Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом\~\~до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, просить суд стягнути солідарно матеріальні збитки у розмірі 26 128 гривень, моральну шкоду у розмірі 20\~000 гривень. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 01.06.2016 року о 19.45 год., відповідач [PERSON], знаходячись в стані алкогольного спяніння, керуючи транспортним засобом марки «Опель»,\~ д.н. 73890ХА по вул. От. Головатого - Церковної, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д.зн. ВН 4695ЕС під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані співробітники ДАІ, що зафіксували дорожньо-транспортну пригоду та видали відповідні довідки. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 01.07.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 06.07.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України. Внаслідок дорожньо-транспортної події, автомобіль марки «Тойота», д.зн. ВН 4695ЕС, власником якого є позивач [PERSON] отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту №16/6/342/677049, який складений ФОП [PERSON] від 21.06.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота», д.зн. ВН 4695ЕС складає у розмірі 74 244 гривень 57 копійок. На підставі договору страхування, який укладений між ПАТ «Страхова компанія «ВУСУ» та відповідачем [PERSON] від 15.10.2015 року, виплатила позивачу [PERSON] вартість матеріального збитку у розмірі 48 116 гривень. Позивач [PERSON] вказує про те, що отримав від страхової компанії грошові кошти в розмірі, які не відповідають фактичній вартості відновлювального ремонту на суму 26 128 гривень. Відповідачі добровільно не відшкодували заподіяні збитки, у звязку з чим позивачу спричинена моральна шкода, розмір якої він оцінює у 20\~000 гривень. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутність представника позивача (а.с.78). Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Судові повістки про виклик відповідачів повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз.2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що вони були повідомлені належним чином (а.с.79-80,81-82). У звязку з викладеним, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, які повідомлені судом належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 01.06.2016 року о 19.45 год., відповідач [PERSON], знаходячись в стані алкогольного спяніння, керуючи транспортним засобом марки «Опель»,\~ д.н. 73890ХА по вул. От. Головатого - Церковної, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д.зн. ВН 4695ЕС під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 01.07.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Постанова набрала законної сили 13.07.2016 (а.с.11); Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 06.07.2016 р. відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України. Постанова набрала законної сили 19.07.2016 (а.с.10); Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК №544681, яке видано РЕВ №2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, [PERSON] є власником автомобілю марки «Тойота», д.зн. ВН 4695ЕС (а.с.9); Внаслідок дорожньо-транспортної події, автомобіль марки «Тойота», д.зн. ВН 4695ЕС, власником якого є позивач [PERSON] отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту №16/6/342/677049, який складений ФОП [PERSON] від 21.06.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота», д.зн. ВН 4695ЕС складає у розмірі 74 244 гривень 57 копійок (а.с.36-54); На підставі договору страхування, який укладений між ПАТ «Страхова компанія «ВУСУ» та відповідачем [PERSON] від 15.10.2015 року, виплатила позивачу [PERSON] вартість матеріального збитку у розмірі 48 116 гривень 76 копійок (а.с.13); Відповідно до ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тошо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнихтранспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнихтранспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 02.12.2015 по справі № 6-691 цс 15, правомірним є стягнення з особи, що є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно із п.6 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2.\~Правил дорожнього руху\~України). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], керував автомобілем «Опель»,\~ д.н. 73890ХА, допустив порушення ПДР, в наслідок чого сталася ДТП . Таким чином, відповідальність за матеріальну і моральну шкоду, спричинену під час ДТП, повинен нести відповідач [PERSON], а не відповідач солідарно з відповідачем [PERSON] Також, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди з відповідачів у розмірі 20\~000 гривень з кожного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦПК України про те, що про розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 2 000 гривень з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial