Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», [PERSON] про визнання неправомірним рішення та стягнення суми страхового відшкодування, посилаючись на те, що він є потерпілим у відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода його майну була заподіяна 20.11.2011 року на перехресті вулиць Центральної та Запрудного с. Берестове, внаслідок ДТП, учасниками якого були автобус, д/н В2149АА, що належить йому на праві власності, та автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] В результаті ДТП автобус був пошкоджений, йому був нанесений матеріальний збиток на суму 10876 грн. 60 коп., що підтверджується відповідним експертним висновком. У звязку з тим, що вказане ДТП, на його думку, мало ознаки страхового випадку, він 20.02.2013 року звернувся до ПрАТ СК «АСКО-Донбас Північний», в якій був застрахований автомобіль [PERSON] 29.02.2012 року ним була отримана офіційна відповідь за підписом Генерального директора ПрАТ «СК АСКО-Донбас Північний», в якій повідомлялося, що згідно пояснень [PERSON] автомобілем [NUMBER], що належить йому, керував [PERSON], не маючи на те законних підстав, у звязку з чим у виплаті страхового відшкодування було відмовлено. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити та визнати неправомірним рішення [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про відмову у виплаті страхового відшкодування і стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 28563 грн. 90 коп., з урахуванням суми моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та пені у розмірі 1028 грн. 70 коп.. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача визнала частково, а саме лише в частині встановленої шкоди у розмірі 10876,60 грн., в іншій частині вимог просила відмовити та пояснила, що дійсно, раніше ними вимоги не визнавались, оскільки при зверненні до страхової компанії їм було надано відомості, що шкоду було завдано не власником автомобіля, відповідальність якого застрахована, а іншої особою, яка незаконно заволоділа транспортним засобом, хоча на їх підтвердження будь-яких запитів до правоохоронних органів не робили і перевірку не проводили. Однак, оскільки обставини незаконного заволодіння транспортним засобом під час кримінального провадження не знайшли свого підтвердження, тому вони вважають вимоги позивача обґрунтованими лише у розмірі 10876,60 грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] надав до суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що [PERSON]В, під керуванням якого знаходився транспортний засіб «DAЕWОО NЕХІА», д/н [NUMBER], під час ДТП, яка сталася 20.11.2011 року, самовільно, без його дозволу, в тайні від нього, незаконно заволодів його транспортним засобом. Таким чином, збитки позивачу спричинено незаконними діями іншої особи, а не з його вини, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, про причини не явки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність або відкладення розгляду справи від [PERSON] не надходило. У звязку з чим суд вважає причину неявки третьої особи [PERSON] у судове засідання не поважною та вважає необхідним розглядати справу у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов наступних висновків та встановив наступні правовідносини. Позивач звернувся до суду, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ, але суд вважає, це посилання є необґрунтованим, оскільки згідно узагальнення судової практики Верховного суду України щодо розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування при поширенні норм Закону № 1023-ХІІ на правовідносини, що регулюються Законом № 1961-ІV, то слід враховувати сферу дії зазначених законів. У преамбулі Закону № 1023-ХІІ зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Так, Закон № 1961-ІV регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При цьому у ст. 1 цього Закону визначено, що страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Тобто цей Закон направлений на захист життя, здоровя та майна третіх осіб. Таким чином, Закон № 1023-ІV, що регулює відносини, які випливають із договорів купівлі-продажу (виконання робіт, надання послуг) та спрямовані на задоволення виключно особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, не може поширюватися на правовідносини, що випливають з Закону № 1961-ІV. Однак, як видно з самої позовної заяви, позивач при обґрунтуванні позовних вимог не посилався на Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ, а тільки мав мету звільнення від сплати судового збору, а тому незважаючи на помилковість доводів позивача щодо звернення до суду в порядку захисту прав споживачів, суд,

Outcome: partial