Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 19 лютого 2008 року по 12 січня 2018 року він перебував у шлюбі з [PERSON] У період сумісного проживання за спільні кошти вони придбали кімнату у гуртожитку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Власником цієї кімнати є відповідач, що підтверджується копією договору купівлі-продажу кімнати у гуртожитку від 15 лютого 2013 року. Ця кімната у гуртожитку була придбана подружжям у період сумісного проживання та є їхнім спільним майном, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки дружини і чоловіка є рівними. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на ? частину житлового приміщення, а саме, на кімнату [ADDRESS] Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 серпня 2018 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 28 вересня 2018 року об 11 год. 30 хв. 20 вересня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що дійсно 25 лютого 2013 року відповідачем було укладено договір купівлі-продажу кімнати в гуртожитку. Проте, вважає, що для правильного вирішення спору необхідно враховувати норми частин 2, 3 ст. 70 СК України. Відповідач не погоджується з вимогою щодо розподілу спірного майна в рівних частках по ? кожному із подружжя, з огляду на те, що після розірвання шлюбу за згодою подружжя з відповідачем постійно проживають їх спільні діти - [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні відповідача. Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2018 року по справі № 578/778/17 з позивача на утримання малолітніх дітей стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно на кожну дитину, проте вказане рішення позивачем виконується не в повному обсязі, аліменти сплачуються не регулярно, і станом на 06 вересня 2018 року за позивачем наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6401,24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, здійснений старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області А.С.\~Сторчак. Оскільки розмір аліментів визначений рішенням Краснопільського районного суду Сумської області є меншим від встановленого діючим законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів, та наявна заборгованість по сплаті аліментів не дає відповідачу можливості належним чином забезпечити достатній рівень життя дітям, вважає це обставинами, що мають істотне значення та суд, вирішуючи спір, має відступати від засад рівності часток у спільному майні подружжя, врахувати інтереси малолітніх дітей, та розподілити спірне майно виходячи із співвідношення ? позивачу та ? відповідачу з дітьми. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2018 року закрито підготовче провадження по справі. Призначено дану справу до розгляду по суті 11 грудня 2018 року о 14 год. 20 хв. з викликом сторін у справі. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, просять в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року сторони вступили в шлюб, який було розірвано відповідно до рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2018 року (а.с.9-11). Вказаним рішенням суду стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на сина [PERSON] [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісяця на кожну дитину. З договору купівлі-продажу кімнати в гуртожитку від 15 лютого 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В., вбачається, що власником кімнати у гуртожитку за адресою [ADDRESS], являється відповідач [PERSON]. Кімната має наступні характеристики: кількість кімнат 1(одна), загальною площею - 26,05 кв.м., житловою площею - 26,05 кв.м., поверх 4-й. Вартість кімнати в гуртожитку становить 80299,00 грн. (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Під час судового розгляду встановлено, що придбання кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] відбувалася в період перебування подружжя [PERSON] у шлюбі, в період їх спільного проживання, що не заперечується відповідачем, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності. За нормами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Не погоджуючись з заявленим позовом, відповідач на підтвердження доводів необхідності відступлення від рівності часток посилається на наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей. Відповідно до розрахунку заборгованості зі слати аліментів № 4 від 06 вересня 2018 року складеному старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми ГТУЮ в Сумській області заборгованість по виконавчому листу № 578/778/17 від 22 лютого 2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], станом на 01 вересня 2018 року становить 6401 грн. 24 коп. (а.с. 31). Як вбачається зі змісту ст. 70 СК України, можливість збільшення частки майна одного з подружжя вникає за умови, що розмір аліментів, який вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, тобто пов'язана з недостатнім розміром аліментів, а не з наявністю заборгованості по їх сплаті. В той же час розмір аліментів визначений судовим рішенням з урахуванням діючого законодавства, та у разі незгоди з цим рішенням відповідач мала право на його оскарження, або звернення з позовними вимогами про його збільшення. Та обставина, що позивач має заборгованість з аліментів на дітей, не дають підстави для збільшення частки відповідача в спільному майні подружжя відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України. До того ж в судовому засіданні відповідач підтвердила ту обставину, що станом на час розгляду справи судом заборгованість позивача по сплаті аліментів відсутня. За таких обставин підстав для відступу від принципу рівності часток майна подружжя при його поділі, передбачених частиною третьою статті 70 СК України, судом не встановлено. З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частину житлового приміщення - кімнати [ADDRESS] Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved