Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до обласного державного нотаріального архіву про зняття заборони. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з квітня 1977 року є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Мелітопольською державною нотаріальною конторою 09 квітня 1977 року за реєстровим № 1-1445. Зважаючи на свій похилий вік, він вирішив подарувати свій будинок сину, в зв'язку з чим звернувся до нотаріальної контори у місті Мелітополі для оформлення документів. Однак виявилось, що на цей будинок відповідачем зареєстрована заборона від 22 червня 2005 року, як архівний запис. При цьому дата виникнення заборони - 15 травня 1972 року, а власником будинку вказаний попередній власник - [PERSON] Підставою виникнення цієї заборони було отримання попереднім власником будинку [PERSON] позики на заводі «Будматеріали». Вважає, що заборону на відчуження житлового будинку [ADDRESS] потрібно скасувати, оскільки він придбав житловий будинок у 1977 році, а заборона виникла в 1972 році, при цьому позика була отримана попереднім власником ще раніше. Тобто на момент оформлення договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса ця заборона не діяла, бо в іншому б випадку нотаріус не оформив би договір. Очевидно, попередній власник повернув отриману позику, але з якихось причин вона не була документально знята у справах нотаріуса і при передачі справ до державного архіву відповідач зареєстрував цю заборону. На теперішній час завод «Будматеріали» не існує. Його правонаступник ВАТ «Мелітопольський завод будматеріалів», що раніше був розташований у місті Мелітополі по вулиці Ломоносова, 16, припинив своє існування на підставі рішення Господарського суду Запорізької області про припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом від 17 червня 2013 року. Якщо б позика не була повернута, завод «Будматеріали» звернув би стягнення на будинок і він би про це дізнався. Таким чином, вважає, що попередній власник повернув взяту ним позику. Володіючи цим будинком майже 40 років, він і не знав, що вказаний будинок знаходиться під забороною, йому про це стало відомо, коли він почав здійснювати оформлення документів на дарування будинку. У судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, на позові наполягає. У судове засідання представник відповідача не з'явився, однак від нього до суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що Запорізький обласний державний нотаріальний архів є неналежним відповідачем по вказаній справі, оскільки заборону на відчуження спірного житлового будинку не накладав та дані до Єдиного державного реєстру заборон не вносив, не має доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інших видів реєстрів. Жодним чином відповідач своєю діяльністю чи бездіяльністю не порушував права позивача. Крім того, відповідач не є державним реєстратором та не зможе виключити вказану заборону. Просить розглядати справу за відсутності представника, в зв'язку з великою завантаженістю на роботі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09 квітня 1977 року (а.с.4-5). На вищевказаний будинок, який з 09 квітня 1977 року належить на праві власності [PERSON], 15 травня 1972 року було накладено обтяження у вигляді заборони, яке було зареєстроване 22 червня 2005 року Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом, що підтверджується скриншотом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Власником будинку на час виникнення заборони - 15.05.1972 р. вказано [PERSON]. Підстава обтяження - позика завод «Будматеріалів» (а.с.6). Таким чином, з вищевказаного вбачається, що 15 травня 1972 року було накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження житлового будинку [ADDRESS], який на той час належав [PERSON], в зв'язку з отриманням ним раніше позики на заводі «Будматеріалів». 09 квітня 1977 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS]. Вказаний договір було посвідчено Мелітопольською державною нотаріальною конторою 09 квітня 1977 року за реєстровим № 1-1445 (а.с.4-5). Також вказаний договір 22 квітня 1977 року було зареєстровано в Мелітопольському БТІ за реєстровим №18926 (а.с.4-5). При цьому в договорі зазначено, що вказаний будинок до цього часу нікому не проданий, не подарований, не заставлений, в спорі і під забороною не перебуває. Таким чином, у разі наявності заборони на відчуження спірного будинку, під час оформлення договору купівлі-продажу, вказаний договір не був би зареєстрованим державним нотаріусом. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником заводу «Будматеріалів» є ВАТ «Мелітопольський завод будматеріалів» (а.с.7) Відповідно до цього ж витягу ВАТ «Мелітопольський завод будматеріалів» 01 липня 2013 року визнано банкрутом, згідно рішення Господарського суду Запорізької області (а.с.8). Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, судом встановлено, що на належний позивачу будинок [ADDRESS] було накладено заборону значно раніше, ніж він його придбав у власність, під час оформлення договору купівлі-продажу було встановлено, що вказаний житловий будинок під забороною не перебуває, договір купівлі-продажу було посвідчено державним нотаріусом. Крім того, у зв'язку з ліквідацією юридичної особи кредитора, на підставі ст. 609 ЦК України, зобов'язання боржника [PERSON] вважається припиненим. Щодо доводів представника відповідача про неналежність вимог позивача до Запорізького обласного державного нотаріального архіву, то суд відноситься до них критично, оскільки з скриншоту Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, доданого до позову, вбачається, що вказана заборона була зареєстрована 22 червня 2005 року саме Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом (а.с.6). Отже, відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на будинок [ADDRESS] було внесено саме відповідачем, в теперішній час правонаступник заводу «Будматеріалів» - ВАТ «Мелітопольський завод будматеріалів» ліквідовано, з часу виникнення заборони, а саме 15 травня 1972 року пройшло більше 40 років, в інший спосіб захистити своєї право власності та пов'язані з цим права на розпорядження будинком, позивач не може, а тому суд прийшов до висновку про залучення в якості відповідача саме той орган, який зареєстрував вказану заборону. При цьому, виконати дії зі зняття вказаної заборони суд не може покласти на Запорізький обласний державний нотаріальний архів, оскільки дійсно нотаріуси державного нотаріального архіву не є державними реєстраторами та не мають повноважень щодо виключення відомостей з реєстрів заборон на відчуження нерухомого майна. Вказані повноваження покладені на відповідні реєстраційні органи. Аналізуючи зібрані по справі докази, кожний окремо та всі в сукупності судом встановлено, що заборона, накладена у 1972 році перешкоджає [PERSON] на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, а у зв'язку з тим, що з часу виникнення вказаної заборони минуло більше 40 років, підприємство, в інтересах якого була накладена ця заборона, ліквідовано, суд приходить до висновку про те, що необхідність у обтяженні спірного майна відпала, а тому є достатні підстави для задоволення позовної заяви та зняття заборони з будинку [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved