Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта» (далі по тексту - НАСК «Оранта») про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 12.03.2013 року під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія [PERSON], його автомобілю «Фольксваген Кадді» реєстраційний номер [NUMBER] було спричинено технічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність за завдану третім особам шкоду під час ДТП за участі забезпеченого автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], застрахована у відповідача «НАСК «Оранта». 09.10.2013 року було прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування у розмірі 35087, 30 грн. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року з НАСК «Оранта» в його користь стягнуто 35087 грн суму страхового відшкодування, пеню в розмірі 12086,34 грн, інфляційні втрати в розмірі 12118,31 грн, 3% річних в розмірі 1565,95 грн, судовий збір в розмірі 608,57 грн, витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. Пеню, інфляційні втрати та 3% річних стягнуто судом за період з 11.10.2013 року по 06.04.2015 року ( дата звернення до суду). 02.09.2015 року під час виконання рішення суду відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 61966 грн 47 коп. Так, як НАСК «Оранта» прострочила виплату страхового відшкодування з 07.04.2015 року по 01.09.2015 року, просить стягнути з відповідача 8507,46 грн пені, 5217, 23 грн інфляційних втрат, 3% річних в розмірі 426,81 грн та судовий збір в розмірі 487,20 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просив позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, подавши письмове заперечення . Просила застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та в решті позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови судді Городоцького районного суду Львівської області від 19.06.2013 року [PERSON] 12.03.2013 року о 10 год [PERSON] в порушення вимог п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України, керуючи автомобілем «DAEWO LANOS» н.з. ВС 3246 СР , на автодорозі Київ-Чоп (591 км + 21 м), не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки і відповідно не реагував на її зміну, через це зіткнувся з автомобілем «Volkswagen Caddy» н.з. ВС 62 68 СМ, під керуванням [PERSON], а той в свою чергу зіткнувся з автомобілем « Opel Omegа » н.з. СЕ 6933 АС, під керуванням [PERSON], як наслідок усі три автомобілі мають механічні пошкодження. Справу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] закрито , у звязку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність за заподіяння шкоди третім особам під час ДТП за участі забезпеченого автомобіля [NUMBER] застрахована страховиком НАСК «Оранта», що стверджується полісом №АВ/4081304 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2012 року. Як вбачається із відповіді Львівської обласної дирекції НАСК «Оранта» на запит адвокат [PERSON] згідно Поліса ОСЦПВВНТЗ № АВ 4081304 (Страхувальник [PERSON]І.) по страховому випадку (ДТП), що мала місце 12.03.2013 року НАСК «Оранта» 09.10.2013 року прийняла рішення про виплату [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 35087,30 грн. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року з ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в користь [PERSON] стягнуто вартість матеріального збитку завданого його автомобілю в розмірі 35087,30 грн, пеню в розмірі 12086,34 грн, інфляційні втрати в розмірі 12118, 31 грн, 3% річних в розмірі 1565,95 грн, судовий збір в розмірі 608,57 грн та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. Як вбачається із матеріалів цивільної справи №447/299/15-ц рішенням суду від 05.06.2015 року з відповідача НАСК «Оранта» пеню, інфляційні втрати та 3% річних стягнуто за період з 11.10.2013 року по 06.04.2015 року. Відповідачем НАСК «Оранта» рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05.06.2015 року виконано в семиденний термін з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та 02.09.2015 року перераховано на рахунок Головного управління юстиції у м.Києві кошти в розмірі 61966,47 грн на погашення заборгованості за виконавчим листом, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2015 року, платіжним дорученням №48701 від 02.09.2015 року. Згідно ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності до п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином перебіг строку позовної давності почався з моменту спливу строку визначеного законом для прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування чи відмову у такому. Згідно ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що представник відповідача просила застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення пені, суд дійшов висновку, що в цій частині позову слід відмовити за спливом позовної давності. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Як вбачається із розрахунку представленого позивачем інфляційні втрати становлять 5217,23 грн (114,0 :100 х 102,2 :100 х 100,4:100 х 99,0 :100 х 99,2 :100 х 35087,30 грн = 40307,53 грн -35087,30 грн=5217,23 грн), 3% річних за період з 07.04.2015 року по 01.09.2015 року становить 426,81 грн (35087,30 грн х 3 х 148: 365:100 =426,81 грн). Оскільки відповідач НАСК «Оранта» не виконав належним чином своє зобовязання перед [PERSON], на підставі ст. 625 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Проаналізувавши представлений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних суд вважає, що такий проведений відповідно до вимог закону, жодних заперечень щодо правильності розрахунку представником відповідача суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку, що в цій частині позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Звідси в користь позивача слід стягнути з відповідача, понесені судові витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 194, 88 грн.

Outcome: approved