Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся 20 березня 2014 року з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх втратившими право користування житловим приміщенням вказавши, що він є основним квартиронаймачем житлового приміщення по вул. Вахрушева, 12/6 в м. Кривому Розі згідно ордеру №5 від 29.09.2010р. На даний час у вказаній квартирі проживає він один, хоча зареєстровані крім нього також його колишня дружина [PERSON]та син [PERSON], [INFO]. Відповідачі не проживають за вказаною адресою з вересня 2010 року, на даний час точне місце проживання відповідачів йому не відоме. Факт їх реєстрації у квартирі тягне за собою нарахування комунальних послуг, оскільки нараховуються вони з розрахунку до кількості зареєстрованих осіб, які вони не сплачують, всі витрати несе він. Більше того, через реєстрацію [PERSON] у квартирі він не може зареєструвати інших осіб, оскільки для цього потрібна згода всіх повнолітніх мешканців, які зареєстровані за вкзаною адресою. Тому позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням по вул. Вахрушева, 12/6 в м. Кривому Розі, зобовязати зняти з їх реєстрації за вказаною адресою та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. 04 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в зв'язку з відсутністю без поважних причи більше шести місяців та зняття з реєстрації вказавши, що з 2007 року по 15.05.2012р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею. 29 вересня 2010 року відповідно до ордеру №5 від 29.09.2010 року [PERSON] було надано в користування службове житлове приміщення - квартиру№ 6 в будинку № 12 по вул.Вахрушева в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу [PERSON] добровільно виїхав з вищевказаної квартири, забравши свої особисті та власні речі, а також частину спільних речей подружжя та почав проживати постійно в квартирі своїх батьків в мкрн 5-3арічний, 29/97 в м.Кривому Розі. Після переїзду в квартиру батьків [PERSON] ще декілька разів відвідував квартиру по вул .Вахрушева 12/6. 15.09.2013 року, прийшовши в вищезазначену квартиру, він наніс їй тілесні ушкодження середньої ступені важкості та 17.01.2014 року таємно демонтував систему опалення в квартирі. З лютого 2014 року [PERSON] не тільки не з'являвся по місцю своєї реєстрації, а й перестав сплачувати комунальні послуги, що створює для неї додаткові труднощі по утриманню вищезазначеної квартири, порушує її права як користувача, адже вона вимушена сплачувати комунальні послуги і за [PERSON] теж. Враховуючи, що у неї на утриманні перебуває спільна з [PERSON] неповнолітня дитина-інвалід, яка часто хворіє, то несплата [PERSON] комунальних послуг, які нараховуються на кількість зареєстрованих осіб, лягає непосильним тягарем на її плечі, що призводить до скрутного матеріального становища. Тому [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням -квартирою № 6 в будинку № 12 по вул.Вахрушева в місті Кривому Розі Дніпропетровської області в зв'язку з відсутністю без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців та зобов'язати міграційну службу зняти відповідача з реєстрації. Ухвалою суду від 11 січня 2016 року справи об'єднані в одне провадження (а.с. 143). В судовому засіданніпозивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] на заявлених вимогах наполягали з підстав, викладених в позові, позов [PERSON] не визнали повністю. [PERSON] суду пояснив, що в 2010 році він отримав службове житло та разом з дружиною та сином заселилися до квартири. Він працював на Роковатій, вона в районі 129 квартрала в КЗШ № 97, їм було зручніше жити на мкрн. Зарічний, а його батьки переїхали в квартиру по вул. Вахрушева. Вони зробили там ремонт. Зареєстровані там були вони втрьох та його батько. Після розлучення [PERSON] добилася виселення його батьків з квартири та зняття батька з реєстрації. [PERSON] там не проживає, однак змінювала замки. За рішенням суду їх вселили, вона поставила замок на свою кімнату, він теж поставив, однак вона зламала замок в його кімнату та користується двома кімнатами. Вона не проживає та ніколи не проживала в квартирі, однак постійно змінює замки, хоча її особистих речей в квартирі немає. [PERSON] перешкоджає йому проживати в квартирі, він там жив після розлучення до виселення батьків. В квартирі знаходяться його особисті речі: меблі, одяг. Останній раз він в квартирі був тиждень тому, однак не зміг туди потрапити. Представник позивача [PERSON] суду доповнила, що [PERSON] ніколи не проживала в [INFO], хоча рішенням суду в 2012 році вона туди вселена. В нього була 1-кімнатна квартира по вул. Тамбовська, однак відповідачка не бажала там жити. Вона проживає в 3-кімнатній квартирі матері на мкрн. 5-й Зарічний, працює в районі 129 кварталу. В 2010 році вона з квартири по вул. Вахрушева вивезла все майно. За квартиру просила 40\~000,00 грн. Представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] не визнав, на задоволенні вимог [PERSON] наполягав з підстав, викладених в позові. Суду пояснив, що [PERSON] не проживає в квартирі з 2012 року. До 20.01.2014 р. він інколи відвідував це житло, а потім не з'являвся. Їх дитина відвідує спеціалізований дитячий садок, оскільки є хворою дитиною-інвалідом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представники третіх осіб [PERSON] та [PERSON] при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Вислухавши позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] та позов [PERSON] задоволенню не підлягають. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з вересня 2007 року (а.с. 66 копія рішення суду) та мають від шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Згідно оредру № 5 виданого на підставі рішення Довгинцівської районної у місті ради 15.09.2010 р. № 480 [PERSON] отримав двокімнатну службову квартиру [ADDRESS] (а.с. 8 копія ордеру), в якій згідно довідки КП «Послуга» від 20.02.2014 р. зареєстровані [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с.6 копія довідки). Згідно акту про непроживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] від 21 лютого 2014 р., складеному мешканцями квартир № 7 будинку № 9 по вул. Вахрушева та квартир № 4, 9, 7 будинку № 12 по вул. Вахрушева в м. Кривому Розі, [PERSON] із сином [PERSON] не проживають у вказаній квартирі з 29 вересня 2010 року по дату складання акту (а.с. 7 копія акту). Згідно акту від 22.03.2014 р., складеного мешканцями квартир 8, 10, 11, 12 будинку № 12 по вул. Вахрушева в м. Кривому Розі, [PERSON] та її син [PERSON] в квартирі [ADDRESS] проживають з 15 вересня 2012 р. по дату складання акту (а.с. 42 акт). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2012 року позов [PERSON] про встановлення юридичного факту, вселення, зняття з реєстрації та виселення задоволено частково, вселено у квартиру [ADDRESS] [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] (а.с. 33-34 копія рішення). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2012 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2012 року в частині відмови у виселенні [PERSON], [PERSON] та зняття з реєстрації [PERSON] скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Виселено [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання другого житлового приміщення та знято з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою (а.с. 35-36 копія рішення). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі i щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала з квітня 2014 року на перевезенні пасаж. [PERSON] стояв на черзі отримання квартири приблизно з 2009 року, намічалася посада начальника станції Батуринській та [PERSON] виділили службову квартиру по вул. Вахрушева. В тій квартирі стали проживати його батьки, а він у їх квартирі. Дружину його вона бачила один раз. [PERSON] жив в квартирі один місяців два, потім його батьки років два, потім [PERSON] стала їх виганяти, потім він став проживати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює разом з [PERSON], його дитина ходила в дитячий садок разом з їх сином. [PERSON] проживає разом з дитиною на мкрн. Зарічний, бо він теж там живе і їх сина він весь час бачить і в вихідні дні, і в робочі дні в дворі будинку № 35. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає [INFO]. Ні [PERSON] ні [PERSON] вона не знає, в квартирі № 6 ніхто не живе… Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю [PERSON] та проживає на [INFO]. В 2006 році [PERSON] дали службову квартиру, [PERSON] не згодна була переїжджати в ту квартиру, тому вони вирішили обмінятися: вони з чоловіком переїхали в квартиру по вул. Вахрушева, а син з дружиною в їх квартиру. Потім в 2012 році [PERSON] подала заяву в суд та їх виселили з квартири по вул. Вахрушева. Вони [PERSON] не перешкоджали в проживанні в квартирі, вони виїхали в кінці 2012 року. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що суд може у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, в наслідок неправомірної поведінки інши членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Свідки, які були допитані у судовому засіданні суду першої інстанції, не підтвердили обставин за позовними вимогами. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки. Так м матеріалах справи є відомості про те, що [PERSON] 15 вересня 2013 року за адресою вул. Вахрушева, 12/6 в м. Кривому Розі спричинив [PERSON] умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 56-57). [PERSON] чинила перешкоди [PERSON] в спілкуванні з їх спільним сином [PERSON], тому рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2014 р. було визначено учать [PERSON] як батька у вихованні сина [PERSON], [INFO] (а.с. 109-111). Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не встановлено обставин відсутності сторін без поважних причин понад шести місяців в спірній квартирі, оскільки факт їх непроживання в спірній квартирі встановлено за причиною конфліктної ситуації, яка існує між ними. Сплата чи не сплата сторонами квартирної плати за комунальні послуги також не є безумовною підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилою площею. Тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], кожного окремо, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в спірній квартирі та зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними та безпідставними.

Outcome: dismissed