Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про відшкодування шкоди. Просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля, збитки у розмірі 80345,79 грн. В обґрунтування позовної заяви вказав, що 10 листопада 2013 року, близько 18 год. 00 хв., на перехресті вул. Артема та вул. Бородинській у м. Дніпропетровська, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок зіткнення автомобіля «ВАЗ 2105», н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . З автомобілем «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , що на момент ДТП належав ТОВ «Солаті». Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2013 року, винною у порушені правил дорожнього руху внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , визнано водія автомобіля «ВАЗ 2105», н/з [NUMBER] , [PERSON] , яку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. 26.11.2013 року відбувся огляд пошкодженого автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , судовим експертом Цеберябим В.М., з метою визнання розміру завданого збитку. Шляхом направлення телеграм на огляд автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , запрошувались представник СК «Кредо» та [PERSON] . На огляді автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , [PERSON] була присутня, однак протокол огляду транспортного засобу підписати як особа, що з результатами огляду автомобіля ознайомлена, відмовилась з невідомих причин. Відповідно до висновку судового експерта Цеберябого В.М. № 061/13 від 04.12.2013 року експертного, автотоварознавчого дослідження з визначення вартості вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 239988,72 грн., що перевищує ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження, що становить 135095,79 грн., таким чином вартість матеріального збитку визначається таким, що дорівнює його ринковій вартості на момент пошкодження, оскільки відновлювати автомобіль економічно недоцільно, отже вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , складає 135095,79 грн. На момент ДТП відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2105», н/з [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у .СК «Кредо», за полісом ОСЦПВВНТЗ №АС/0650180. СК «Кредо» здійснило виплату страхового відшкодування (з вирахуванням франшизи, що склала 500,00 грн. [PERSON] в розмірі 49500,00 грн. 13 березня 2014 року між ТОВ «Солаті», власником пошкодження автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , і фізично особо-підприємцем [PERSON] було укладено Договір про відступлення прав вимоги б/н, згідно умов якого право вимагати відшкодування суми заподіяних збитків від [PERSON] , як відповідальної особи за заподіяні збитки автомобілю «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , ТОВ «Солаті» передало фізичній особі-підприємцю [PERSON] , про що [PERSON] була письмово повідомлена. Винною у пошкодженні автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , визнана відповідачка [PERSON] . Крім того, відповідно до довідки-рахунку серія ВІА № 433679 від 01.04.2014 року автомобіль «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , вартістю 5250,00 грн. було продано [PERSON] . Таким чином, у зв`язку з недостатністю страхового відшкодування, та з урахуванням розміру грошових коштів, отриманих від реалізації залишків знищеного автомобіля з [PERSON] підлягає стягненню різниця між фактичним розміром збитків і страховим відшкодуванням. Яка становить: 135095,79 грн. сума реальних збитків завданих власнику автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , відповідно до висновку судового експерта Цеберябого В.М. №061/13 від 04.12.2013 року: - 49500,00 грн. отримане страхове відшкодування від СК «Кредо»; - 5250,00 грн. сума отримана ТОВ «Солаті» за продаж автомобіля «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , а саме: 80345,79 грн. До суду надійшло заперечення від представника відповідача проти позову в якому зазначено, що відповідно до експертного дослідження, за результатами якого в діях водія [PERSON] також є невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП, тобто у ДТП що трапилось винуваті обидва водія. [PERSON] не подавалася заява до органів внутрішніх справ про притягнення [PERSON] до відповідальності, оскільки претензій будь-якого характеру до неї вона не має, також як стало відомо пізніше суд також не направляв до органів внутрішніх справ будь-яких матеріалів стосовно вини [PERSON] . Ознайомившись з позовною заявою, відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог позивача, вважає позовну заяву безпідставною, незаконною, необґрунтованою, такою що не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Не було проведено автомеханічного дослідження для встановлення об`єктивності у справі про адміністративне правопорушення та оцінки дій другого водія [PERSON] . Тобто була відсутня всебічність та об`єктивність розгляду матеріалів. Як вбачається із позовної заяви, в ній не йде річ про вину другого водія [PERSON] , а відтак, або первісний кредитор не повідомив цю інформацію новому кредиторові. Жодних документів щодо відступлення права вимоги відповідач не отримувала, та про цей факт не знала, при тому у позивача була можливість направлення повідомлення за належною адресою відповідача, оскільки первісному кредиторові була відома адреса за якою зареєстрований відповідач з матеріалів адміністративної справи. Стає питання щодо відповідності договору про відступлення прав вимог б/н від 13.03.2014 року вимог ЦК України, та наявності належного права позивача на звернення до суду. Автомобіль Volkswagen Sharan р/н [NUMBER] вважається фізично знищеним. Розрахунки позивача щодо суми завданих збитків є хибними та такими, що не відповідають закону. Представник позивача надав суду пояснення на заперечення відповідача проти позову, в якому зазначив, що відповідно до чинного законодавства України, визнати винною особу може лише суд. Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у суду відсутні підстави для притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності та визнання її винною в скоєнні правопорушення (повністю або частково), оскільки в діях [PERSON] не вбачалося порушень ПДД України. Таким чином, твердження відповідача про «встановлену вину обох водіїв» є хибним. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте представник надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Зменшив позовні вимоги і просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 45000,00 грн. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте представник надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги в сумі 45000,00 грн визнав в повному обсязі. Не заперечував проти прийняття рішення в підготовчому засіданні. З урахуванням положень\~ст. 200 ЦПК України\~та думки позивача з відповідачем щодо розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із вимогами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~вимог ст.\~22\~ЦК України,\~збитками є\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки);\~збитки відшкодовуються\~у повному\~обсязі,\~якщо договором\~або законом\~не передбачено\~відшкодування у\~меншому або\~більшому розмірі. Судом встановлено, що 10 листопада 2013 року, близько о 18 год. 00 хв., [PERSON] , порушуючи п. 16.11. ПДР, рухаючись по вул. Бородинська в м. Дніпропетровську на автомобілі «ВАЗ 2105», д/н [NUMBER] в напрямку вул. Артема при виїзді з другорядної дороги, виїхала на перехрестя не надав дорогу автомобілю «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який наближається до неї по головній дорозі, в наслідок чого автомобілі зіткнулись та отримали пошкодження, пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Відповідно до копії постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2013 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП Судом встановлено і те, що внаслідок такої дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Volkswagen Sharan» р/н [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/0650180 у ТДВ «Страхова компанія «Кредо». Відповідно до копії висновку судового експерта Цеберябого В.М. № 061/13 від 04.12.2013 року експертного, автотоварознавчого дослідження з визначення вартості вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Sharan» р/н [NUMBER] , вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 239988,72 грн., що перевищує ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження, що становить 135095,79 грн. Отже вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Sharan» р/н [NUMBER] , складає 135095,79 грн. 26.12.2013 року ТДВ «Страхова компанія «Кредо» сплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 49500,00 грн. з урахуванням франшизи у розмірі 500,00 грн. Відповідно до копії довідки-рахунку серії ВІА №433679 від 01 квітня 2014 року ТОВ «Солаті» отримало за продаж автомобіля «Volkswagen Sharan» р/н [NUMBER] грошові кошти у розмірі 5250,00 грн., який було продано [PERSON] . Згідно копії договору про відступлення права вимоги №б/н від 13 березня 2014 року, право вимагати відшкодування суми заподіяних збитків [PERSON] , як відповідальної особи за заподіяні збитки автомобілю «Фольцваген Шаран», н/з [NUMBER] , ТОВ «Солаті» передало фізичній особі-підприємцю [PERSON] . Відповідно до копії повідомлення про відступлення права вимоги вих. №83 від 24.03.2014 року [PERSON] була повідомлена щодо укладення Договору про відступлення права вимоги від 13 березня 2014 року. Таким чином, сума відшкодування, яка повинна бути стягнута із АЛьоїі повинна розраховуватись наступним чином: 244496,58 грн. (розмір завданого матеріального збитку) 96850,44 грн. (вартість автомобіля у пошкодженому стані) = 147646,14 грн. 98000,00 грн. (страхова виплата з урахуванням франшизи) = 49646,14 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» розмір\~франшизи при\~відшкодуванні шкоди,\~заподіяної майну\~потерпілих,\~встановлюється при\~укладанні договору\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності і\~не може\~перевищувати 2\~відсотки від\~страхової суми,\~в межах\~якого відшкодовується\~збиток,\~заподіяний майну\~потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в\~рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, зменшення позовних вимог позивачем і визнанням відповідачем позовних вимог, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved