Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Тернопільської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, зокрема, на 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Однак, звернувшись до нотаріуса було встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини. У червні 1999 року позивач виїхав за кордоном та не мав змоги вчасно приїхати та подати документи про прийняття спадщини, а тому, строк було пропущено. Беручи до уваги те, що позивач не може реалізувати своє право на узаконення спадщини, просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті померлої [INFO] [PERSON] . Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що позивачем не представлено належних доказів, які б в повній мірі підтверджували неможливість прийняття спадщини, починаючи зі смерті спадкодавця. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 12.03.2007 р. Передмістянською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 2. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.05.1998 р., виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) від 22 травня 1998 року за № 27014 вбачається, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить за правом спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Отже, на момент смерті [PERSON] була власником 1/3 частини квартири по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого повторно 09.12.2010 р. відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 132, вбачається, що позивач змінив ім`я на « [PERSON] ». Позивач звернувся до приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Одіжинської Л.Б. з питання прийняття та оформлення спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , однак йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що він вважається таким, що не прийняв спадщини, оскільки звернувся до нотаріуса з порушенням строку, передбаченого ст. 1272 ЦК України. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В силу статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні з`ясовано, що позивач не зміг скористатися своїм правом на прийняття спадщини у визначені законодавством строки, оскільки після смерті його матері, він перебував за кордоном, а тому, не мав змоги приїхати та подати документи про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Виходячи з зазначених положень закону, строк прийняття спадщини після померлої [PERSON] закінчився у вересні 2007 року. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд приходить до переконання, що позивач після смерті його матері перебував за кордоном та не мав змоги приїхати та подати документи про прийняття спадщини, а тому, є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини за законом на спадкове майно. Враховуючи, що строк прийняття звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, суд вважає, можливим визначити йому додатковий строк у два місяці для подання такої заяви. За таких обставин, враховуючи надані у позові обґрунтування позивача, суд вважає, що причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважними, з метою захисту прав та інтересів позивача по справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визначити позивачу додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті померлої [INFO] [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved