Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], батьком якого є позивач. На даний час дитина проживає разом с батьком, матір, [PERSON] більше року не виконує батьківські обов'язки по відношенню до сина, не відвідує його, не цікавиться станом його здоров'я, не надає жодної допомоги щодо утримання та виховання сина. Вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів дитини [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав. Тому він звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА Василишин С.В. брали участь в режимі відеоконференції з приміщення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, заперечення та пояснення не надала. У відповідності до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із копії свідоцтва про народження (повторного) серія [NUMBER] від 12 січня 2016 року, зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, вбачається, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], мати - [PERSON] ( арк. с. 7). Згідно із довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Раздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від 18.07.2017 року № 876 гр.[PERSON], [INFO], про те, що склад його сім'ї: батько [PERSON], [INFO], мама [PERSON], [INFO], сестра [PERSON], [INFO] (арк. с. 9). Проколом № 10 засідання опікунської ради Раздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області вирішено рекомендувати позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] за невиконання своїх батьківських прав (арк. с. 10). Вказане рішення затверджено рішенням виконавчого комітету Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області № 21 від 31 серпня 2017 року (арк. с. 13). Висновком органу опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 12 грудня 2017 року № 01-27/2941 встановлено, що в інтересах малолітнього [PERSON] [INFO] є доцільним позбавлення його матері [PERSON] батьківських прав (арк. с. 14). Служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області повідомила, що малолітній [PERSON], [INFO], перебував на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Проте у зв'язку з переїздом на нове місце проживання був знятий з обліку (арк. с. 15). В матеріалах справи є характеристика, видана Роздолівським дошкільним навчальним закладом, в якій зазначено, що [PERSON] був прийнятий у навчальний заклад як [PERSON]. У січні 2016 року батьки подали копію свідоцтва про народження на [PERSON] (арк. с. 11). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. За правилами ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно не виконує своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, не надає матеріальну допомогу своїй дитині, не приймає участі у її вихованні, не дбає про її духовний і моральний розвиток, не відвідує її, взагалі не цікавиться її життям, а тому суд погоджується з висновком органу опіки і піклування, і вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року ), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Виходячи з вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що відповідач не з'явилась в судове засідання і не надала особистих пояснень з приводу ухилення від виконання нею своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи, перш за все інтерес дитини, суд приходить до висновку про небажання матері брати участь у вихованні дитини, та вважає, що позовна заява про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. За приписами ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу, частиною 5 ст. 183 СК України зазначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved