Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд постановити рішення, яким усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні приватною власністю - квартирою №5 у будинку №36 по вул. Подлєпи у м. Кривому Розі шляхом визнання відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики до суду не зявився, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст.ст.74,76 ЦПК України вважається повідомленим про день та час розгляду справи /а.с.35-36/. Позивач наполягає на розгляді справи за відсутності відповідача. Представник третьої особи - Інгулецького районного сектору у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, заперечень не надав, надав заяву про розгляд справи без присутності працівника Інгулецького РС у м. Кривому Розі /а.с.24/. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті радив судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, заперечень не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів, та оголоси про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що йому, згідно свідоцтва про спадщину від 28 грудня 2015 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. З 2000 року в даній квартирі зареєстрований відповідач, який виїхав з м. Кривого Рогу до Російської Федерації, і за адресою реєстрації не мешкає з того ж часу. Самостійно знятися з реєстраційного обліку проживання у квартирі відповідач не може, мотивуючи це тим, що не має на це вільного часу, не може відпроситися з роботи та не має коштів на квитки. Факт реєстрації відповідача тягне за собою нарахування на нього комунальних платежів, участі в яких він не приймає, тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає за адресою: [INFO] і є сусідом позивача. Зазначив, що в квартирі [ADDRESS] проживав батько позивача [PERSON] та його дружина [PERSON] мачуха позивача. Відповідач [PERSON] є її сином. Підтвердив, що відповідач після смерті матері у спірній квартирі не проживає, а власником квартири став позивач. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є знайомою позивача. Підтвердила, що відповідач є сином померлої [PERSON], який він прийняття спадщини відмовився, у спірній квартирі не проживає. Проживає в Російській Федерації, а реєстрація в цій квартирі йому потрібна була для оформлення документів для виїзду за кордон. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 28.12.2015 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] після смерті [PERSON], [INFO], на праві приватної власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається із двох кімнат загальною площею 43,1 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 28.12.2015 року /а.с.6-8/. Відповідно до інформації приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] вих.№90/02-14 від 22.04.2016 року [PERSON] померла 17.12.2014 року. Із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернувся позивач [PERSON], [INFO]. 16.06.2015 року до неї надійшли заяви від дітей померлої, зокрема відповідача [PERSON], [INFO], місце проживання якого зареєстровано за адресою: Російська Федерація, Тверська область, Калинінський район, Тургіновска поселкова адміністрація, д. Калістово, буд.3 про відмову від належної частки у спадщині, посвідчені 20.04.2015 року [PERSON], нотаріусом Калинінського нотаріального округу Тверської області за реєстровими №2-1048, №2-1049, №2-1050. Інші спадкоємці ні з заявою про прийняття спадщини, ні із заявою про видачу спадщини не зверталися /а.с.38,39/. Судом встановлено, що позивач [PERSON] ніяких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не створював та не чинив. В звязку з реєстрацією відповідача на спірній житловій площі, на нього нараховуються комунальні платежі, що порушує права позивача, як власника, щодо користування, володіння та розпорядження квартирою. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, та які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права членом сімї власника житла. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦКУ України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свою права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2 ст.386 ЦК України). У порядку ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном. Відповідно до абзацу 2 п.33 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою (абзац 2 п. 34 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав). Передбачаючи право власника квартири па відчуження майна, закон не передбачив при переході прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника будинку. Таким чином, зі смертю попереднього власника та переходу права власності до позивача припинилось і право відповідача на користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з 2003 року, тобто більше 10 років, без поважних причин, відсутній на спірній житловій площі, в спірній квартирі не проживає, ніяких домовленостей, щодо порядку користування житлом між сторонами не було, договір найму з відповідачем також не укладався. Судом встановлено, що права позивача, як власника житла, щодо користування, володіння квартирою порушені, а тому для їх поновлення необхідно усунути перешкоди у користуванні та володінні житлом, шляхом визнання відповідача, таким, що втратив право на користування цим житлом, оскільки для цього наявні підстави, та, як наслідок, зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved