Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 19\~991,60 грн., посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яке сталось 24.09.2016 р. з його вини, який керував автомобілем [NUMBER], було пошкоджено автомобіль «RENAULT FLUENCE» д.н.з. ВО 5476 AT, належний [PERSON], вартість відновлення якого згідно калькуляції складеної ФОП [PERSON] від 02.10.2016 р. становить 19 991,60 грн. Після ДТП позивач повністю визнав свою вину в порушенні правил дорожнього руху та в присутності працівників поліції був складений європротокол, між ним та [PERSON] було досягнуто домовленість про відшкодування завданої йому шкоди. 11.01.2017 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 19 991,60 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 551 грн. 20 коп. судових витрат. Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 26 грудня 2015 року терміном дії до 25.12.2016 р. з ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» [PERSON] застраховано автомобіль PEUGEOT PARTNER 2004 року випуску номерний знак AI 0798 ВВ. Сума страхового відшкодування склала 19 991,60 грн., яку позивачем було виплачено [PERSON] Однак, на неодноразові звернення до страховика про відшкодування шкоди третій особі та розгляд страхового випадку, залишено без уваги. Відповідач добровільно не відшкодував шкоду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. У звязку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. У судовому засіданні встановлено, 24.09.2016 р. близько 22 год. 20 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «PEUGEOT PARTNER» д.н.з. AI 0798 ВВ, на перехресті вулиць Кривоноса Бережанська в м. Тернополі, не дотримавшись дистанції руху, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «RENAULT FLUENCE» д.н.з. ВО 5476 AT, що належить [PERSON], який рухався попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, що підтверджується європротоколом про дорожньо транспортну пригоду від 13.09.2016 р. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «RENAULT FLUENCE» д.н.з. ВО 5476 AT, що належить [PERSON], згідно калькуляції складеної ФОП [PERSON] від 02.10.2016 р. становить 19 991,60 грн. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2017 р., - стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 19\~991,60 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди та 551,20 грн. судових витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 24.12.2015 р. [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - полісом № АІ/8981104, надалі договір, відповідно до якого позивач застрахував належний йому, транспортний засіб марки «PEUGEOT PARTNER» д.н.з. AI 0798 ВВ, від дорожньо-транспортних випадків та інших страхових ризиків, передбачених договором страхування. Відповідно до п. 2 договору, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Страхова сума за шкоду заподіяну майну 50 тис. грн. (п.4 договору). На неодноразові звернення до страховика про відшкодування шкоди третій особі та розгляд страхового випадку позивачу було повідомлено, що страховий випадок розглядається та про результати розгляду його буде повідомлено. Також, 10 листопада 2016 року позивачем повторно направлено на різні адреси страхової компанії рекомендовані листи з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду з пакетом документів необхідних для розгляду страхового випадку. Про наслідки розгляду страхового відшкодування до цього часу повідомлено не було та повторно за телефоном гарячої лінії повідомлено про розгляд даного страхового випадку. Згідно зі\~статтею 6\~Закону №\~1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання,\~якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша\~статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга\~статті 14 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1192 ЦК України\~підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. \~ \~ \~ \~Із статей 610, 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Судом встановлено, що саме з вини позивача, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю марки «RENAULT FLUENCE» д.н.з. ВО 5476 AT, що належить [PERSON], заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 19\~991,60 грн., яку позивач відшкодував останньому, тому враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 19\~991,60 грн. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved