Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Котелевської селищної ради Полтавської області, [PERSON], в якому просить встановити факт наявності в рішенні Котелевської селищної ради народних депутатів Котелевського району Полтавської області № 94 від 25 квітня 1995 року арифметичної помилки щодо розміру земельної ділянки наданої [PERSON] з 0. 35 гектара на 0. 15 гектара. Обгрунтовуючи позов тим, що на підставі вище зазначеного рішення селищної ради був виданий незаконний державний акт на право власності на землю. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON], просить задовольнити його позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві пояснивши суду, що відповідач Котелевська селищна рада дійсно допустила помилку в розмірі земельної ділянки наданої відповідачу [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 19 травня 2014 року (а.с. 49), позовні вимоги позивача підтримав повністю та просить задовольнити даний позов, оскільки розмір земельної ділянки вказаний в рішенню селищної ради не відповідає дійсно прийнятому із за арифметичної помилки, тому необхідно встановити факт наявності в рішенні даної арифметичної помилки. Представник відповідача Котелевської селищної ради Полтавської області, Якименко Л.О., яка діє на підставі довіреності № 1 від 08 січня 2014 року (а.с. 50), позовні вимоги визнала повністю, зазначивши суду, що дійсно була допущена помилка в зазначенні розміру земельної ділянки наданої [PERSON] замість 0.15 га., вказано 0. 35 гектара, що суперечить дійсності, зокрема тому, що [PERSON] звертався до селищної ради з проханням отримати 0.15 гектара, надавши суду світлокопію відповідної заяви та оригінали для огляду. Відповідач [PERSON], в попередньому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що колгоспом імені ХV з'їзду ВКП (б), нині СВК «Батьківщина» було надано йому 0.15 га., під огород, а потім від селищної ради, тому і виникла дана розбіжність, надавши довідку СВК «Батьківщина» (а.с. 48). Представник відповідача адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру ПТ № 058243 від 06 жовтня 2014 року та витягу з угоди на представництво інтересів у цивільній справ № 51 від 06 жовтня 2014 року (а.с. 40,41), зазначив суду, що вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення. В наступні судові засідання сторона відповідача, а саме [PERSON] та адвокат [PERSON], не з'являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але ігноруючи участь в судових засіданнях, про причини неявки в останнє судове засідання взагалі суду не повідомили. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а зміст вимог ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. При цьому, на думку суду відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] свою правову позицію з приводу позову висловили в попередньому судовому засідання та надали на їх думку заперечуючи докази по справі, а саме довідку СВК «Батьківщина» (а.с. 48). При цьому, в матеріалах справи є достатньо доказів для її слухання та прийняття рішення по суті справи, а враховуючи відношення сторони відповідача до особистої участі в розгляді справи, такий розгляд справи не буде порушенням права відповідача як сторони у цивільному процесі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення сторін, їх представників, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до світлокопії архівного витягу № 01-17/170 від 12.11.2012 року, за вище зазначеним рішення виконавчого комітету від 25 квітня 1995 року № 94, про приватизацію земельних ділянок громадян Котелевської селищної ради [PERSON] виділено 0,15 гектара (а.с. 6). В самому рішенні виконавчого комітету Котелевської селищної ради народних депутатів від 25 квітня 1995 року № 94, про приватизацію земельних ділянок громадян Котелевської селищної ради вказано, що [PERSON] виділено 0,35 гектара ( а.с. 11). Згідно світлокопії заяви [PERSON] від 03.04.1995 року, він просив виділити йому для ведення особистого господарства та обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0.15 гектара (а.с. 88). Вище зазначена заява підтверджує те, що і сам [PERSON] прохав селищну раду виділити йому, саме 0.15 гектара. Виходячи із змісту вимог ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України, у заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання, що [PERSON] фактично і зробив. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. ( в редакції станом на 23 лютого 2005 року). Як встановлено в ході судового розгляду дійсно маються розбіжності в площі земельної ділянки зазначеної в рішенні виконавчого комітету Котелевської селищної ради народних депутатів від 25 квітня 1995 року № 94, та в архівному витягу № 01-17/170 від 12.11.2012 року та заяві [PERSON] від 03.04.1995 року. Відповідач селищна рада позов визнала повністю, підтверджуючи цим самим дійсну наявність арифметичної помилки, тому з огляду на наведене вище суд вважає, що за таких обставин у суду є всі законні підстави для повного задоволення позовної вимоги про встановлення факту наявності в рішенні Котелевської селищної ради Полтавської області № 94 від 25 квітня 1995 року, арифметичної помилки, щодо розміру земельної ділянки наданої [PERSON], а саме: з 0.35 гектара на 0.15 гектара, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому, в порядку повноти та всебічності по розгляду даної цивільної справи необхідно зазначити, що рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 30 липня 2014 року, визнано недійсним державний акт та скасувано його державну реєстрацію, на теперішній час рішення не набрало законної сили, оскільки знаходиться на розгляді в Апеляційному суду Полтавської області. Задовольняючи позов [PERSON] до Котелевської селищної ради, [PERSON], про встановлення факту наявності арифметичної помилки в рішенні Котелевської селищної ради Полтавської області повністю, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідачів на користь позивача необхідно стягти суму судового збору в рівних частках.

Outcome: approved