Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що позивачу по справі на праві власності належить кв. [ADDRESS]. Згідно довідки дільниці №22 КП «Жилкомсервіс» від 29.01.2016 року за №228 в квартирі також зареєстрована відповідач [PERSON] Відповідач в квартирі не мешкає, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Особистих речей відповідача в квартирі немає. Вона не є членом сім»ї позивача. Факт її реєстрації в квартирі є перешкодою у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, тому вимушений звернутись до суду. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в яких підтримав позовні вимоги та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з*явилась, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 07.07.2012 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач була попереднім власником квартири (а.с.6). Згідно довідки дільниці № 22 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 29.01.2016 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідач по справі - [PERSON] (а.с.9). Відповідач по справі в квартирі не мешкає та її місцезнаходження не відоме. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що відповідач тривалий час не проживає в спірному житловому приміщенні без поважних причин, і визнає їх такою, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Реєстрація місця проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу, безперечно, обмежує його права власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушений самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. У зв'язку з тим, що відповідач не користуються без поважних причин спірною квартирою більш як один рік, вони є такими, що втратили право користування цим житлом, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved