Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло. Свій позов мотивує тим, що з він є наймачем кооперативної виплаченої квартири, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, бул. Дружби Народів, 13/61. Крім нього в даній квартирі зареєстровано місце проживання членів його сімї, а також з 28 березня 2007 року там прописаний і відповідач, [PERSON], який доводиться йому колишнім зятем. Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2016 року шлюб між його донькою та відповідачем розірвано з тих підстав, що вони разом не проживали та не вели спільного господарства з осені 2013 року. Та обставина, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2013 року підтверджується також і висновком Луцького ВП ГУНП у Волинській області. З огляду на наведе та на підставі ст. 72 ЖК України просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, бул. Дружби Народів, 13/61. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема через розміщення судового оголошення в пресі. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно довідки, виданої ЖКП №2, [PERSON] є власником кооперативної квартири, що знаходиться з а адресою: бул. Дружби Народів, 13/61, м. Луцьк, державний кредит погашено повністю, станом на 01 квітня 2017 року [PERSON] заборгованості перед кооперативом немає. Встановлено, що в квартирі №61, що в будинку №13 на бульварі Дружби Народів в місті Луцьку зареєстровано місце проживання таких осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відповідача [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З висновку Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 07 жовтня 2016 року, наданого за результатами проведення перевірки, встановлено, що відповідач за місцем реєстрації, вул. Дружби народів, 13/61, м. Луцьк, не проживає з 2013 року. Під час проведення перевірки сусіди з квартир №62 та 64 в будинку 13 на бульварі Дружби Народів в місті Луцьку, а саме: [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2013 року (а.с.9). Під час судового розгляду не встановлено будь-яких обставин які б свідчили про наявність поважних причин неможливості проживання відповідача за вказаною адресою.\~\~\~\~ Оцінюючи встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач більше ніж шість місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе. Отже, відповідно до вимог\~ст. 72 ЖК Української РСР, [PERSON] є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, а позивачка внаслідок його реєстрації у вказаній квартирі несе додаткові витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг. Таким чином в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем права позивача на розпорядження та користування власністю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved