Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить\~визначити наступний порядок користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , наступним чином: виділити у користування [PERSON] та малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , жилу кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом, залишити [PERSON] в користування жилу кімнату площею 11,7 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні власників. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту вказана квартира складається з двох кімнат площею 16,7 кв.м. та 11,7 кв.м. В квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , відповідачка [PERSON] та малолітній син відповідача [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. виділено у користування [PERSON] кімнату 16,7 кв.м., [PERSON] кімнату 11,7 кв.м. Ожнак позивач просить визначити новий порядок користування квартирою, оскільки позивач разом зі своєю дружиною [PERSON] та двома малолітніми синами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в найближчий час збирається проживати в квартирі позивача. Норма жилої площі в Україні встановлена в розмірі 13,5 кв.м. на одну особу. Позивачу разом зі своєю родиною виділено у користування кімнату площею 11,7 кв.м. , що не відповідає нормі жилої площ в Україні та суперечить інтересам малолітніх дітей позивача. Діти, як члени сім`ї власника жилого приміщення мають право користуватися найманим приміщенням нарівні з власником або наймачем. Тому, позивач просить визначити інший порядок користування квартирою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову заперечувала, подала відзив на позов, в якому зазначила, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. був вже визначений порядок користування квартирою. В грудні 2018р. [PERSON] звертався до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2019р. заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 25.10.2010р. рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. залишено без змін. Позивач, звертаючись до суду з позовом, просить встановити новий порядок користування квартирою, вказує на те, що він має намір проживати в спірній квартирі, тобто просить забезпечити його право на майбутнє, що протирічить закону. Право користування спірною квартирою дітьми позивача не залежить від наслідків вирішення спору між сторонами щодо порядку користування ними такою квартирою, оскільки здійснення право власності співвласниками щодо спільного майна є їх викличним правом, тобто права дітей не порушуються. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. визначено порядок користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] , виділено [PERSON] у користування кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом. Жила кімната площею 11,7 кв.м. залишена у користуванні [PERSON] Інші приміщення залишені у спільному користування співвласників. Постановою Харківського апеляційного суду від 16.05.2019р. заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. залишено без змін. Позивач, звертаючись з позовом про встановлення нового порядку користування квартирою посилається на нові підстави, які не були враховані судом у справі № 2-751/10/10, те, що позивач разом із сім`єю, дружиною та двома дітьми в найближчий час збираються проживати в квартирі позивача, встановлений заочним рішенням суду порядок користування квартирою порушують права його дітей. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він t обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири), виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14. За змістом статті 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. В постанові Харківського апеляційного суду від 16.05.2019р. зазначено, що задовольняючи позов [PERSON] та виділяючи їй у користування кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом, суд виходив з того, що такий порядок користування фактично склався на час розгляду справи. Відповідач проти нього не заперечував. Позивачем суду не надано доказів, що на теперішній час між ним та відповідачкою визначився новий порядок користування квартирою. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він зі своєю сім`єю в найближчий час збирається проживати в квартирі. Тобто, на теперішній час, позивач в квартирі не мешкає, тому право позивача на користування квартирою не порушено. Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Захист прав на майбутнє чинним процесуальним законом не передбачений. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пред`явлені позивачем до [PERSON] вимоги щодо визначення нового порядку користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] задоволенню не підлягають, в зв`язку з недоведеність позивачем своїх позовних вимог.

Outcome: dismissed