overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], третя особа без заявлення самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] сільська рада Косівського району Івано-Франківської області про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. .................................................................................................................................................... Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 16, 319, 356, 364 ЦК України, ст.ст. 86-88 ЗК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON]про визнання заповіту недійсним. ................................................................................................................................................................ На підставі наведеного ст.ст. 203, 717, 1223, 1234, 1241, 1247-1249, 1257 ЦК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON], де просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дане житлове приміщення належить йому на праві приватної власності. Із його дозволу у даному приміщенні прописався відповідач по справі. У 2012 році відповідач виїхав в м.Тернопіль на постійне місце проживання і більше трьох років не проживає і не повідомляє про себе, зв'язок з відповідачем втрачений. А тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташований в [ADDRESS], знявши його з реєстраційного обліку. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, проте суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача та постановити заочне рішення. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] більше року в [ADDRESS] не проживає і у вказаному будинку протягом вказаного часу не з'являється, крім того позивачем жодних перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачу не чиниться. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок за реєстровим [NUMBER]. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не мав з позивачем жодних домовленостей з цього приводу і не користується житлом, де він зареєстрований. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку, за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON]-К.В. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання відповідача особою, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обгрунтування позовної заяви зазначив, що відповідач [PERSON] був його квартирантом і є зареєстрований у його житловому будинку з 27 січня 1996 року. Відповідач виїхав із його житла у вересні 2000 року і з того часу там не проживає і не появляється, при цьому він забрав всі свої речі та документи. У зв?язку із формальною реєстрацією відповідача у житловому будинку позивача, він (позивач) позбавлений можливості отримати житлово-комунальну субсидію. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність та у відсутність його представника, зазначив, що наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, у якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, в судове засідання прибути не може за сімейними обставинами. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача та його позицію щодо вирішення справи, а також заяву відповідача про фактичне визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 16 грудня 2004 року Згідно записів у будинковій книзі згаданого будинку, відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку 27 січня 1996 року. Як вбачається із заяви відповідача, надісланої на адресу суду, він не заперечує щодо задоволення позовних вимог, тобто фактично визнає позов. У суду не виникло обґрунтованого сумніву у добровільності визнання позову відповідачем і таке визнання знайшло своє відображення у згаданій заяві відповідача по суті справи. Отже, суд вважає, що вказане визнання позову зі сторони відповідача не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому підлягає прийняттю. Отже, судом встановлено, що відповідач протягом останніх вісімнадцяти років без поважних причин не проживає у житловому будинку позивача по [ADDRESS] , не користується таким житлом і тому його можна вважати таким, що втратив право користування згаданим житловим будинком. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідач по справі є його внуком і зареєстрований у згаданому будинку з 06 березня 2001 року. У 2006 році відповідач виїхав з будинку позивача закордон (Італія) і з того часу у ньому не появляється, при цьому забрав свої речі та документи і таким чином більше 13 років не проживає у житловому будинку позивача. У зв`язку із наведеним, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування його житловим будинком. У судове засідання позивач [PERSON] не з?явився. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] у вступному слові дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, адресована йому судова повістка повернулась до суду без вручення із відміткою «за відсутності адресата». За клопотанням представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку у [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку позивача з 06 березня 2001 року, але фактично, без поважних на те причин, не проживає в ньому останні 13 (тринадцять) років. Факт відсутності відповідача понад визначений законом строк у житловому будинку [PERSON] по [ADDRESS] підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог\~ст.\~405\~ЦК України дає суду підстави визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Відповідно п. 2 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за [ADDRESS] . В обгрунтування позовної заяви зазначив, що відповідач по справі був його зятем (чоловіком дочки). У жовтні 2018 року він виїхав із його квартири, при цьому забравши всі свої речі та документи, очевидно на заробітки в Швецію. У зв?язку із формальною реєстрацією відповідача у вказаній квартирі, він (позивач) позбавлений можливості отримати житлово-комунальну субсидію. У судовому засіданні у своєму вступному слові позивач та його представник адвокат Прийдун В.М. дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; причини своєї неявки суду не повідомив; відзиву на позов не подав. За клопотанням сторони позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, взявши до уваги пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як вбачається із записів будинкової книги для реєстрації громадян у квартирі [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі позивача з 21.02.2014 року. Факт відсутності відповідача понад визначений законом строк у квартирі [ADDRESS] підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача. Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше двох років, що відповідно до вимог\~ст.\~405\~ЦК України дає суду підстави визнання його таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS] . Відповідно п. 2 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. Позивач в своїй позовній заяві посилаються на те, що відповідач з 2010 року без поважних причин не проживає у житловому приміщенні, яке є власністю позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Окрім цього пояснив, що житловий будинок по [ADDRESS] належить йому на праві особистої власності, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 27 грудня 1976 року. Він (позивач по справі) зареєстрував у своєму вищезгаданому будинку - відповідача [PERSON], як свого сина, про що було проведено відповідний запис у будинковій книзі. В кінці 2010 року його син поїхав на заробітки за кордон і з тих пір в його будинку не з'являється і не проживає без поважних причин. Фактична формальна реєстрація (прописка) відповідача у згаданому житлі створює для нього (позивача по справі) додаткові матеріальні витрати. Так, він не має змоги оформити житлово-комунальні субсидії, оскільки в будинку є зареєстрованим відповідач, про якого немає відомостей щодо його заробітку чи доходу. По питанню зняття з реєстрації відповідача із згаданого будинку він звертався в паспортне відділення Бережанського РВ УМВСУ, де йому пояснили, що дане питання вирішується лише в судовому порядку. У зв'язку з цим він змушений звернутися в суд. В разі відсутності відповідача просить справу розглядати заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом публікації судового виклику в газеті «Свобода» № 2(2940) від 14 січня 215 року, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Ухвалою суду, з врахуванням клопотання позивача, вирішено справу розглядати заочно. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є зареєстрованим (прописаним), як проживаючий у згаданому житлі, однак понад встановлені законом строки з 2010 року, без поважних причин, фактично не проживає за вказаною адресою. Такі обставини підтверджуються поясненнями позивача, показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON], без поважних причин більше шести місяців, не проживає по [ADDRESS], а тому він втратив право на користування згаданим житлом. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що являється власником житлового будинку в [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності. Із його дозволу, як власника, у даному будинку прописалася [PERSON] , яка не проживає за місцем реєстрації без поважних причин понад вісім років. Даний факт створює перешкоди йому в отриманні державної субсидії, тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком, що в [ADDRESS] . Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] у на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право власності на житловий будинок від 27.06.2003 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна [NUMBER] У даному житловому будинку зареєстрована [PERSON] , яка за місцем реєстрації не проживає понад рік, що підтверджується актом опитування свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування житловим будинком з надвірними будівлями в [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 17 березня 1987року. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 17 березня 1987року належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] У даному житловому будинку зареєстрований [PERSON], який за місцем реєстрації зареєстрований 12 червня 2017року але за вказаною адресою ніколи не проживав, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS]

Outcome: approved