Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування, відповідно до якого просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Так, вимоги позивача мотивовані тим, що [INFO] померла його матір - спадкодавець [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді: - житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 82,9 кв.м., житловою площею - 53,9 кв.м. Інших спадкоємців, окрім нього, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Вказує, що бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв`язку із тим, що матір`ю за життя не було належним чином зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. На підставі вищевказаних обставин він і звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, заперечень та окремих зауважень не має. Суд розглядає справу за відсутність позивача, представника відповідача, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /л.с. 7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді: - житлового будинку [ADDRESS] . Факт належності вищевказаного житлового будинку [PERSON] підтверджується наступними доказами. Так, у відповідності до довідки № 130, виданої Старокозацькою сільською радою 22.05.2018 року, згідно запису по господарській книзі Старокозацької сільської ради, за 2016-2020 роки № 5, особовий рахунок № [NUMBER] , дійсно власником житлового будинку за житлового будинку [ADDRESS] є гр. [PERSON] - зареєстрована та прожила одна. Окрім того, на ім`я [PERSON] був виготовлений технічний паспорт на садибний /індивідуальний/ житловий будинок/ інвентаризаційна справа № 357. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, в судовому засіданні на підставі вищезгаданих доказів достовірно встановлено факт належності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є рідним сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /л.с. 8/ Позивач вказує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, який своєчасно звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття. Задля повного та всебічного розгляду справи, судом було витребувано належним чином завірену спадкову справу № 217/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , індекс справи № 02-14. Так, з матеріалів спадкової справи № 217/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що дійсно заведенню спадкової справи передувало своєчасне подання до нотаріальної контори заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті його матері - [PERSON] , померлої [INFO]. Окрім того, матеріали справи містять і заповіт [PERSON] , який вона склала за життя 10.04.2008 року, яким усе належне їй майно заповідала [PERSON] . Заповіт посвідчений 10.04.2008 року секретарем Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 30, на момент відкриття спадщини є чинним. Однак, 01.12.2012 року завідувачем Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області було винесено постанову № 2204/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті /ст. 1233 ЦК України/. У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу У відповідності до ст.1261 ЦК України , у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлої [INFO] [PERSON] , який у встановлений чинним законодавством строк звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, тобто юридично прийняв спадщину, прийнявши до уваги підтверджений в судовому засіданні факт належності житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON], яка померла [INFO] , також те, що інших спадкоємців судом не виявлено, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування та можливість їх задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved