Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу автомобіля марки Opel Zafira ОАНМ 75, 2007 року випуску, легковий універсал В, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер АТ 3247АК, між [PERSON] та [PERSON] укладеним та дійсним, мотивуючи тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРГ № 918465 від 12.08.2008 року [PERSON] був власником автомобіля марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК. На підставі письмової розписки та доручення від 05.04.2011 року [PERSON] продав автомобіль [PERSON] та уповноважив його і дружину [PERSON] укладати правочини щодо експлуатації транспортного засобу. Довіреність дійсна до 05.04.2021 року. 12 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК в простій письмовій формі. [PERSON] отримав від [PERSON]ІВ. грошові кошти в розмірі 15 800 доларів США, про що було складено розписку. 12.08.2011 року [PERSON] на виконання укладеного усного договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], надав [PERSON] довіреність на право укладати правочини щодо експлуатації транспортного засобу. Довіреність дійсна до 12.08.2021 року. Автомобіль позивач вважав та вважає своєю власністю, однак не переоформив його вчасно через фінансові труднощі. 25 червня 2014 року позивач перереєстрував автомобіль на своє імя та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 194625 від 25.06.2014 року. В листопаді 2014 року позивач дізнався, що [PERSON] помер в 2011 році. Позивач вважає, що між сторонами було досягнуто згоди щодо предмету договору купівлі-продажу, ціни договору, а тому між позивачем та відповідачем було фактично укладено договір купівлі-продажу, який слід визнати дійсним та укладеним. До участі в справі 21 січня 2015 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача допущено ПАТ «Креді [PERSON]». 06 травня 2015 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що справді в 2011 році чоловік відповідачки [PERSON] продав автомобіль марки Opel Zafira відповідачу [PERSON], за що отримав грошові кошти в сумі 15 000 доларів США. Про те, що автомобіль і надалі зареєстрований за її чоловіком вона дізналась після його смерті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що купив в 2011 році по довіреності у [PERSON] автомобіль марки Opel Zafira про що написав розписку. Через декілька місяців продав вказаний автомобіль позивачу [PERSON] за що отримав грошові кошти. [PERSON] надав [PERSON] довіреність на право керування та розпорядження автомобілем марки Opel Zafira. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вважає, що автомобіль марки Opel Zafira був зареєстрований за позивачем із порушенням норм чинного законодавства, оскільки довіреність втратила свою чинність ще у 2011 році у звязку зі смертю [PERSON]. На даний час автомобіль належить спадкоємцю [PERSON] його дружині [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРГ № 918465 від 12.08.2008 року [PERSON] був власником автомобіля марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК (а.с.6). 05 квітня 2011 року [PERSON] довіреністю уповноважив [PERSON] та його дружину [PERSON] керувати, розпоряджатись належним йому автомобілем марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК (а.с.9). Відповідач [PERSON] стверджує, що він фактично купив у [PERSON] вказаний автомобіль оскільки сплатив за нього грошові кошти в сумі 15 800 доларів США, що підтверджується копією розписки (а.с.8). Однак, такі твердження відповідача [PERSON] є хибними, оскільки розписка не є договором купівлі-продажу, відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Підтвердженням того, що [PERSON] не набув у власність автомобіль марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК є копія довіреності від 12.08.2011 року (а.с.10), згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] керувати та розпоряджатись транспортним засобом марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК. Розписка від 12.08.2011 року згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 15 800 доларів США за автомобіль марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК не є доказом укладення між сторонами [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу автомобіля марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК виходячи з наступного. Довіреність [PERSON] надавав [PERSON], а не [PERSON], який є позивачем у справі. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивач зазначає, що він набув право власності на підставі договору, однак, договору купівлі-продажу між сторонами [PERSON] та [PERSON] не було укладено. Розписка не є договором купівлі-продажу, оскільки, відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, жодних розписок [PERSON] [PERSON] [PERSON] не давав. А згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом п. 42 порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачем та його представником не наведено суду підстав набуття [PERSON] чи [PERSON] права власності на автомобіль марки Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК. Крім того, позивач не міг зареєструвати автомобіль Opel Zafira реєстраційний номер АТ 3247АК на себе, оскільки довіреність на право розпорядження автомобілем видана не на його імя, а на імя [PERSON], а також довіреність втратила свою чинність зі смертю [PERSON], який помер у 2011 році, чого сторонами не заперечується. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до п. 42 порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, ст. ст. 15, 16, 328, 655, 1046, 1047 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed