Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] У вище вказаному житловому будинку прописана колишня його дружина [PERSON], [INFO] - відповідач по справі. З листопада 2016 року відповідач без поважних причин не проживає у вказаному будинку та її місце перебування йому не відомо та зв'язку з нею він не має. Він є інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням та іншого доходу окрім пенсії не має, однак на теперішній час не має можливості отримати житлову субсидію, оскільки в житловому будинку прописаний відповідач. Внаслідок зазначеного, [PERSON], [INFO] втратила право користування житлом, який знаходиться за адресою: смт.[ADDRESS] тому позивач змушений звертатися до суду з цим позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву у відповідності до якої просить розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованим в БТІ 19.01.1999 року за №4106. В зазначеному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON], з якою позивач з 06.10.1990 року перебував в зареєстрованому шлюбі, розірваному рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 25.05.2018 року. Рішення набрало законної сили 24.06.2018 року. Відповідно до ст. 57 СК України майно, набуте особою, за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Згідно довідки №5280, виданої виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS] та має склад сім'ї, а саме [PERSON] [INFO]. При цьому, згідно акту - довідки обстеження матеріально-побутових умов в будинку [ADDRESS], складеного в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], за вказаною адресою фактично проживає лише [PERSON] Факт не проживання за вказаною адресою [PERSON] протягом 2-х років підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно тривалий час, а саме: понад 2-х років, безперервно не проживає в житловому будинку [ADDRESS] Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача [PERSON] особою, такою, що втратила право користування житлом, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], Михайлівського району, Запорізької області та позбавити її права користування житловим приміщенням за вище вказаною адресою, оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі [PERSON] не проживає більше 2-х років. Поважних причин не проживання [PERSON] в належному позивачеві житлі за зазначеною адресою, судом не встановлено. За таких обставин, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved