Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя батько склав заповіт, згідно якого заповідав позивачу належне йому майно. В зв`язку із тим, що позивачу не було відомо про наявність заповіту він не подав заяву про прийняття спадщини. Про існування заповіту [PERSON] дізнався тільки у серпні 2019 року, коли про заповіт його повідомили з Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Вважає, що оскільки пропущення строку прийняття спадщини сталося з прчини, яку слід вважати поважною (необізнаність про наявність заповіту), тому згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Блистівської сільської ради у судове засідання також не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, з якої вбачається, що сільська рада позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] (а.с.7). 16.02.2005 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те що на день смерті буде йому належати і на що він матиме за законом право, а також жилий будинок з надвірними будівлями та з приватною землею, а також, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ №251402, що знаходиться в селі Березова Гать, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, заповів сину- [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Березовогатської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №2 (а.с.8). Ще за життя [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 251402 від 17.01.2005 року, яким було посвідчено його право власності на дві земельні ділянки загальною площею 4,3772 гектарів на території Березовогатської сільської ради, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією державного акту (а.с.18-19). Згідно довідки виконкому Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №1078від 27.11.2019 року, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав один [ADDRESS] (а.с.20). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №58548815 від 02.12.2019 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.17). Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положенням частини першої статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, спадщина [PERSON] відкрилася в день його смерті, тобто [INFO] , при цьому вона не булла прийнята позивачем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем і не подав заяви про прийняття спадщини, пропустивши передбачений для цього законодавством шестимісячний строк (а.с.16). Водночас від прийняття спадщини [PERSON] позивач не відмовлявся. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви проприйняття спадщини. На час розгляду справи спадщина, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1277 Цивільного кодексу України, не визнана відумерлою, тобто є відкритою, а відповідно до вимог ч.ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на її прийняття. Судом беззастережно встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Тому, враховуючи вимоги ч.4 ст.206 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] тривалістю у три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved