Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення частини витрат з оплати житлово-комунальних послуг і свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з Відповідачем є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . З січня 2015 року ним сплачено за надані послуги з централізованого опалення 35871,24 грн. та квартирної плати 5559,02 грн. на воду та світло у нього маються лічильники і він їх споживає без участі відповідача, тому просить стягнути половину витрат саме: за опалення та квартплату, оскільки відповідач володіє половиною квартири. В подальшому позивач звернувся з заявою про збільшення позовних вимог та зазначив, що за час розгляду позовної заяви до серпня 2020 року розмір витрат по утриманню житла збільшився на 11510,44 грн.. Загалом сума витрат з централізованого опалення та квартирної плати складає 26470,35 грн.. Крім того на його думку Відповідач має сплатити три проценти річних у розмірі 2715,49 грн., оскільки прострочила виконання свого зобов`язання перед позивачем. Загальна сума вимог позивача складає 29185,84 грн.. Крім того, позивачем понесені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 768 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 4800 грн., які і просить суд стягнути з відповідачки. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кузнецов А.С. в письмовій заяві позов підтримав повністю, просить суд позов задоволити, слухати справу у його відсутінсть та відсутність позивача. В судових засіданнях, проведених раніше, позов підтримав повністю. Відповідачка [PERSON] , її представник адвокат Рубан О.О. до суду не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник Відповідачки в судовому засіданні, проведенному раніше, заперечувала проти задоволення позовних вимог і пояснила суду, що після розірвання шлюбу з Позивачем у 2015 року відповідачка не проживає в квартирі та колишній чоловік її не пускає туди жити, тому вважає безпідставним з неї стягнення половини витрат на утримання спільної квартири. 19.11.2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми відкрите провадження по справі і призначено до розгляду на 20.02.2020 року. Судові засідання відкладалися з різних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що Сторони перебували у шлюбі та на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми 05.06.2015 року шлюб між нимибуло розірвано. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/6465/15-ц за відповідачем було визнано право власності на 1/2 частку квартири за адресою [ADDRESS] . Згідно оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з травня 2015 року по травень 2019 року сплачено 5559,02 грн. - з оплати на утримання багатоквартирного будинку. Згідно оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з січня 2015 року по травень 2019 року сплачено 35871,24 грн. - з оплати на централізоване опалення. Згідно обігової відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2019 року по 31.07.2020 року сплачено 9371,23 грн. за опалення. Згідно оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2019 року по 31.07.2020 року за квартплату сплачено 4165,15 грн.. З відрахуванням вже врахованого періоду у попередніх відомостях загальний обсяг витрат позивача складає 52940,70 грн.. Статтею 322 ЦК України зазначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 360 ЦК України cпіввласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Оплата за отриману теплову енергію (централізоване опалення) та квартирна плата з обслуговування багатоквартирного будинку нараховується згідно площі квартири незалежно від фактичного у ній проживання її власників. Всі інші платежі, зокрема, використання холодної, гарячої води, природного газу, електричної енергії - здійснюються відповідно до нарахованих показів встановлених в квартирі лічильників. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка, зокрема, є власником (співвласником) нерухомого майна. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно правового висновку Верховного суду по справі №592/3181/16-ц від 13.12.2018 року кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги ( регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Сама відповідач не здійснювала ніяких дій для примусового вселення і її посилання на відсутність можливості користуватися житловим приміщенням та створення їй перешкод у 2015 року не заслуговують на увагу для правильного вирішення спору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення половини витрат на утримання спільного житла доведені позивачем та підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов`язання Відповідача є грошовим, до даних правовідносин застосовуються положення вищевказаної статті ЦК України. Три проценти річних, нараховані на суму заборгованості Відповідача складають 2715,49 грн., що підтверджується розрахунком, наданим до позовної заяви, даний розрахунок не було спростовано відповідачем. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з Відповідача складає 29185,84 грн.. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 768 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4800 грн., підтверджені договорами, укладеними з адвокатами Ясинок М.М. та [PERSON] , актами виконаних робіт від 16.10.2019 року, 14.08.2020 року, 29.01.2021 року та квитанціями на загальну суму 4800 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved