Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним укладений 25.05.2015 року договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель для обслуговування, який розташований на земельній ділянки, кадастровий № 7124982500:02:002:0654, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Геронимівська сільська рада, визнати право власності на зазначений комплекс нежитлових будівель, зобовязати Управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зареєструвати право власності на нерухоме майно за позивачем. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 15 травня 2015 року був укладений та нотаріально посвідчений договір купівліпродажу земельної ділянки, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Геронимівська сільська рада. Право власності на зазначену ділянку було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.05.2015 року. Відповідно до попереднього договору сторони зобовязалися в майбутньому, в строк до 25 травня 2015 року укласти і належним чином оформити договір купівлі продажу. В подальшому, 25 травня 2015 року сторони підписали договір купівлі-продажу нерухомого майна комплексу нежитлових будівель та споруд для обслуговування, покупець передав продавцю ціну відчужуваного нерухомого майна, та прийняв від продавця нерухоме майно за актом приймання передавання від 25.05.2015 року. Також вони домовилися, що у подальшому оформлять договір у нотаріальній конторі. Проте й досі договір не було оформлено нотаріально, оскільки відповідач ухиляється від посвідчення договору в нотаріальному порядку. А оскільки між сторонами були погоджені всі істотні умови договору купівлі-продажу, а також із врахуванням того, що кошти за це майно були сплачені позивачем одразу та у повному обсязі, вважає що сторонами погоджені всі істотні умови договору, а тому покупець почав користуватися зазначеними будівлями як власник. Позивач вважає такі дії відповідача 1 неправомірними, оскільки права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, а ухилення від нотаріального посвідчення договору порушує його права як власника, тому він вимушений звертатися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель для обслуговування від 25.05 2015 року, який розташований на земельній ділянки, кадастровий № 7124982500:02:002:0654, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Геронимівська сільська рада, визнати право власності на зазначений комплекс нежитлових будівель, зобовязати Управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зареєструвати право власності на нерухоме майно за позивачем. Відповідач 1 [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. Представник Відповідача 2 - Управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається з матеріалів справи 15 травня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем 1 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Геронимівська сільська рада. Кадастровий номер земельної ділянки 7124982500:02:002:0654. Цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Право власності на земельну ділянку зареєстровано за позивачем в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг №37585710 від 15.05.2015) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21335424. Згідно технічної документації на зазначеній земельній ділянці розташований комплекс нежитлових будівель для обслуговування сільськогосподарської техніки, а саме: будівля охорони /літ.А-2/ площею 46,2 кв.м., гараж (літ.Б-2), площею 138,5 кв.м., гараж (літ.В-1) площею 488,2 кв.м., гараж (літ.Г-1) площею 488, 2 кв.м. вбиральня (літ.Д), трансформаторна (літ.Ж), огорожа №1-4, замощення I. Договором купівлі-продажу укладеним 25.05.2015 року сторони визначили, що [PERSON] придбав у [PERSON] належне продавцю нерухоме майно комплексу нежитлових будівель для обслуговування сільськогосподарської техніки, а саме: будівля охорони /літ.А-2/ площею 46,2 кв.м., гараж (літ.Б-2), площею 138,5 кв.м., гараж (літ.В-1) площею 488,2 кв.м., гараж (літ.Г-1) площею 488, 2 кв.м. вбиральня (літ.Д), трансформаторна (літ.Ж), огорожа №1-4, замощення I. Актом приймання-передачі від 25.05.2015 року продавець [PERSON] передав, а покупець [PERSON] прийняв у власність відповідно до предмету та умов договору купівлі продажу від 25.05.2015 року нерухоме майно комплексу нежитлових будівель для обслуговування сільськогосподарської техніки. Відповідно до п.3.1. договору купівлі-продажу від 25.05.2015 року факт розрахунку за цим договором підтверджено передачею суми коштів та розпискою, що міститься в матеріалах справи. Отже, суд вважає доведеним той факт, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, але відповідач для нотаріального посвідчення договору не з'являється тому договір нотаріально не посвідчений. Позивач виконав всі обовязки покупця, які взяла на себе при укладені договору купівлі-продажу, а відповідач передав позивачу необхідні правовстановлюючи документи. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий\~договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається із вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст.ст. 2,4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав)- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підстави для державної реєстрації прав визначені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ними, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель для обслуговування сільськогосподарської техніки від 25 травня 2015 року, укладений між позивачем та відповідачем 1 та визнати за позивачем право власності на зазначений обєкт нерухомого майна, зобовязати відповідача 2 провести державну реєстрацію права власності. На підставі ст.ст. 207, 220, 334, 392, 655-658 ЦК України та

Outcome: approved