Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Ленінського райсуду м. Харкова від 06.04.2015 з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Фрунзенського райсуду м. Харкова від 02.10.2018р. з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Просить змінити розмір стягнення з нього аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, оскільки вважає що стягнуті з нього аліменти перевищують встановлену законом частину та просить суд взяти до уваги його сьогоднішній дохід. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив, яким вона просить суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог вказує, що позивач має можливість сплачувати аліменти в розмірі, стягнутому за рішенням суду. Підстав для їх зменшення позивач не навів. Крім цього, не надав суду докази, які б підтверджували розмір його доходів та доказів, на підставі яких, суд повинен задовольнити його позов, зменшивши розмір стягнутих аліментів. Відповідачкою [PERSON] не надано до суду відзиву на позов, хоча вона була повідомлена по існування справи, їй вручено копію позовної заяви з додатками, про що свідчить її розписка в повідомленні. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову із наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського райсуду м. Харкова від 06.04.2015 з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.4) Рішенням Фрунзенського райсуду м. Харкова від 02.10.2018 з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-7) Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, посилається на мінливість життєвих обставин та його сьогоднішній дохід. При цьому, суду не надано жодного доказу, які б підтверджували вищезазначене. Враховуючи те, що позивач жодного доказу, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed