Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог вказує, те що 03.09.2009 року у смт. Стара Синява помер його батько [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої також входила земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,81 га. За життя батько розпорядився вказаною земельною ділянкою на його користь, однак відповідного заповіту не склав. Після смерті батька у нього загострилась хвороба радикуліту, а також виявилась хвороба ЗОБ ІІІ ступеня з кістко утворенням, він хворів та тривалий час не міг пересуватись, тому попросив сестру [PERSON] передати йому документи на земельну ділянку, однак сестра запевнила його щоб він не турбувався, а вона оформить на нього дане спадкове мано. Так, за наявності хвороби та відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку він не мав можливості з поважних причин здійснити прийняття спадщини, а крім того жодного спору між спадкоємцями з приводу земельної ділянки не існувало, так як батько за життя це майно усно йому заповів. Однак, відповідачем [PERSON] було приховано від нього факт прийняття спадщини після смерті батька, про що йому стало відомо навесні 2016 року, тому він зразу ж звернувся до нотаріуса, однак йому відмовлено у звязку з пропуском строку подання заяви для прийняття спадщини. Позивач вважає, що встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, сестра [PERSON] відмовилась надати згоду на подання ним заяви про прийняття спадщини, тому з врахуванням вказаних обставин просить визначити додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позові, вказавши, що поважними причинами пропуску позивачем строку прийняття спадщини після смерті батька є хвороба позивача та відсутність спору між спадкоємцями щодо спадкування земельної ділянки, тому просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вона правомірно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] та оформила свої спадкові права, оскільки за життя батьки казали, що пай має належати їй, так як брат мав свій пай, а сестра пай чоловіка. Щодо посилань позивача про те, що він після смерті батька був у хворобливому стані та не міг пересуватись, то вони не відповідають дійсності, так як дійсно він хворіє на ЗОБ, переніс операцію у 2014 році, однак після смерті батька лежачим не був, а ходив, був на похороні, на поминальних обідах після смерті батька, а також брав участь у похоронах, поминальних обідах після смерті матері дружини, яка померла незадовго. Окрім того, в цей період 2009-2010 рр. він займався покупкою автомобіля, тому міг вільно пересуватись. Тому вважає, що поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини немає та просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечив відносно задоволення позову, так як підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини немає, та також подав суду заяву сторони відповідача, яка підписана ним та відповідачем [PERSON] про застосування строку позовної давності, яка відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою відмови у позові. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2009 року у смт. Стара Синява помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ №278084, виданим повторно 11 травня 2016 року відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №67 від 07.09.2009 року. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Як вбачається із наданої суду копії спадкової справи щодо майна померлого 03.09.2010 року [PERSON], відповідач [PERSON] донька померлого, 27.01.2010 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та в подальшому 17.03.2010 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, а саме на земельні ділянки, право на земельну частку пай, грошові вклади. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлого 03.09.2010 року [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження № 193954 від 19.10.1964 року, однак у встановлений законом шестимісячний строк не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась 03.09.2010 року після смерті батька [PERSON] Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24\~постанови від 30 травня 2008 року \~№ 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач, звертаючись до суду з позовом, як на поважну причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, посилається на свою хворобу, внаслідок якої тривалий час не міг пересуватись, а також на відсутність спору, оскільки за життя батько розпорядився земельною ділянкою на його користь. Як вбачається із медичної картки хворого у 2004 році позивачу [PERSON] було поставлено діагноз: вузловий ЗОБ ІІІ ст. та рекомендовано оперативне лікування, у 2009 та 2010 роках також рекомендувалось оперативне лікування, операція була проведена у лютому 2014 року, про що свідчать виписні епікризи та виписки із карки хворого [PERSON] в цей період. Крім цього, 16.09.2009 року діагностовано загострення крижового радикуліту та призначено амбулаторне лікування, масаж. Оскільки оперативне лікування щодо [PERSON] з приводу діагнозу: вузловий ЗОБ ІІІ ст. проводилось лише у 2014 році, тобто після спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини, хоча згідно медичних карток було рекомендоване йому лікарями з 2004 року, тому вказана обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Надані позивачем медичні картки та направлення свідчать лише про діагноз позивача у 2009-2010 роках, однак жодним чином не доводять такий хворобливий стан позивача [PERSON], який перешкоджав йому пересуватись та в період 03.09.2009 року 03.03.2010 року подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Допитана у судовому засідання свідок, [PERSON] дружина позивача суду показала, що її чоловік хворіє радикулітом, а також з приводу ЗОБ була проведена операція у 2014 році. Після смерті батька хворів та лікувався вдома, коли відбувались загострення, то він більше лежав вдома та приймав ліки, а коли почував себе добре ходив, тобто це було періодично, на стаціонарному лікуванні не перебував. Заяву до нотаріуса не подавав, бо сестра за домовленістю повинна була пай оформити на нього. Також пояснила, що її чоловік брав участь у похоронах її матері, яка померла 25.01.2010 року, був на поминальних обідах 9-ти та 40-ка днів. Свідок [PERSON] сестра сторін по справі надала суду показання про те, що вона проживала постійно із батьками та за життя батьки говорили про те, що земельний пай батька буде належати сестрі [PERSON], так як у брата та в неї був уже пай. До нотаріальної контори брат протягом шести місяців не звертався, хоча в це час не був таким, що внаслідок хвороби не міг ходити, а був на 40ка днинах після смерті батька, доглядав худобу, обробляв землю, їздив у Хмельницький з приводу купівлі автомобіля. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що в грудні 2009 року він зустрічався із позивачем у м.Хмельницькому та вони оглядали автомобіль, який мав намір придбати [PERSON], а в січні 2010 року у м.Хмельницькому він забирав автомобіль по дорученню, яка посвідчувалась нотаріусом, де він також особисто був присутній. Крім цього, в лютому 2010 року [PERSON] приїжджав автомобілем у м.Хмельницький та за його проханням [PERSON] здійснював заміну деталей, на стан здоровя позивач не нарікав. Свідок [PERSON] підтвердив покази щодо заміни ним деталей в лютому 2010 року. Таким чином, проаналізуваши вказані вище докази, суд вважає, що обєктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті 03.09.2009 року [PERSON] не було. Також, судом не може бути визнана поважною причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на яку покликається позивач у позовній заяві відсутність спору щодо спадкового майна, а саме земельної ділянки батька, так як за життя батько розпорядився нею на його користь. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено поважності причин пропуску встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини та які були б пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. При цьому, заява відповідача та її представника, згідно якої вони просять суд про застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору, не застосовується, оскільки в даному випадку у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed