Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом вказуючи, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] . Померлою заповіт складений не був. Також зазначив, що він звернувся до приватного нотаріуса Нікольського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності на вищевказаний будинок. Як спадкоємець за законом, він має право і бажає отримати спадкове майно у вигляді житлового будинку, але відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок робить неможливим оформлення спадщини через нотаріальну контору. В зв`язку з чим просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 15.10.2020 року позовну заяву позивача на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для вірного зазначення учасників процесу по даній справі, а також для надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1159,20 грн. 23.10.2020 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивачем було подано заяву про усунення недоліків та надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1159,20 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 26.10.2020 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України повторно було залишено без руху для вірного зазначення учасників процесу по даній справі. 02.11.2020 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивачем було подано заяву про усунення недоліків з уточненою позовною заявою. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 02.11.2020 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для вірного зазначення учасників процесу по даній справі, а також для надання до позовної заяви її копії та копій всіх документів, що додаються до позовної заяви для Приватного нотаріуса Нікольського районного нотаріального округу Будика Н.М. 30.11.2020 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивачем було подано заяву про усунення недоліків з уточненою позовною заявою та додатками для третьої особи. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 07.12.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також відповідачу та третій особі разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано, як і не подано третьою особою письмових пояснень. Інших клопотань учасниками справи не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 13.01.2021 року закрито підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Також суду пояснив, що коли він був ще дитиною, його бабуся [PERSON] купила спірний будинок, та згодом його родина вказаний будинок перебудувала. Його мати [PERSON] померла [INFO] . На час смерті матері за місцем її проживання (прописки) за адресою: [ADDRESS] , разом з нею була прописана та проживала його бабуся [PERSON] . Більше зареєстрованих осіб, з померлою матір`ю, за місцем її проживання зареєстровано не було. Вважає, що він має успадкувати спірний будинок після смерті матері, проте у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини він до нотаріальної контори за оформленням свого права на спадщину не звертався. Лише 14.09.2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Нікольського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності на вищевказаний будинок. В чому саме полягає порушення його прав відповідачем - Нікольською селищною радою Нікольського району Донецької області пояснити не може. Представник відповідача Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області - селищний голова Мітько В. у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що селищна рада не є належним відповідачем по справі оскільки вона не проводила жодних дій по факту прийняття спадщини та просив справу розглянути у відсутність представника селищної ради та прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа: Приватний нотаріус Нікольського районного нотаріального округу Будика Н.М. у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившихся представника відповідача та третьої особи. Вислухавши пояснення позивача, розглянувши письмову заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.04.1994 року [PERSON] народився [INFO] та його матір`ю зазначена [PERSON] , про що зроблено відповідний запис за № 118. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00024032481 від 24.09.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.07.1994 року, та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис № 55. Відповідно до рішення виконкому Володарської селищної Ради народних депутатів Володарського району Донецької області № 21/3 від 13.03.1996 року за гр. [PERSON] закріплено земельну ділянку в [ADDRESS] , площею 700 кв.м., та останній надано дозвіл на будівництво на даній ділянці будинку розміром 52 м2 загальною площею, 28,1 м2 жилою площею, що також підтверджується дозволом № 41 на індивідуальне житлове будівництво від 18.06.1996 року. Згідно акту виносу в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника від 18.06.1996 року на підставі рішення виконкому Володарської селищної Ради народних депутатів Володарського району Донецької області № 21/3 від 13.03.1996 року встановлено в натурі межі присадибної ділянки виділеної гр. [PERSON] для будівництва індивідуального жилого будинку, площа присадибної земельної ділянки становить 700 кв.м., земельна ділянка знаходиться в [ADDRESS] . 18.06.1996 року виданий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , на ім`я гр. [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.10.2019 року [PERSON] померла [INFO] у віці 53 років в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 231. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.09.2020 року за вих. № 293/02-31 приватний нотаріус Нікольського районного нотаріального округу Будика Н.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті гр. [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів підтверджуючих право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності на вищевказаний будинок. Згідно технічного паспорту виготовленого КП Нікольської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» за замовою [PERSON] станом на 05.10.2020 року житловий будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. А-1 збудованого в 1973 році, сіней літ. а1 та погребу з шийкою літ. Б/п, б/ш, збудованих в 1989 році. Згідно довідки КП Нікольської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» за вих. № 185 від 05.10.2020 року інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарською будівлею за адресою: [ADDRESS] ,складає 14196,00 грн. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно правового змісту ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтями 1261-1266 ЦК України передбачено п`ять черг спадкування за законом та спадкування за правом представлення. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно положень ст. 1268 ЦК України спадкоємиць за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу її відкриття. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1298 ЦК України). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Отже, вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Позивач не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на час смерті останньої постійно не проживав разом з нею за місцем її реєстрації, та у строк визначений статтею 1270 ЦК України (протягом шести місяців) не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Крім цього, згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити саме від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Відповідно до роз`яснень, що містяться в листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року належними відповідачами у спорах про право власності на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Всупереч цих вимог, позивачем пред`явлено позов до Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, яка є неналежним відповідачем у справі, оскільки є спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а саме її мати [PERSON] . Слід зазначити, що до закінчення підготовчого провадження позивач не подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача. Таким чином, враховуючи, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, та у зв`язку із відсутністю у позивача права на спадкування після смерті матері, позовні вимоги останнього задоволенню не підлягають, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Крім цього окремою підставою для відмови у задоволенні позову слід зазначити ту обставину, що спадкодавиці на час смерті не належало спірне нерухоме майно, оскільки самим позивачем стверджується, що вказаний житловий будинок був придбаний його бабцею, а не матір`ю, а відомості щодо передачі будинку у власність від бабці матері позивача, відсутні. Таким чином позивач не має права успадкувати майно, яке не належало спадкодавцю, а тому і з цих підстав позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 2000,00 грн. відшкодуванню на його користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed