Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому прохав розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 15.09.2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №234; актовий запис Київського відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції №234 від 15.09.2015 року - визнати недійсним. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказував, 15 вересня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №234. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] р. Сімейне життя між сторонами поступово погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2017 року. Подальше спільне життя неможливе. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Адвокат позивача надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі та участі позивача, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, 19.11.2018 р. надавши до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З оригінала свідоцтва про шлюб, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, [NUMBER], вбачається, що 15 вересня 2015 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєструвано шлюб, актовий запис № 234 (а.с.9) . Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1200 від 24.10.2017 року. (а.с.7) З 2017 року шлюбні стосунки фактично припинені, подружжя проживає окремо; майновий спір та спір, щодо проживання дитини між сторонами на момент розгляду справи відсутній, що визнається сторонами у справі. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спірного майна не мають, що сторонами не заперечується. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливе, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню в частині вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно п.2 ч.3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В частині позовної вимоги, щодо визнання недійсним актового запису про шлюб Київського відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції №234, суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне. Главою 5 СК України передбачено підстави та порядок визнання шлюбу недійсним. Позивачем, в позовній заяві не вказано підстав, які б вказували на недійсність шлюбу. Позивачем не обґрунтовано та не доведено належними доказами, а судом не встановлено підстав для визнання недійсним Актового запису про шлюб між сторонами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial