Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Діти проживають разом з матір`ю, відповідачем [PERSON] . Позивач зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, а тому, у зв`язку із викладеним вище, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року провадження у справі залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 11 червня 2020р. провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду даної справи з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач також у судове засідання не з`явилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони 19 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис - № 1733 (а.с.15). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9), які на даний час проживають з матір`ю та й надалі проживатимуть разом з нею. Спору про поділ спільного майна на даний час відсутній. Крім того, питання проживання та утримання дітей сторонами вирішено в добровільному порядку. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не висловила своєї думки з цього питання, то суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити за відповідачем прізвище « [PERSON] ». При вирішенні питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач, на підставі ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а.с. 3), то судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved