Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей в якій вказав, що 21.07.2018 сторони зареєстрували шлюб у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 103. У шлюбі у них народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Діти на даний час проживають з ним та повністю перебувають на його утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. У них різні погляди на життя. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня цього року, оскільки відповідач облаштовує своє особисте життя з іншим чоловіком. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам та інтересам дітей. Спору про поділ майна між ними не має. За домовленістю між сторонами діти залишаються проживати з позивачем. Примиритися категорично не бажає. Відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Просить шлюб розірвати; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття щомісячно з дня пред`явлення позову та стягнути судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення повісток на її адресу та розміщення оголошення про виклик в судове засідання на сайті судової влади. Причини неявки суду не відомі, відзив у встановлений строк без поважних причин не подано. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Зі свідоцтва про шлюб (а.с.9) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.07.2018 у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 103. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Враховуючи відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином позовна вимога щодо розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як передбачено ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 09.06.2021 (а.с.10) та серії [NUMBER] від 23.01.2020 (а.с.11), що сторони є батьками дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з батьком та знаходяться на його утриманні (а.с.13-14). Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття. За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд приходить до висновку, що позивач сам не може утримувати дітей та нести одноособово витрати, пов`язані з їх вихованням, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання та виховання дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved