Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд розірвати договір довічного утримання (догляду). Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки в суду не відомі. Представник [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечували проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 30.10.2008 року сторони уклали договір довічного утримання (догляду) відповідача [PERSON] . Вказаний договір посвідчений Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за №7122 від 30.10.2008 року та зареєстрований в БТІ м. Білгород-Дністровський за №3211590 від 27.05.2009 року. [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] . Згідно вищевказаного договору позивач зобов`язаний довічно, повністю утримувати [PERSON] , забезпечуючи її харчування, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов`язався зберігати в її безкоштовному, довічному користуванні всю вищевказану квартиру. На період укладання договору позивач мешкав у вище зазначеній квартирі разом з відповідачем [PERSON] , яка мала намір у разі необхідності виїхати до позивача, до місця його реєстрації. На даний час, за незалежних від обставин позивача, його майновий стан змінився настільки, що він не має змоги виконувати умови договору та змушений переїхати до місця проживання його сім`ї. В свою чергу, відповідач [PERSON] відмовляється виїхати та проживати разом з позивачем до Вінницької області, де на даний час працює позивач. \~Згідно ст.ст.525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено в\~ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з п.1 ч.1\~ст.755Цивільного кодексу України\~договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. В силу ч.ч.2,3\~ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. \~Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд приходить до висновку, що пред`явлений позивачем позов про розірвання договору довічного утримання (догляду) підлягає задоволенню.

Outcome: approved