Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 30.07.1988 Палацом одружень м. Жданова Донецької області, запис акту №2789. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO], проте спільне сімейне життя не склалося по причині різних характерів, не можуть знайти спільну мову в питаннях ведення домашнього господарства. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим. Спір щодо поділу спільного майна між ними відсутній, за взаємною згодою малолітній син проживатиме з відповідачем. Позивач просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з»явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі з наведених підстав, відповідач їх визнала, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення на підставі наявних даних і доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. У відповідності з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 30.07.1988 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією Палацом одружень м. Жданова Донецької області, запис акту №2789, мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сім'я сторін розпалась остаточно по причині відсутності взаєморозуміння, різних характерів і поглядів щодо ведення домашнього господарства, ставлення до життя, що призвело до припинення шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить їх інтересам і інтересам їхнього малолітнього сина, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб № 2789 від 30.07.1988, оформленому Палацом одружень м. Жданова Донецької області. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved