Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобовязання за договором позики від 09.10.2013, за період з 10.09.2014 по 10 жовтня 2014 року у розмірі 42\~600 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.10.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 28 400 гривень, що підтверджується розпискою відповідача, які в подальшому були стягнуті за судовим рішенням через невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань. Разом із основною сумою боргу було стягнуто пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, яка передбачена договром. Надалі, через подальше невиконання зобовязань за спірним договором, судом неодноразово були ухвалені судові рішення про стягнення пені. Оскільки, відповідач продовжує ухилятися від\~ виконання свого зобовязання, просить стягнути з відповідача пеню за період з 10.09.2014 по 10.10.2014 у сумі 42\~600 грн., а позов задовольнити повністю. 24 травня 2017 року представником позивача [PERSON] подано заяву у якій, останній просить залучити його до участі у справі №464/2351/17 як правонаступника позивача [PERSON], відповідно до договору про відступлення права вимоги від 17 травня 2017 року. Відповідно до умов вказаного договору до [PERSON] (нового кредитора) перейшло право вимоги від боржника належного виконання всіх зобовязань за основним договором, в тому числі право вимоги про відшкодування збитків, стягнення пені, штрафів, неустойки. Просить розглядати справу у його відутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,а відтак, враховуючи що сторона позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача кошти в сумі 28 400 грн. та взяв на себе зобовязання повернути позивачу отримані кошти до 20 листопада 2013 року та у разі прострочення виконання зобовязання сплатити позивачу пеню в розмірі 5 % за кожен день прострочення.Дана обставина підтверджено копією договору позики від 09.10.2013, що знаходиться у матеріалах справи. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27.06.2014 року задоволено позов [PERSON] та вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 60 000 (шістдесят тисяч ) гривень\~ та судові витрати в сумі 600 гривень. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.03.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено частково та вирішено стягнути пеню за договором позики в сумі 56\~800 грн. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.02.2016 року задоволено позов [PERSON], вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] пеню за договором позики в сумі 42600 (сорок дві тисячі шістсот) гривень та судові витрати в сумі 487,20 гривень. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 06.06.2016 року задоволено позов [PERSON], вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] пеню за договором позики в сумі 42600 (сорок дві тисячі шістсот) гривень та судові витрати в сумі 551,20 гривень. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07.10.2016 року задоволено позов [PERSON], вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] пеню за договором позики в сумі 42600 (сорок дві тисячі шістсот) гривень та судові витрати в сумі 426,00 гривень. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07.12.2016 року задоволено позов [PERSON], вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] пеню за договором позики в сумі 42600 (сорок дві тисячі шістсот) гривень та судові витрати в сумі 551,20 гривень. Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Умовами договору позики, укладеного між сторонами 09.10.2013 року визначено, що\~ у випадку прострочки відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню у розмірі 5 % за кожен день прострочки. Згідно розрахунку позивача пеня за період з 10.09.2014 по 10.10.2014 прострочення виконання зобовязання становить 42\~600 грн. Однак, зазначений розмір пені значно перевищує розмір основного боргу за договором, який становить 28400,00 грн., тому в силу ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, суд приходить переконання про можливість зменшення розміру пені до 28400,00 грн. Враховуючи наведене вище, суд приходить висновку, що оскільки відповідач прострочив виконання зобовязання, не повернув позивачу отриманні кошти, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню за договором позики у розмірі 28400,00 грн., а позов задовольнити частково. Щодо заяви представника позивача про заміну сторони позивача на правонаступника, суд приходить до наступного. \~Відповідно до \~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.516 ЦК України\~ заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги. Згідно з умов даного договору первісний кредитор ([PERSON]В.) передає, а новий кредитор ([PERSON]В.) приймає на себе право вимоги що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором позики від 09 жовтня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] у вигляді боргової розписки. Первісний кредитор зобовязаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цим договором протягом 15 календарних днів з моменту підписання даного договору шляхом поштового надсилання з повідомленням про вручення боржнику копії цього договору або вручення особисто під розписку представнику боржника. Таким чином, на виконання вимог законодавства та умов договору від 17.05.2017 первісний кредитор, тобто позивач у справі, зобовязаний був письмово повідомити відповідача про відступлення права вимоги,\~\~однак, жодних доказів цьому у відповідності до ст.81 ЦПК України, суду не подано. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що оскільки [PERSON] покликається на вказаний договір про відступлення права вимоги від 17.05.2017 як на підставу для стягнення на його користь заборгованості з [PERSON] без надання будь-яких доказів належності повідомлення боржника про заміну сторони у зобовязанні; вчинення боржником дії, спрямованих на отримання доказів того, що відступлення права грошової вимоги [PERSON] справді мало місце, відсутні будь-які дані, а відтак, вказані обставини, позбавляють суд можливості прийти до висновку про задоволення позовних вимог саме [PERSON] як позивача у цій справі.\~\~ Враховуючи наведене више, суд приходить переконання про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну позивача правонаступником, а відтак у такій необхідно відмовити за безпідставністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який, відповідно до принципу пропорційності, підлягає стягненню з відповідача у розмірі 320,00 грн. на користь позивача. На підставі ст.ст.11, 16, 526, 530, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial