Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18.12.2017 року, о 08 год. 45 хв., у м . Вінниці по вул . Київській, 178, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Favorit», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями відповідач [PERSON] порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2018 року у справі №127/28007/17 визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави. Згідно звіту ФОП [PERSON] №17/163 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 02.01.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди складає 201 147,88 грн. (включаючи ПДВ). Транспортний засіб, яким керував відповідач, застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., розмір франшизи - 2 000 грн., про що свідчить виданий поліс. А тому, позивач звернувся до третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи, в результаті чого страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 98 000 грн. за вирахуванням франшизи у розмірі 2 000 грн. Безпосереднім заподіювачем шкоди є відповідач, а тому на думку позивача підлягає стягненню з останнього на його користь різниця між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і страховою виплатою, яка одержана позивачем від страховика, що становить 103 147,88 грн. (201 147,88 грн. - 98 000,00 грн. = 103 147,88 грн.). Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.2-4) та відповіді на відзив (а.с.40-41), не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно відзиву на позов позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні останніх відмовити (а.с.38-39). Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову та відзиву на позов не скористався. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 18.12.2017 року, о 08 год. 45 хв., у м . Вінниці по вул . Київській, 178, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Favorit», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями відповідач [PERSON] порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2018 року у справі №127/28007/17 визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави (а.с.5). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Галицька» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3134625 від 09.08.2017 року (а.с.6), відповідно до якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., розмір франшизи - 2 000 грн. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Так, в судовому засіданні позивач пояснив, що він звертався безпосередньо до третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого страхова компанія, виходячи із страхової суми за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн., та розміру франшизи - 2 000 грн., здійснила йому виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 98 000 грн. за вирахуванням франшизи. А відтак, оскільки, заподіювачем шкоди є саме відповідач, а тому з останнього підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і страховою виплатою, яка одержана позивачем від страховика. Разом з тим, суд не погоджується із розміром матеріальної шкоди пред`явленої позивачем до стягнення з наступних міркувань. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, п.п.2.4, 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Отже, збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу у особи, яка не є платником цього податку збитки у вигляді ПДВ не виникають, а тому не можуть включатись до складу витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля. При цьому, зважаючи на право потерпілого на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права вимоги як у деліктному, так і договірному зобов`язанні, суд приходить до висновку, що у випадку обрання потерпілим права вимоги у договірному зобов`язанні - відшкодування ПДВ здійснюється у порядку, передбаченому спеціалізованим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ж обрання потерпілим права вимоги у деліктному зобов`язанні - відшкодування вказаної частини збитків здійснюється особою, яка завдала шкоди, на загальних підставах, за умови, що збитки у вигляді ПДВ виникли саме при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку. Згідно звіту ФОП [PERSON] №17/163 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 02.01.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди складає 201 147,88 грн. (включаючи ПДВ); вартість збитків (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) - 122 021,33 (включаючи ПДВ) та 101 684,44 грн. (без ПДВ) (а.с.7-16). А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що визначаючи вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивача, слід виходити саме з вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без врахування податку на додану вартість, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, хто здійснював ремонтні роботи автомобіля, який належить позивачу, чи є вказана фізична/юридична особа платником податку на додану вартість тощо. Таким чином, виходячи зі змісту звіту ФОП [PERSON] №17/163 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 02.01.2018 року вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, складає 101 684,44 грн. А, враховуючи, що позивачем отримано страхове відшкодування від страховика у розмірі 98 000 грн., з відповідача підлягає стягненню на користь позивачаматеріальна шкода, яка становитиме різницю між розміром збитків та отриманим страховим відшкодуванням - 3 684,44 грн. (101 684,44 грн. - 98 000,00 грн. = 3 684,44 грн.) Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, знайшли своє часткове підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 36,84 грн., понесений позивачем відповідно до квитанції про сплату №96549 від 15.04.2019 року (а.с.1), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial