Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів від 9 березня 2018 року, відповідно до вимог якого позивач передав у користування відповідача грошові кошти в розмірі 290 950,00 гривень, що еквівалентно 11000,00 доларів США, а відповідач зобовязався повернути вказані грошові кошти до 5.04.2018 року. Факт отримання грошових коштів підтверджено розпискою відповідача. У звязку з неповерненням позики та недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 738 842,08 грн. У судовому засіданні представник позивача зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. У звязку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши обєктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставин справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору позики грошових коштів від 09.03.2018 укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 11\~000 доларів США, що еквівалентно 290\~950, 00 грн.. а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та на умовах, визначених цим договором у термін до 05.04.2018. Згідно розписки, [PERSON] отримав від [PERSON] 290\~950 грн., що еквівалентно 11000,00 доларів США, і зобовязаний повернути кошти до 05.04.2018. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на\~захист особа\~здійснює на\~свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Відповідно до частини першої та третьої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно частини першої статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частина 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. \~ \~ \~ \~Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковий до виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Статтею 1046\~ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений\~законом\~розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,\~-незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов'язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання у визначений сторонами у договорі строк не виконав за договорами позики, оформлених розписками і коштів отриманих від позивача у розмірі 209\~950 грн. не повернув. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Із статей 610, 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з\~відповідача\~на користь позивача боргу в розмірі 290\~950 грн.. Щодо стягнення 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України, суд зазначає. Частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, врахувавши те, що сума боргу за договорами позики становить 290\~950,00 грн., період прострочення з 05.04.2018 по 05.11.2018, а тому розмір трьох процентів річних за несвоєчасне повернення позики становить 5141,45 грн.. Також підлягає, з підстав, передбачених\~ст. 625 ЦК\~ України, стягненню з відповідача в користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення за період з 05.04.2018 по 05.11.2018, який становить 10\~852,81 грн. Відповідно до п. 8 договору позики. Якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобовязаний сплатити всю суму несплаченого боргу відповідно до п. 4 цього договору та пеню в розмірі 1,5 відсотки від суми невчасно повернутого боргу за кожен день прострочення. З аналізу положень пункту 8 договору позики вбачається, що грошова сума, яку позичальник має сплачувати позикодавцеві за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, є неустойкою (пенею), оскільки вона обчислюється у процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а не як визначений договором або законом розмір процентів річних від простроченої суми. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частини друга, третя\~статті 551 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~З наданого позивачем розрахунку нарахованої неустойки вбачається, що сума нарахованої неустойки становить 427\~696,50 грн., враховуючи обставини справи, суд вважає, що нарахований позивачем розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а тому цю суму слід зменшити до 100 000,00 грн. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачів прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення, та стягнення з відповідача на користь позивача 406\~920,34 грн. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial