. Якщо цей закон виконується, то батьківство підтверджується на 99,99 %. Якщо в локусах нема співпадіння по алелям батька, то батьківство виключається. В такому випадку неспівпадіння повинно бути мінімум за трьома локусами. За стандартною системою необхідно не менше 12-15 локусів. Якщо встановлені рідкі алелі, то може бути менше локусів. В результаті необхідно отримати результат 99,99 %. Необхідна кількість локусів, щоб провести послідовність. Додаткові локуси використовуються, якщо не було достатньо 14 локусів основних. Наприклад, якщо була генетична мутація у дитини або не була присутня мати. Необхідно вийти на результат в 99,99 %, який проводиться за допомогою математичного розрахунку. Результат в 100 % отримати неможливо. Експерт зазначила, що при проведенні експертизи зразків крові [PERSON], [PERSON], [PERSON] батьківські алелі співпали по всім локусам, що підтверджує факт батьківства між батьком [PERSON] та дитиною [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мати позивача їй сказала, що [PERSON] вагітна. [PERSON] здалося дивним, що [PERSON] приїхала на початку жовтня 2014 року, а в кінці жовтня заявила, що вагітна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що побачила відповідача [PERSON] на початку листопада 2014 року. [PERSON] змінилася візуально, стала жіночна. Після приїзду з Республіки Білорусь за кілька тижнів [PERSON] дізналася, що [PERSON] вагітна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем-акушером-гінекологом з 2003 року. [PERSON] перебувала у неї в жіночій консультації на обліку по вагітності та народила дитину в пологовому будинку м. Волновахи Донецької області. Вагітність у [PERSON] була перша. Свідок зазначила, що відлік акушерського строку вагітності починається з першого дня останньої менструації. Строк останньої менструації береться зі слів пацієнток. Різниця між акушерським строком та строком по УЗД за розмірами плода може складати 2 тижні. Вагітним у лікарні видається обмінна карта, з якою потім вагітна їде народжувати до пологового будинку. Відлік акушерського строку у [PERSON] почався з 20.09.2014 року. Свідок вказала, що оглянула [PERSON] на гінекологічному кріслі та з урахуванням початку останньої менструації встановила строк вагітності. 23.12.2014 року [PERSON] було зроблено УЗД, на якому за розмірами плоду був встановлений строк 13 тижнів та 2 дні. Однак УЗД не може вказати конкретну дату зачаття дитини. За випискою з пологового будинку у [PERSON] були строкові пологи. Строковими є пологи, які сталися в строк з першого дня 38 тижня вагітності та до останнього дня 42 тижня вагітності. У [PERSON] пологи співпали з встановленим строком, вони пройшли нормально, не були передчасними. Свідок [PERSON] зазначила, що конкретну дату зачаття дитини [PERSON] вказати не може. [PERSON] могла завагітніти в будь-який день після останньої менструації. Свідок не памятає, чи видавала вона як лікар довідку про вагітність [PERSON] в лютому 2013 року. Свідок пояснила, що овуляція це, колі яйцеклітина виходить з фолікула яєчника жінки, в цей час може статися запліднення. Овуляція, як правило, проходить в середині менструального циклу між 12-17 днями, цикл в нормі може складати біля 28 днів. Однак в кожної жінки менструальний цикл та овуляція проходять по різному. У [PERSON] запліднення імовірно могло статися на початку жовтня 2014 року. Свідок [PERSON] вказала, що найкращім способом встановлення батьківства є метод ДНК. Суд не бере до уваги заперечення позивача [PERSON], що він не є батьком [PERSON], [INFO], оскільки твердження позивача стосовно того, що [PERSON] завагітніла у вересні 2014 року, ґрунтуються на припущеннях, в той же час, як передбачено ч. 4\~ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст.58-59 ЦПК України, на підтвердження відсутності кровного споріднення між ним та [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed