Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь 30000,00 гривень заборгованості за договором позики, 3% річних в сумі 675,00 гривень та 10000,00 гривень моральної шкоди, а всього 40675,00 гривень, а також витрати щодо сплати судового збору в сумі 551,21 грн. На обґрунтування позовну зазначено, що 31.01.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач [PERSON] передав за договором позики відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 30000 (тридцять тисяч) гривен. Вказаний договір було укладено в м.Дніпродзержинську в простій письмовій формі в присутності свідка [PERSON] Згідно до умов договору, зазначену вище суму позичальник [PERSON] зобовязаний повернути готівкою в строк до 31 січня 2016 року. Однак, на час повернення грошових коштів, а саме на 31 січня 2016 року відповідач як позичальник грошові кошти не повернув. Навіть на теперішній час відповідач відмовляється повернути грошові кошти у сумі 30000,00 грн., від зустрічей уникає та на неодноразові вимоги позивача не реагує. Таким чином на даний час ніяких дій по поверненню позичених грошових коштів позичальником - відповідачем [PERSON] не здійснюється, від зустріч з метою обговорення шляху вирішення питання, та контакту по телефону, він ухиляється. В звязку з невиконанням своїх зобовязань боржником - відповідачем за даним позовом [PERSON], він змушений звернутись до суду з цим позовом за захистом своїх прав і просити суд стягнути вказану суму боргу з відповідача. Також відповідач повинен сплатити за весь час прострочення суму боргу 3% річних за користування чужими грошима. В частині відшкодування моральної шкоди, позивач вважає підлягаючим задоволенню судом розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., полягаючи що така сума. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 21.12.2016 року судом була винесена ухвала про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошову суму у розмірі 30000,00 гривень, зі строком повернення позики у повному обсязі до 31 січня 2016 року, що підтверджується розпискою [PERSON] (а.с. 8). До теперішнього часу вказана сума позики відповідачем позивачу не повернута. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконання у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочки та 3% річних за час прострочки. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України з відповідача (позичальника) [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача (позикодавця) [PERSON] борг в розмірі 30000,00 грн. Щодо стягнення суми 3% річних за час прострочки , то в цій частині суд також вважає позовні вимоги такими , що підлягають частковому задоволенню. Суд не погоджується з наданими розрахунками позивача на суму 675 грн., та стягує 553 грн.27 коп., виходячи з наступного розрахунку: згідно до розрахунків, сума боргу складає 30 000, грн. х 3 % річних х 225 (днів прострочення) : 366 (кількість днів у 2016 році) = 553,27 грн., таким чином позовні вимоги позивача щодо стягнення трьох відсотків річних підлягають стягненню у розмірі 553 , 27 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому, сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, діями відповідача позивачеві завдана моральна шкода, яка виразилася в тому, що порушені його законі права, як власника, які закріплені ст. 41 Основного Закону - Конституції України від 28 червня 1996 року, тобто він позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивач зазнав фізичних страждань, був порушений його нормальний життєвий уклад, він переживав як людина, у якої фактично вилучили грошові кошти та був позбавлений права на нормальне життя в звязку з тим, що відповідач навмисно ухиляється від виконання взятого на себе зобовязання за договором позики. Суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди частково в сумі 2000 грн., враховуючи принципи розумності та справедливості , та вважає, що в саме цьому розмірі буде достатнім . Згідно ст. 23, 1167 ЦК України, завдана особі моральна шкода підлягає відшкодуванню винною особою. Відповідач не надав суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження. З огляду на зазначене з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 31.01.2015 року в розмірі 30000,00 грн., 3% річних в сумі 553,27 гривень та 2000,00 гривень моральної шкоди. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі - сплату судового збору.

Outcome: partial