Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У його квартирі зареєстроване місце проживання - [PERSON] , [INFO] . Однак, вона в квартирі не проживає вже понад 2 роки, будь-які її особисті речі у квартирі відсутні, вона не бере участі в утриманні квартири та ніколи не здійснювала оплату за комунальні послуги. На даний час він має право на отримання державної субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Але, реєстрація місця постійного проживання відповідача у належній йому квартирі перешкоджає в отриманні гарантованої йому державою допомоги. Фактичне місце проживання відповідача - [ADDRESS] , знятися з реєстрації в добровільному порядку відповідач не бажає, а тому він вимушений звернутися до суду та просить визнати [PERSON] , [INFO] - такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, просить встановити порядок виконання судового рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку громадянки [PERSON] , [INFO] з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився. До суду подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. До суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 16.06.2017р. [PERSON] придбав у [PERSON] , [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , квартиру [ADDRESS] (а.с.8-10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу квартири, серія та номер :1314, виданий 16.06.2017, видавник: [PERSON] , приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області (а.с.11). Згідно акту від 23.07.2020р., мешканці [PERSON] , [PERSON] [ADDRESS] підтверджують той факт, що гр. [PERSON] , [INFO] не проживає за адресою [ADDRESS] понад 2 роки. Її особисті речі у квартирі відсутні (а.с.12). Довідка №211 від 25.07.2020р. видана ЖБК №16 [PERSON] про те, зі слів сусідів: [PERSON] і [PERSON] , що [PERSON] і її дочка віком шістнадцять років проживають [ADDRESS] (а.с.13). Довідка №124 від 22.07.2020р. видана ОСББ «Електрон-Умань» [PERSON] в тому, що він прописаний та проживає в [ADDRESS] , склад сім`ї: [PERSON] , дійсно зареєстрована за даною адресою: [ADDRESS] , але на протязі 2 останніх років не проживає (а.с.14). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч.2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Суд враховує, що квартира [ADDRESS] належить позивачу, відповідач не проживає у квартирі з липня 2019 року, а тому позов ва цій частині підлягає до задоволення. Позовна вимога про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання не підлягає задоволенню з таких підстав. З норм статей 3, 7, 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється вповноваженим органом реєстрації - виконавчим органом міської ради - відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України правил на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення цієї особи права користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 ЦПК України. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому, завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший державний орган та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. У зв`язку з наведеним суд вважає, що вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання не може бути задоволена. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] - підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial