Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Мотивує заявлені вимоги тим, що 19.10.1998 року померла його бабуся [PERSON] Вказує, що після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: 1/3 ідеальну частку спадщини що складається із будинковолодіння, розташованого в м. Чернівці вул. Припятська, 13. Вказу, що його батько [PERSON], брат батька [PERSON] прийняли спадщину, оскільки проживали із спадкодавцем на день її смерті; а після смерті - 23.03.2004 року його батька [PERSON] він прийняв спадщину, оскільки проживав із останнім, спадкодавцем на день його смерті; мати його - [PERSON] і брат - [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON]В Просить визнати за ним право власності на 1/3 частину спадщини, яка відкрилася 19.10.1998 року після смерті [PERSON], яка складається із будинковолодіння, розташованого в м. Чернівці вул. Припятська, 13. До початку розляду справи по суті заявлених вимог, позивачем було уточненно позовні вимоги, зокрема в наданій суду письмовій заяві, просить визнати за ним право власності на 1/3 частину спадщини, яка відкрилася 19.10.1998 року після смерті [PERSON], яка складається із будинковолодіння, розташованого в м. Чернівці вул. Припятська, 13, а саме: із житлового будинку літ.А, загальною площею 55,20 кв.м. та житловою площею 32,90 кв.м., житлового будинку літ.Б загальною площею 35,40 кв.м. та житловою площею 23,50 кв.м., сараїв літ.В, Г, Д, Е, криниці №1 та огорожі №1-2 (а.с.39). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день і час місце розгляду справи, захист своїх інтересів в суді доручив представляти представнику [PERSON] згідно довіреності від 13.02.2014 року (а.с.36), який в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у наданих суду поясненнях посилався на обставини, аналогічно викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленим про день і час місце розгляду справи, захист своїх інтересів в суді доручив представляти представнику [PERSON], згідно довіреності від 25.02.2016 року (а.с.42), яким, через канцелярію суду подано письмову заяву про розгляд справи за його відсутність; позовні вимоги визнала та не заперечувала проти його задоволення (а.с.49). Відповідач, представник Чернівецької міської ради, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України в судове засідання не зявився, від останнього в суд поступив лист про розгляд справи у відсутність представника, проти заявлених позовних вимог не заперечували (а.с.40). Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до настуних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 19.10.1998 року померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-МИ №134448 (а.с.21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на житловий будинок літ А, житловий будинок літ. Б., сараї літ В, Г, Д, Е, криниці №1 та огорожі №1-2, що по вул. Припятській, 13 м. Чернівці (а.с.15-20). [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент смерті, що підтверджується довідкою №527 від 04.02.2016 року (а.с.22). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є троє дітей, відповідач [PERSON] та [PERSON], який помер 23.03.2004 року та [PERSON], який помер 07.11.2013 року. Після смерті 23.03.2004 року [PERSON] (а.с.7) залишились спадкоємці першої черги - сини [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], які прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент смерті, що підтверджується довідкою №527 від 04.02.2016 року (а.с.22). Відповідно до ч.3\~ст.61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.05.2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки спільного майна після смерті [PERSON], яка померла 19.10.1998 року та [PERSON], який помер 07.11.2013 року, а саме на житловий будинок літ. А загальною площею 55,20 кв.м., житловою площею 32,90 кв.м., житлового будинку літ. Б, загальною площею 35,40 кв,м., житловою площею 23.50 кв.м., сараїв літ. В, Г, Д, Е, криниці №1 та огорожі №1-2, що розташовані по вул. Припятській, 13 м. Чернівці (а.с.37-38). Постановою від 21.08.2014 року приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що не були надані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с.24). Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) визначено статтею 1216 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Відповідно до ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини та згідно з статтею 1223 ч.1 та ч.2 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно норм ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ч.1 ЦК України. Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач [PERSON] реалізував своє право на прийняття спадщини за законом після померлої бабусі [PERSON], яка померла 19.10.1998 року та не здійснював відмову від прийняття спадщини. Згідно\~ст.174 ч.4 ЦПК України,\~у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, а також враховуючи визнання відповідачами предявленого позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому позовні вимоги [PERSON] до відповідачів [PERSON], Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved