Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування позову вказавши наступне. 12.04.2016 року між [PERSON] в якості Позикодавця, з однієї сторони та [PERSON] [INFO], в якості Позичальника, з іншої сторони, було укладено договір Позики. відповідно до умов якого Відповідач отримала від Позивача грошові кошти у розмірі 130 000 грн., що еквівалентно 5 158 доларів США по комерційному курсу на день укладення договору, на споживчі потреби зі строком виплати боргу до 12.10.2016 року. Згідно умов договору позики, сторонами встановлено, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно, починаючи з наступного, не пізніше 12 числа кожного місяця у розмірі не менше ніж 21 000,00 грн., що еквівалентно 833 доларам США за комерційним курсом, встановленим на день посвідчення договору, що становить 25,2 гривні за 1 долар США. Останній розрахунок здійснюється позичальником не пізніше 12 жовтня 2016 року. Факт одержання грошей підтверджується підписом Позичальника та підписами двох свідків в момент передачі йому суми позики. На теперішній час Відповідачем грошові кошти у розмірі 130 000 гривень за договором позики Позивачу не повернуто. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору позики, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 132 243,78 гривень. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики б/н. Відповідно до даного договору позики [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 130 000 грн., що еквівалентно 5\~158,00 доларів США. Згідно договору позики Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві грошові кошти до 12.10.2016 року. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Умови Договору позики Позикодавцем були виконані у повному обсязі шляхом надання грошових коштів у розмірі 130 000 гривень, що еквівалентно 5 158,00 доларів США, Позичальнику, що підтверджується підписом [PERSON] та підписами двох свідків в договорі позики. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що Позичальник отримала грошові кошти за кредитним договором у користування, однак нею було порушено умови договору у звязку з неналежним виконанням грошових зобовязань, передбачених Договором позики, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 25.01.2017 року складає 132\~243,78 гривень, що складається із: суми основного боргу у розмірі 130 000 гривень; неустойки у розмірі 1\~121,89 гривень; суми трьох відсотків річних у розмірі 1\~121,89 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який міститься в матеріалах справи. Беручи до уваги, що умови договору Поозики Позичальником не оспорювалися, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору позики, шляхом неналежного виконання зобовязань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Частиною 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Умовами Договору Позики визначено, що розрахунки мають здійснюватися сторонами у національній валюті України гривні, але у сумі, еквівалентній 130 000,00 грн., що еквівалентно 5158 доларів США, по комерційному курсу на день посвідчення цього договору, що становить 25,2 грн. за 1 долар США. Враховуючи, що матеріали справи не містять підтвердження щодо повернення грошових коштів за договором позики у строк, визначений договором, та на час розгляду справи сума заборгованості позичальником не сплачена, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у розмірі 130 000 гривень. Водночас, відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Пунктом 4 Договору Позики передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 12.10.2016 року) або порушенні Позичальником термінів несплати щомісячних платежів Позикодавець вправі буде предявити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків неустойки від простроченої суми за кожний день прострочки. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що Відповідачем було прострочено виконання грошового зобов'язання за Договором позики, у звязку з чим з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню неустойка у розмірі 1\~121,89 гривень, а також три відсотки річних у розмірі 1\~121,89 гривень. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості Позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що Відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 1\~322,45 гривень.

Outcome: approved