Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до військової частини [NUMBER] Національної гвардії України в якому просить: скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, оформлене протоколом №4 від 29.03.2019р. в частині відмови [PERSON] в зарахуванні на квартирний облік військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. Одночасно просить зобов`язати житлово-побутову комісію військової частини [NUMBER] Національної гвардії України прийняти на квартирний облік старшого прапорщика [PERSON] зі складом сім`ї: дружина [PERSON] , син [PERSON] , на квартирний облік Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України на пільгових підставах та включити в список військовослужбовців частини, які прийняті на облік для одержання житлової площі згідно рапорта [PERSON] від 29.01.2019 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є учасником бойових дій. На даний час у військовому званні старшого прапорщика Національної гвардії України проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 13 травня 1997 року. Позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу в них народився син [PERSON] . Зареєстрованим місцем проживання позивача з 13 березня 2012 року є квартира [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності його матері - [PERSON] та сестрі - [PERSON] . Фактично, разом зі своєю родиною, позивач проживає за адресою реєстрації дружини та сина, а саме: [ADDRESS] . 25 січня 2019 року [PERSON] звернувся з рапортом до голови житлово-побутової комісії ВЧ [NUMBER] про взяття його на облік на пільгових умовах для одержання житлової площі (поліпшення житлових умов) зі складом сім`ї. Листом позивача було повідомлено про те, що йому відмовлено в прийнятті на квартирний облік військової частини. Відповідач мотивував свою відмову через реєстрацію місця проживання позивача в трикімнатній квартирі, а та визнав його таким, що не потребує поліпшення житлових умов. Таку відмову комісії вважає незаконною, оскільки ні він, ні його дружина не мають у власності житла, а реєстрація місця проживання і фактичне проживання носить тимчасовий - не постійний, характер, отже він та його родина є такими, що потребують поліпшення житлових умов. Крім того рішенням відповідача порушене його право на житло та на отримання компенсації за належне йому для надання житло. У відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. В даному випадку під час прийняття оспорюваного рішення ЖПК ВЧ [NUMBER] НГУ установлено, що в квартирі, де проживає позивач, зареєстровано три особи, житлова площа квартири 36 кв. м., з розрахунку 3 осіб х 6 кв. м (норма жилої площі на одну особу у м. Вараш (Кузнецовськ) Рівненської області) = 18 кв. м. житлової площі, при якій були б підстави для постановки на облік, різниця в сторону збільшення становить 18 кв. м. Рішення ЖПК ВЧ [NUMBER] НГУ обґрунтовано тим, що позивач не відноситься до переліку осіб, зазначених у пункті 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470. При цьому, вказаних обставин Позивачем не спростовано та на підтвердження наявності у нього статусу особи, що потребує покращення житлових умов, а отже підлягає зарахуванню на квартирний облік, інших документів (доказів) не надано. В судовому засіданні позивач [PERSON] відповідаючи на запитання пояснив, що зареєстрований за місцем проживання матері та сестри у квартирі [ADDRESS] , оскільки у будинку за місцем фактичного проживання батьки дружини, які є власниками цього будинку заперечують проти його реєстрації у цьому будинку, проте дають дозвіл на фактичне проживання. Також, пояснив, що він фактично проживає з дружиною у сином у кімнаті площею, близько 10 кв.м., у зв`язку з цим вважає себе таким, що потребуж поліпшення житлових умов. Представник позивача [PERSON] просив задовольнити позов. У своїх поясненнях послався на обставини, викладені у позовній заяві. Додав, що у рапорті позивача про прийняття на квартирну чергу зазначено фактичне місце проживання та місце його реєстрації. Позивач [PERSON] не може зареєструватись за місцем фактичного проживання у [ADDRESS] , проживання, оскільки будинок належить батькам його дружини, а вони не дають дозволу на реєстрацію. Будинок у якому мешкає позивач разом з дитиною, дружиною та її батьками, має три житлові кімнати, загальною площею 86,2 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м. Вказує, що він разом з дружиною та дитиною проживають у кімнаті 10,3 кв.м., а решта загальної площі знаходиться у спільному користуванні мешканців. Вважає, що позивач є таким, що потребує поліпшення житлових умов, оскільки він та його сім`я не мають у власності будь-якого житла. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Вказав, що на підставі поданих позивачем документів до військової частини встановлено, що позивач зареєстрований у квартирі площею близько 36 кв.м., де проживає троє осіб. Отже, позивач забезпечений житловою площею понад 6 кв.м. При цьому за нормами постанови Виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів № 266 від 12.07.1982 року передбачено, що громадяни у Рівненській області визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов за умови забезпечення їх житловою площею менше 6 кв.м. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку з їх безпідставністю. Пояснив, що позивачу [PERSON] роз`яснювались положення законодавства щодо прийняття на облік, у тому числі умови щодо мінімального рівня забезпечення житловою площею. Проте він все одно звернувся з рапортом про прийняття його на квартирний облік. За наслідками засідання житлово-побутова комісія відмовила [PERSON] у прийнятті на квартирний облік. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з [PERSON] у шлюбі з 27.04.2012 року. Разом з позивачем та їх спільним сином проживає разом з її батьками у [ADDRESS] . Проживають в одній кімнаті площею близько 10 кв.м. Загальна площа будинку перебуває у загальному користуванні усіх мешканців. Заслухавши пояснення учасників справи, їх представників судом встановлено наступне. 25.01.2019 року позивач [PERSON] звернувся до голови житлової комісії військової частини [NUMBER] з рапортом про прийняття його на облік для одержання житлової площі (поліпшення житлових умов). У рапорті зазначив, що зареєстрований у [ADDRESS] , а проживає фактично по [ADDRESS] . Така обставина підтверджується копією вказаного рапорта [PERSON] від 25.01.2019 року. Зі змісту копії витягу з протоколу №4 засідання ЖПК військової частини [NUMBER] від 29.03.2019 року випливає, що позивачу [PERSON] відмовлено у зарахуванні на квартирний облік. Підставою відмови стало те, що відповідно до довідки про зареєстрованих осіб № 1321/05 від 13.03.2019 року в трьохкімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані три особи. Житлова площа цієї квартири, відповідно до технічного паспорту становить 36,0 кв.м., тобто на кожну особу припадає по 12 кв.м. житлової площі. На підставі постанови Виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів і Президії обласної Ради профсоюзів від 12.07.1982 року № 266, на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зараховуються особи, які забезпечені житловою площею менше 6 кв. м. Із врахуванням п.п. 1 п.13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їх жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року № 470, позивачу [PERSON] відмовлено в зарахуванні на квартирний облік. Отже, позивачу [PERSON] відмовлено відповідачем у прийнятті на квартирний облік, оскільки він не відноситься до осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Позивач [PERSON] не погодився з прийнятим рішенням, а тому з метою захисту прав та інтересів звернувся до суду з позовною заявою. У позовній заяві позивач [PERSON] посилається на дві підстави задоволення його вимог. Зокрема на те, що він та його дружина не мають у власності житла, а тому вважає, що відповідно до ст. 34 ЖК УРСР є таким, що потребує поліпшення житлових умов. Також як на підставу задоволення позовних вимог посилається на те, що відповідач відмовивши йому у постановці на квартирний облік, позбавив позивача і його родину права на житло та отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 року № 380 (далі - Інструкція), передбачено, що житлова комісія\~військової частини\~має право\~приймати рішення\~щодо взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею). Відповідно до ч.3 ст. 34 ЖК УРСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Отже, з правового аналізу вказаної норми випливає, що підставою для взяття громадян на облік для одержання жилих приміщень (квартирний облік) є визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов. За змістом ст. 34 ЖК УРСР, на яку посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. З аналізу викладеної норми вбачається, що ст. 34 ЖК УРСР не містить підстави, на якій наполягає позивач, для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов у випадку відсутності у її або членів її сім`ї у власності житла. Отже, зазначена підстава задоволення позовних вимог не ґрунтується на нормах права, а тому у задоволенні позовних вимог з цієї підстави необхідно відмовити. Крім того, відповідно до п. 31 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року, на положення якого посилається позивач, житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку. Відповідно до п. 6 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їх для отримання жиле приміщення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 року, підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень. Правовий аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що право на отримання житла та на отримання компенсації за належне особі для отримання жиле приміщення є похідним від права постановки особи на квартирний облік. Таким чином, порушення права на житло та на отримання компенсації за належне їй для отримання житло саме по собі не може бути підставою для задоволення вимог про постановку особи на квартирний облік. Крім того, зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 34 ЖК УРСР випливає, що потребуючими поліпшення\~житлових умов\~визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Відмовляючи позивачу [PERSON] у прийнятті на квартирний облік житлово-побутова комісія військової частин [NUMBER] Національної гвардії України послалась на те, що постановою виконкому Рівненської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 12.07.1982 року № 266, встановлено, що на квартирний облік беруться громадяни, які мають жилу площу менше шести квадратних метрів. В судовому засіданні встановлено, що вказана постанова втратила силу з 01.01.1985 року на підставі п. 7 Постанови виконкому Рівненської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 26.12.1984 року № 346. Проте, пунктом 2 Постанови виконкому Рівненської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 26.12.1984 року № 346, встановлено, що на квартирний облік беруться громадяни, які мають жилу площу менше шести квадратних метрів на кожного члена сім`ї, постійно проживають і прописані в м. Рівному не менше 2 років, а в інших населених пунктах області не менше одного року. Отже, положення постанов виконкому Рівненської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 12.07.1982 року № 266 та від 26.12.1984 року № 346 в частині визначення норми забезпечення житловою площею для осіб, які беруться на квартирний облік є аналогічними. Тому суд доходить висновку, що посилання відповідача на нормативно-правовий акт, який втратив силу, не є підставою для скасування рішення житлово-побутової комісії відповідача від 29.03.2019 року щодо відмови [PERSON] у взятті на квартирний облік. До того ж позивач не визначав таку обставину як підставу для скасування оспорюваного рішення. Також, у судовому засіданні позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставину про те, що він та його сім`я проживають у кімнаті площею близько 10 кв.м. Судом встановлено, що позивач, його дружина [PERSON] , неповнолітній син [PERSON] , теща [PERSON] та тесть [PERSON] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки Старорафалівської сільської ради від 15.08.2019 року. Відповідно до копії будинкової книги на будинок [ADDRESS] , житлова площа цього будинку складає 45,3 кв.м. Отже, з урахуванням того, що у вказаному будинку проживають п`ятеро осіб, отже на кожну особу припадає не менше 9 кв.м. житлової площі. Беручи до уваги вимоги п. 2 Постанови виконкому Рівненської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 26.12.1984 року № 346, суд не вбачає підстав для визнання [PERSON] таким, що потребує поліпшення житлових умов. До того ж до суду не подано доказів, що [PERSON] зі своєю сім`єю проживає та вимушений проживати саме у кімнаті площею, близько 10 кв.м., а також того, що він та його сім`я позбавлені права користування іншою частиною житлової площі. До того ж, така обставина не зазначалась позивачем у позовній заяві як підстава задоволення позову і позивач не звертався до суду із заявою про зміну підстав позову. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З аналізу викладеного, випливає, що позовні вимоги [PERSON] до військової частини [NUMBER] Національної гвардії України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії є безпідставними, а тому їх задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed