Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до АКІБ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11153043000 від 10.05.2007 р.. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 10.05.2007 року було нібито укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11153043000, між АКІБ «УкрСиббанк», банком та [PERSON] як позичальником. Про існування даного спірного договору позивач дізнався в кінці вересня 2014 року коли на його адресу надійшла заява з Дзержинського районного суду м. Харкова з вимогою стягнення з нього боргу та штрафних санкцій. Позивач вважає, що договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11153043000 від 10.05.2007 р. необхідно визнати недійсним у звязку з тим, що даний договір він не укладав і не підписував. Відповідно до п. 9.8. спірного договору строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання договору сторонами). Враховуючи вищевикладене та той факт, що позивач не домовлявся з відповідачем про укладення спірного договору і не підписував його, а також не отримував ніяких кредитних коштів, то договір є незаконний. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом. В ході судового розгляду до участі у справі в якості співвідповідачів були залучені ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» до яких переходили зобовязання по кредитному договору на підставі договорів факторингу. В судове засідання 21 червня 2016 року позивач [PERSON] не зявився, проте до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. При цьому в попередніх судових засіданнях пояснив, що ніякого договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу він не укладав і не підписував. Транспортного засобу він не має і не мав. Про існування даного договору дізнався коли прийшла повістка з Дзержинського районного суду м. Харкова, де розглядається справа про стягнення з нього грошових коштів за спірним кредитним договором. Крім того зазначив, що про рішення Дарницького районного суду м.Києва від 02 червня 2011 року, за яким стягнуто з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за спірним кредитним договором, йому стало відомо лише під час розгляду даної цивільної справи із заперечення проти позову, поданого представником співвідповідача ТОВ «Вердикт Фінанс»; повістки до суду та саме рішення Дарницького районного суду він особисто не отримував. При цьому жодних коштів за рішенням суду до цього часу виконавчою службою з нього не стягувалося. Припускає, що кредитний договір від його імені був укладений третіми особами, які могли використати копію його паспорту та ідентифікаційного коду, оскільки на період укладення спірного договору в 2007 році він працював водієм в різних приватних фірмах в м.Києві і у відділах кадрів залишалися копії паспорту та ідентифікаційного коду. В судове засідання представник відповідача АКІБ «УкрСиббанк» не зявився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення «Укрпошти». В судове засідання представник співвідповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» не зявився по невідомих суду причинах про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судове засідання представник співвідповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» не зявився, проте до суду направив заяву про слухання справи в його відсутності. Позовні вимоги не визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом установлено, що 10 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11153043000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 28475.00 доларів США 00 центів. [PERSON] зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 10 травня 2014 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2011 року, з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 39\~642,22 дол. США, що за курсом НБУ станом на 07.10.2010 року становить 313\~565 грн. 99 коп. (а.с. 167-169). В рішенні суду зазначено, що відповідач в судове засідання не зявився, при цьому був в установленому порядку повідомлений про час та день слухання справи. При цьому слід зазначити, що копія судового рішення не містить відмітки про вступ його в законну силу, а також відповідачем ТОВ «Вердикт Фінанс» не надано підтвердження того, що [PERSON] його отримував. Крім того, відповідачами у справі не надано суду підтвердження того, що вказане рішення суду було скеровано до примусового виконання. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкриСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним вище кредитним договором № 11153043000 від 10 травня 2007 року. Того ж дня, між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором № 11153043000 від 10 травня 2007 року. У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу.Згідно ч.3 цієї ж статті Кодексу, якщо недійсність правочину прямо не втсановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом ст.216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ст.11 ЦПК України. Згідно висновку експертів № 1747/1748/16-32 від 13.05.2016 року, підпис від імені [PERSON] у графі «Позичальник: [PERSON]В.» у рядку «О.В. Сивачук» на кожному аркуші договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 10.05.2007 р. № 11153043000, виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису (а.с.215-221). За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлений позов про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11153043000 від 10.05.2007 р. підлягає до задоволення, оскільки спірний договір не відповідає вимогам ч.ч.3,5 ст.203 ЦК України. При цьому, посилання співвідповідача ТОВ «Вердикт Фінанс» в запереченні на те, що [PERSON] були здійснені часткові оплати заборгованості за спірним договором, що підтверджується випискою по кредитному договору № 11153043000 від 10.05.2007 р., а тому такими діями він виразив своє вільне волевиявлення щодо виконання умов договору, жодним належним доказом з боку співвідповідача не підтверджено. Крім того, на думку суду, наявність рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2011 року про стягнення із [PERSON] коштів за спірним кредитним договором, не може бути беззаперечним доказом того, що [PERSON] знав про наявність вказаного договору, оскільки, [PERSON] при розгляді справи був відсутній, і як уже зазначалося вище, на копії рішення суду відсутня відмітка про вступ його в законну силу, а також відсутні відомості про отримання вказаного рішення позивачем у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.В даному випадку, оскільки спірний договір укладався із АКІБ «УкриСиббанк», то судові збір підлягає стягненню саме із вказаної юридичної особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved