Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до комунальної установи «Кодимська центральна районна лікарня» (далі - КУ «Кодимська ЦРЛ») про стягнення допомоги у зв'язку зі втратою годувальника. В позові вказав, що [INFO] року після медичного лікування в Кодимській ЦРЛ помер його батько [PERSON]. Винним у неналежному лікуванні, що призвело до смерті батька, постановою суду визнано лікаря КУ «Кодимська ЦРЛ» [PERSON] Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23 вересня 2010 року з КУ «Кодимська ЦРЛ» на його користь стягнуто допомогу у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 875 грн., яку відповідач виплачував до його повноліття, тобто до [INFO] року. В даний час він навчається в Одеському державному аграрному університеті на денній формі навчання, не працює, являється інвалідом ІІ групи з дитинства. У зв'язку з цим, посилаючись на положення ст.ст.1197 та 1200 ЦК України, просив стягувати з відповідача, починаючи з [INFO] року, щомісячну допомогу у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 8000 грн. (половини він п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (3200х5/2)) на період його навчання у вказаному вищому навчальному закладі, але не більш як до досягнення віку 23-х років (а.с.1-3). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, оскільки відповідно до ст.1200 ЦК України відповідач зобов'язаний виплачувати позивачеві щомісячну допомогу у зв'язку із втратою годувальника на період навчання позивача, але не більш як до досягнення ним 23-річного віку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що КУ «Кодимська ЦРЛ» заявлений позов визнає частково, зокрема визнає свій обов'язок сплачувати позивачеві щомісячну допомогу у зв'язку із втратою годувальника на період його навчання у вищому навчальному закладі. Однак, вважають, що розмір цієї допомоги має складати 875 грн., що визначено рішенням суду від 23 вересня 2010 року, оскільки відповідно до ч.4 ст.1200 ЦК України визначений розмір допомоги зміні не підлягає. При цьому, допомога у такому розмірі повинна виплачуватись з 21 березня 2017 року - дня, коли позивач звернувся з відповідною заявою до КУ «Кодимська ЦРЛ». Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд встановив наступне. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного стану, підставами їх виникнення, зокрема, є спричинення шкоди та інші юридичні факти (п.3-4 ч.2). Судом встановлено, що [INFO] року після медичного лікування в КУ «Кодимська ЦРЛ» помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с.12). За даним фактом прокуратурою Кодимського району Одеської області було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.140 КК України (неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов'язків, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого). Обвинувачення у вказаній справі було пред'явлено лікарю хірургу КУ «Кодимська ЦРЛ» [PERSON], який лікував [PERSON] Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 26 грудня 2008 року [PERSON] відповідно до ст.44 КК України, ст.1 п.«б» та ст.6 закону України Про амністію» від 19 квітня 2007 року, у зв'язку з актом амністії звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України за фактом неналежного виконання обов'язків лікаря, що призвело до смерті [PERSON] (а.с.9-11). Відповідно до ст.13 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особою, що здійснювала свої офіційні повноваження, як-то відповідач [PERSON], виконуючи обов'язки лікаря при лікуванні [PERSON] У зв'язку з цим рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23 вересня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 січня 2011 року, був задоволений позов [PERSON], поданий в інтересах неповнолітнього (на той час) [PERSON], та стягнуто з КУ «Кодимська ЦРЛ» 14996 грн. 70 коп. відшкодування матеріальних збитків, 43750 грн. одноразової допомоги у зв'язку зі втратою годувальника. Цим же рішенням на користь [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] стягнуто по 10000 грн. відшкодування моральної шкоди. Крім цього, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] до повноліття позивача [PERSON] допомогу у зв'язку із втратою годувальника в сумі 875 грн. на місяць (а.с.6-8). Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України шкоду, заподіяну працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків, відшкодовує юридична чи фізична особа, в трудових відносинах з якою перебував працівник. Відповідно до п.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого розраховується за правилами, які встановлені для відшкодування шкоди, що завдана каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, передбаченими ст.1197 ЦК України. Особам, які мають таке право, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Перелік осіб, яким така шкода відшкодовується, міститься у абз.2 п.1 ст.1200 ЦК України. Зокрема, така шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (а учню чи студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23-х років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. Рішенням Кодимського районного суду від 23 вересня 2010 року допомога у зв'язку із втратою годувальника була призначена позивачу відповідно до п.1 ч.2 ст.1200 ЦК України, як неповнолітньому - до досягнення ним повноліття (а.с.6-8). У зв'язку з цим вказана допомога виплачувалась відповідачем до повноліття позивача, тобто до [INFO] року, після чого виплата цієї допомоги була припинена. За змістом п.1 ч.2 ст.1200 ЦК України право на отримання допомоги у зв'язку із втратою годувальника має дитина, яка навчається, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення 23-х років. З довідки №97 від 17 лютого 2017 року вбачається, що позивач [PERSON] з 01 вересня 2015 року навчається на агробіотехнологічному факультеті Одеського державного аграрного університету. Термін навчання - до 29 червня 2019 року (а.с.13). З рішення Кодимського районного суду Одеської області віл 23 вересня 2010 року вбачається, що середньомісячний заробіток померлого батька позивача [PERSON] за останні 12 місяців до дня його смерті за даними довідки №299 від 10 жовтня 2007 року, виданої ТОВ «Котовське зерно», становив 426 грн., що є меншим від 16000 грн. - п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати нарівні 3200 грн., встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Отже, за правилом, встановленим ч.2 ст.1197 ЦК України, при розрахунку середнього заробітку [PERSON] суд виходить із суми 16000 грн., що є п'ятикратним розміром встановленої законом мінімальної заробітної плати на день ухвалення рішення. Таким чином, розмір допомоги у зв'язку зі втратою годувальника, яка підлягає виплаті на користь позивача [PERSON], який перебував на утриманні померлого [PERSON], слід визначити з вирахуванням від даної суми частки, яка припадала на годувальника, тобто на самого потерпілого - 16000 : 2 = 8000 грн., оскільки мати позивача [PERSON] не перебувала на утриманні померлого [PERSON] Із заявою про виплату допомоги позивач [PERSON] звернувся до КУ «Кодимська ЦРЛ» 21 березня 2017 року, однак у задоволенні цієї заяви було відмовлено (а.с.14). Отже, саме з 21 березня 2017 року зазначена допомога підлягає виплаті позивачеві. На підставі викладеного,

Outcome: partial