Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на те, що в листопаді 1982 року він оселився та був зареєстрований за адресою: [INFO], зазначений будинок на той час належав громадянину [PERSON]. В березні 1990 року позивач сплатив [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 карбованців в рахунок укладення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, про що [PERSON] склав розписку на імя позивача. після отримання від позивача грошові кошти [PERSON] знявся з реєстрації за вказаною адресою та виїхав до родичів за межі Запорізької області. Позивач вказує, що він залишився проживати в спірному будинку та мешкає в ньому до цього часу. За власні кошти він відремонтував будинок, зробив до нього прибудови, відремонтував господарські споруди. Весь цей час позивач відкрито і безперервно володіє житловим будинком, оформив на своє імя рахунки з газо-, водо-, електропостачання, сплачує земельний податок за користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний житловий будинок. Позивач також зазначає, що він звертався до Кушугумської селищної ради з проханням надати йому в користування земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок. Відповідач не заперечує проти надання [PERSON] дозволу на користування земельною ділянкою, але тільки за умови визнання у встановленому законом порядку права власності на житловий будинок. Оскільки будь-яких правовстановлюючих документів на зазначений будинок розшукати позивачу не вдалось, в квітні 2015 року він замовив інвентаризацію житлового будинку та земельної ділянки за вказаною адресою. Отже у звязку з тим, що позивач не має змоги вирішити цей спір в позасудовому порядку, тому він змушений був звернутись до суду з позовом про захист свого невизнаного права. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали до суду заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримують просять розглянути справу буз їх участі та без фіксації судового процесу. Відповідач представник Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився, надали суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має прав на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. При цьому, слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. Позивач, як законний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливо лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним володіти протягом 10 років. Факт наявності житлового будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, який виготовлений 03.04.2015 року. Факт добросовісного заволодіння [PERSON] спірним житловим будинком №70 по вул. Прияружна, смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області підтверджується розпискою [PERSON] про отримання від [PERSON] грошової суми в розмірі 7000 карбованців. Факт реєстрації [PERSON] за адресою Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Прияружна, буд. 70 підтверджується довідкою Кушугумської селищної ради № 694 від 12.05.2015 року. Факт відкритого та безперешкодного користування [PERSON] житловим будинком №70 по вул. Прияружна, смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області підтверджується наданими суду квитанціями про сплату земельного податку, послуг за газо-, водо-, електропостачання спірного будинку. Тобто, судом встановлено, що позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за ним право власності на житловий будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved