Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом вказуючи, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, що розташована на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 721693. Проте, в установлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини він звернутися не зміг з поважних причин, оскільки ще з лютого 2017 року він почав тяжко хворіти, хвороба забирає у нього кожну хвилину вільного часу, він постійно має здавати різноманітні аналізи аби стежити за перебігом хвороби, після смерті матері він також продовжує лікування, на даний час остаточного діагнозу так і не встановлено. До того ж, зазначає, що він має п`ятиденний робочий день та режим робочого часу з 08-00 год. до 17-00 год. Через всі вищенаведені обставини він не мав змоги для відвідування нотаріальної контори для подачі заяви для прийняття спадщини. Він є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців які б прийняли спадщину померлої немає. Просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подачі до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 25.08.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання.Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Крім цього, в ході підготовчого провадження, ухвалою суду від 07.10.2020 року, яка не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання від 07.10.2020 року, визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] у підготовче судове засідання по даній цивільній справі. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Інших клопотань учасниками судового розгляду не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 13.11.2020 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність за участю його представника - адвоката Коваленко К.О. Представник позивача [PERSON] - адвокат Коваленко К.О. у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідних заяв про відкладення або перенесення розгляду справи суду не надала, що у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті без її участі. Представник відповідача Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області - Мендрин О.Ю. у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути на розсуд суду у відсутність представника селищної ради. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України, розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, у відсутність нез`явившихся учасників справи та їх представників. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмову заяву представника відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.02.1985 року [PERSON] народився [INFO] та його матір`ю зазначена [PERSON] , про що зроблено запис № 16. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 721693 виданого 16.07.2007 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Володарської районної державної адміністрації № 243 від 05.06.2006 року, № 851 від 01.12.2006 року належить земельна ділянка площею 4,520 га, розташована на території Нікольської (Володарської) селищної ради Нікольського (Володарського) району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 25.09.2018 року [PERSON] померла [INFO] в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області у віці 61 рік, про що зроблено відповідний актовий запис № 198. Відповідно до довідки АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» від 26.06.2020 року № 321 [PERSON] дійсно працює з 05.02.2009 року по теперішній час в АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» трактористом Маріупольської транспортної дільниці операційної дирекції та з 01.09.2019 року встановлений режим робочого часу: понеділок-четвер час початку роботи 08-00 год., час закінчення роботи 17-00 год.; п`ятниця час початку роботи 08-00 год., час закінчення роботи 15-45 год.; перерва для обіду та відпочинку з 12-00 год. до 12-45 год. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1245 Нікольської ЦРЛ [PERSON] з 05.05.2017 року по 12.05.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ниркова колька. Відповідно до виписок із медичної карти стаціонарного хворого КЗОЗ «Обласна лікарня інтенсивного лікування» м. Маріуполь № 8167-625 та № 8801/573 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «ОЛІЛ» м. Маріуполь з 29.06.2017 року по 12.07.2017 року та з 13.07.2017 року по 20.07.2017 року відповідно з діагнозом: полінейропатія неясного ґенезу з вираженим нижнім парапарезом, порушенням ходьби. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КЗ «Маріупольська міська лікарня № 1» № 319 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні з 30.03.2018 року по 04.04.2018 року з діагнозом: гострий гепатит невстановленої етіології. Відповідно до виписки із медичної карти (стаціонарного) хворого КЗОЗ «Обласна лікарня інтенсивного лікування» м. Маріуполь № 9035 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні з 23.06.2018 року по 03.07.2018 року з діагнозом: сечокам`яна хвороба, камінь лівого сечоводу, лівостороння ниркова колька. Протягом 2017 року [PERSON] проходив обстеження МРТ та консультації лікарів, що підтверджується документами медичного центру «Код здоров`я», КЗОЗ «ОЛІЛ м. Маріуполь», ДУ «Інститут неврології психіатрії та наркології», тощо. Також судом встановлено, що згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60686465 від 24.06.2020 року сформованого приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Будика Н.М., у спадковому реєстрі інформація, щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відсутня. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно положень ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Справи про спадкування за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України. Так, відповідно приписів ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово. Статтями 1261-1266 ЦК України визначено п`ять черг спадкування за законом, та спадкування за правом представлення, зокрема ст. 1261 цього Кодексу визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємиць за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст. 1272 ЦК України). Частиною третьою ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як встановлено судом, і це підтверджується наданими стороною позивача дослідженими доказами, [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , а тому в силу ч.1 ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1277 ЦК України, є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Проте, стороною позивача не доведено, що відповідач Нікольська селищна рада Нікольського району Донецької області, будь яким чином порушив його права та взагалі має відповідати, як орган місцевого самоврядування, за даним позовом. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином позивач мав пред`явити позовні вимоги до спадкоємців які прийняли спадщину, а за відсутності такових до органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто відповідної територіальної громади. Позивач, в свою чергу, в позові посилається на відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , але доказів на підтвердження вказаної обставини, якими можуть бути відповідні довідки з місця проживання померлої щодо кола зареєстрованих з нею на час смерті осіб, суду не надає, а тому підстав вважати, що за виниклими правовідносинами має відповідати територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини у суду немає, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Також слід зазначити, що судом під час підготовчого провадження вживалися заходи щодо сприяння стороні у цивільному процесі для реалізації наданих їй законом процесуальних прав, зокрема явка позивача визнавалася обов`язковою, проте останній так до суду і не прибув та залишив письмову заяву про розгляд справи без його участі. Між тим розглядаючи справу повно та всебічно, даючи оцінку всім обставинам справи, зокрема поважності причин пропуску строку звернення позивача до органу нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог слід зазначити наступне. Так, з моменту смерті спадкодавця [INFO] почався перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцями передбачений ст. 1270 ЦК України. Граничний термін подачі спадкоємцями до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України закінчився 23.03.2019 року. Таким чином судом перевіряється поважність причин неприйняття спадщини позивачем, саме в період з 23.09.2018 року по 23.03.2019 року. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позивач в позовній заяві, посилається на обставини, за яких він, в період часу з 23.09.2018 року по 23.03.2019 року, не мав можливості звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки він хворів і знаходився на лікуванні та в обґрунтування зазначених обставин надає виписки з карти стаціонарного хворого та інші медичні документи. Проте, суд не бере до уваги дані медичні документи на підтвердження перебування позивача на лікуванні, оскільки останній проходив лікування саме до дня смерті спадкодавця. Доказівз приводу того, що позивач в період часу з 23.09.2018 року по 23.03.2019 року перебував у безпорадному, непритомному стані, страждав на тяжку хворобу, що об`єктивно унеможливлювало, незалежно від його волі вчинити дії спрямовані на прийняття спадщини, суду не надано. Крім цього, наведена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини, а саме його п`ятиденний робочий день та режим робочого часу з 08-00 год. до 17-00 год. на підприємстві, на думку суду також не є поважною, оскільки вона не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі нотаріусу відповідної заяви. Інших поважних причин пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивача на подачу нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк після відкриття спадщини, позивачем не зазначені. Між тим слід зазначити, що позивач, будучі обізнаним про смерть спадкодавця, в період часу з 23.09.2018 року по 23.03.2019 рокуне вжив жодних дій спрямованих на прийняття спадщини, що також дає суду підстави вважати, про відсутність у нього обставин пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи, що причин пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами в прийнятті позивачем спадщини після смерті спадкодавця судом не встановлено, позовні вимоги останнього і з цих підстав задоволенню не підлягають. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду і документально підтвердженні судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 840,80 грн. відшкодуванню на його користь з боку відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed