Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві позивач вказує, що його батько [PERSON], який помер 02.09.2000 року, був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 6 по провулку Селезнівському м. Чернівці на підставі свідоцтва про власності на житловий будинок від 09.08.1950 року, яке було видано на підставі рішення Чернівецького міськвиконкому від 25.07.1950 року. Зазначає, що згідно схематичного плану технічного паспорта земельної ділянки і характеристики будинку, господарських будівель та споруд на земельній ділянці по провулку Селезнівському, 6 в м. Чернівці, розташовано житловий будинок літ. А (1948 року побудови), житлова площа 38,2 кв.м., загальна площа 71,8 кв.м., літні кухні літ. Б.Д. ( 1968, 1991 року побудови), сараї літ. В.Г.Е.З. (1968, 1991 року побудови), гараж літ. Ж (1987 року побудови), літній душ літ. И (1991 року побудови), вбиральня літ. К (1991 року побудови), погріб Пг, колонки І, замощення ІІ, огорожі №1.2. Вказує, що він та відповідачка [PERSON] є дітьми померлого [PERSON], а тому є спадкоємцями за законом першої черги у відповідності до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Зазначає, що він звернувся разом із відповідачкою до Другої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно після смерті їх батька [PERSON], однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.05.2014 року державний нотаріус Другої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з тим, що вони не надали державній нотаріальній конторі відповідно до вимог ст. 182 Цивільного Кодексу України правовстановлюючого документа. На основі зазначеного, просить, визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частку спадкового майна, що складається: із житлового будинку літ. А, житловою площею 38,2 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м., літні кухні Б.Д., сараї літ. В,Г,Е,3, гаража літ. Ж., літнього душа літ. И, вбиральні літ. К, погреба Пг, колонки І, замощення ІІ, огорожі № 1,2, загальною вартістю 109987 грн., що знаходиться за адресою м. Чернівці провулок Селезнівський, 6 , як спадкоємцем 1 черги після смерті батька [PERSON], який помер в м. Чернівці, 02 вересня 2000 року. Відповідачка [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що вона разом із [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті батька [PERSON], як його діти, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вони в нотаріальній конторі не можуть оскільки втрачений оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок, який було видано батьку 09.08.1950 року. На основі зазначеного, просить, визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку спадкового майна, що складається: із житлового будинку літ. А, житловою площею 38,2 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м., літні кухні Б.Д., сараї літ. В,Г,Е,3, гаража літ. Ж., літнього душа літ. И, вбиральні літ. К, погреба Пг, колонки І, замощення ІІ, огорожі № 1,2, загальною вартістю 109987 грн., що знаходиться за адресою м. Чернівці провулок Селезнівський, 6 , як спадкоємцем 1 черги після смерті батька [PERSON], який помер в м. Чернівці, 02 вересня 2000 року. Позивач по первісному позову подав письмову заяву до суду, в якій свої позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти задоволення позовних вимог по зустрічному позову [PERSON], просить розглянути справу у його відсутність. Відповідачка за первісним позовом подала до суду письмову заяву , в якій підтримує свої зустрічні вимоги, визнає позов [PERSON], просить задовольнити свій зустрічний позов, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] і просить суд розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та додані докази прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до довідки ЧКОБТІ від 30.09.2014 року № 1818, вбачається, що згідно реєстрової книги та архівної справи, будинок № 6 по пров. Селезнівському, м. Чернівці право власності зареєстровано за [PERSON], згідно свідоцтво про право власності від 09.08.1950 року виданого на підставі рішення Чернівецького міськвиконкому від 25.07.1950 року за № 1128. Згідно технічного паспорта серії АЕ № 001079 від 03.04.2014 року, вбачається, що на земельній ділянці по провулку Селезнівському, 6 в м. Чернівці, розташовано житловий будинок літ. А (1948 року побудови), житлова площа 38,2 кв.м., загальна площа 71,8 кв.м., літні кухні літ. Б.Д. ( 1968, 1991 року побудови), сараї літ. В.Г.Е.З. (1968, 1991 року побудови), гараж літ. Ж (1987 року побудови), літній душ літ. И (1991 року побудови), вбиральня літ. К (1991 року побудови), погріб Пг, колонки І, замощення ІІ, огорожі №1.2 Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 279782, вбачається, що [PERSON] помер 02.09.2000 року. Згідно ч.1 та ч.2 ст.524 ЦК Української РСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце,коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК Української РСР в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК Української РСР в редакції 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме,- місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.527 ЦК Української РСР в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-МИ №198795, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії VI № 979043, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що згідно довідки ПП «Садгора Сервіс» № 904 від 31.03.2014 року, вбачається, що [PERSON], [PERSON] постійно проживають і зареєстровані за адресою [INFO]. Таким чином, [PERSON], [PERSON] в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (яка діяла на момент виникнення правовідносин) вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, а інших спадкоємців не було. Згідно роз'яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що [PERSON], [PERSON] фактично прийняли спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], оскільки протягом шести місяців після смерті останнього фактично вступили в управління та володіння даним спадковим майном, однак у них існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved