Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 10 квітня 2019 року, в сумі - 17 498,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача адвокат Остапчук П.І. позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що [PERSON] 10 квітня 2019 року позичив [PERSON] для особистих потреб 17 498,00 гривень, про що відповідачка написала розписку. Згідно даної розписки, відповідачка зобов`язалася повернути позивачу кошти в строк до 01 травня 2019 року, а у разі недотримання умов даного договору позики, вона зобов`язалась виплатити пеню в розмірі 1 відсоток за кожний день прострочення від даної суми. Однак, [PERSON] вказаної суми коштів позивачу не повертає. Під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов`язання. Намагання позивача зустрітися з відповідачкою є марними та останнім часом [PERSON] не відповідає на дзвінки [PERSON] , у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 10 квітня 2019 року, в сумі - 17 498,00 гривень. Представник відповідачки адвокат Сідоров В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та суду пояснив, що дана заборгованість - це заборгованість за недостачу товару в магазині, де вона працювала продавцем продовольчих товарів у позивача [PERSON] . Дані кошти вона вже відпрацювала. А тому вважає, що договору позики не існувало. На підставі вищенаведеного просить в позові відмовити. Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалами суду від 27 квітня 2020 року та 01 червня 2020 року клопотання представника відповідача - адвоката Сідорова Віталія Михайловича про витребування доказів були задоволені. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. З розписки від 10 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] отримала позику від [PERSON] кошти в сумі 17 498 гривень на лікування дитини, в чому і розписалася. Зобов`язалася повернути дані кошти в строк до 01 травня 2019 року, а у разі недотримання даного зобов`язання, виплатити пеню в розмірі 1(один) відсоток від суми за кожен день прострочення. З витягу з наказу № 97 від 29 січня 2019 року вбачається, що ФОП [PERSON] прийняв на роботу [PERSON] на посаду продавця продовольчих товарів, згідно трудового договору від 30.01.2019 року. З наказу № 127 від 18 квітня 2019 року слідує, що ФОП [PERSON] звільнив з роботи [PERSON] з посади продавця продовольчих товарів, згідно статті 36 пункту 1 КЗпП України за угодою сторін. Згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 20 січня 2019 року, [PERSON] , яка працювала на посаді продавця продовольчих товарів у ФОП [PERSON] , була матеріально відповідальною особою. Судом встановлено, що між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики. Відповідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми. Як вбачається розписки від 10 квітня 2019 року, [PERSON] взяла у позивача в борг 17 498 гривень, які зобов`язалася повернути до 01 травня 2019 року. На підтвердження факту укладення договору позики та факту передачі грошової суми позичальнику позивач представив суду оригінал розписки, який долучено до матеріалів справи. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений договором позики строк - 01 травня 2019 року, заборговану суму у розмірі 17 498 гривень, відповідачка [PERSON] позивачу не повернула. Доводи представника відповідачки про те, що розписка [PERSON] була написана на виконання порушення трудових обов`язків, оскільки дана заборгованість - це заборгованість за недостачу товару в магазині, де вона працювала продавцем продовольчих товарів у позивача [PERSON] , не підтверджені достатніми доказами, інших будь-яких доказів відсутності у [PERSON] дійсного волевиявлення на укладення договору позики з позивачем суду не надано. Оскільки розписка за своєю правовою природою є борговим документом, який боржник видає кредитору, засвідчуючи як укладення договору позики, так і отримання певної грошової суми, наявність розписки, написання якої [PERSON] визнає, підтверджує факт передачі відповідачці грошових коштів у позику, тому доводи представника відповідачки про те, що [PERSON] відпрацювала дані кошти на виробництві в позивача - безпідставні. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачкою порушені, оскільки відповідачка [PERSON] не виконала умови договору, щодо повернення позики, тому права позивача підлягають захисту. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про повернення суми позики у строк, встановлений договором, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved