Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №211 від 02.02.2011 року. У вказаному житловому будинку зареєстровані позивач - [PERSON] , його дружина - [PERSON] та його син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Новонекрасівської сільської Ради №204 від 29.03.2019 року. Однак, відповідач - [PERSON] , в будинку за місцем реєстрації не проживає з кінця 2011 року, крім того, за останні роки спілкування між позивачем та відповідачем виникали неприязні стосунки та суперечки, а в кінці 2011 року він виїхав з України на заробітки та їх спілкування припинилось остаточно. Вони з сином не спілкуються вже вісім років, між ними не має ніякого зв`язку, за вісім років він жодного разу не зателефонував та не приїжджав, його місцезнаходження позивачу невідомо. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву по слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 17.09.2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №211 від 02.02.2011 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . (а.с. 9) Згідно рішення Новонекрасівської сільської Ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.02.2016 року перейменована назва вулиці в с. Нова Некрасівка з [INFO] на [INFO].(а.с.18) Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 07.05.2019 року, довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 204 від 29.03.2019 року та довідкою Новонекрасівської сільської ради № 203 від 28.03.2019 року за місцем реєстрації не проживає з 2011 року.(а.с. 19,20, 23). Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved