overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом , посилаючись на те , що відповідно до договору купівлі - продажу від 04 грудня 2014 року йому був переданий житловий будинок № 4 по вулиці Залізничній в м. Володимирі - Волинську . На час продажу будинку відповідачі були зареєстровані у вказаному будинку . В ньому з початку 2014 року не проживають . В добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстрації . Це створює позивачу перешкоди у користування житловим будинком який належить йому на праві власності . Посилаючись на наведені обставини та обставини зазначені в позовній заяві позивач просить задовольнити його вимоги . Визнати [PERSON] , [PERSON] такими , що втратили право на користування житловим приміщення , в житловому будинку № 4 по вулиці Залізничній в м. Володимирі - Волинську, Волинської області та зобовязати Володимир - Волинський РВ управління ДМС України у Волинській області зняти їх з реєстрації зазначеного будинку . Відповідачі в судове засідання не з*явилися , хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в установленому порядку . Від них не надійшло заяв про те , щоб справу не слухати у їх відсутність . У разі відсутності осіб , які беруть участь у справі , за вказаною адресою, вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином . Заслухавши пояснення позивача , свідків , перевіривши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає до задоволення . Із пояснень позивача та матеріалів справи вбачається , що відповідно до договору купівлі - продажу від 04 грудня 2014 року йому був переданий житловий будинок № 4 по вулиці Залізничній в м. Володимирі - Волинську . На час продажу будинку відповідачі були зареєстровані у вказаному будинку . В ньому з лютого 2014 року не проживають . Вони його залишили і вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту . Житлом не цікавляться . Особистих речей в ньому не має . Свідки [PERSON]Р ., [PERSON] суду пояснили , що відповідачі [PERSON] В , [PERSON] В. з лютого 2014 року за вказаною адресою не проживають . Вони виїхала на інше постійне місце проживання в інший населений пункт . Житлом не цікавиться . Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння , користування та розпорядження своїм майном . Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє , користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчинити щодо свого майна будь які дії , які не суперечать закону . Згідно ст. 405 ЦК України члени сім*ї власника житла , які проживають разом з ним , мають право на користування цим житлом відповідно до закону . Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом . З врахуванням наведеного , суд вважає , що позов підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом , посилаючись на те , що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу в них народилася одна дитина , син [PERSON] ,[INFO] . Рішенням Володимир - Волинського міського суду від 24 березня 2008 року стягнуто з нього на користь відповідача [PERSON]. аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 07 березня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття . 11 березня 2008 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей яких він утримує . Дружина ніде не працює . Перебуває у відпустці по догляду за дітьми . Інших побічних доходів вони не мають . Єдиним джерелом його доходу є його заробітна плата . Сім'я знаходиться на його утриманні .На даний час в його сім'ї склалися важкі матеріальні умови . Покликаючись на наведені обставини та обставини зазначені в позовній заяві просить задовольнити його вимоги . В судовому засіданні відповідач позов визнала , не заперечує проти зменшення розміру стягуваних аліментів на її користь на утримання дитини з позивача до 1/8 частини його заробітку ( доходу ) . Заслухавши пояснення сторін , перевіривши інші матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає до задоволення . Відповідач [PERSON] безумовно визнає позов . Згідно ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів , визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками , може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоров'я когось із них . Із матеріалів справи вбачається , що 11 березня 2008 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей яких він утримує . Дружина ніде не працює . Перебуває у відпустці по догляду за дітьми . Інших побічних доходів вони не мають . Єдиним джерелом доходу є його заробітна плата . На даний час в його сім'ї склалися важкі матеріальні умови , а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/8 частини зі всіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: с. Вільховець, вул. Ковальчука, 54, Новоушицького району Хмельницької області. Після одруження з відповідачем 29 березня 2011 року, остання була зареєстрована в належному позивачу житловому будинку за адресою: с. Вільховець, вул. Ковальчука, 54, Новоушицького району Хмельницької області. У вересні 2013 року відповідач зібрала свої речі та виїхала до Росії з іншим чоловіком. 25 листопада 2013 року рішенням Новоушицького районного суду шлюб між сторонами розірвано. Оскільки відповідач виїхала за межі України в 2013 році і до цього часу не знялась з реєстрації в ГІРФО, позивач звернувся із вказаним позовом та просить визнати її такою, що втратила право на користування житлом за адресою: с. Вільховець, вул. Ковальчука, 54 Новоушицького району Хмельницької області. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~сторони в судове засідання не викликалися. Відповідач повідомлялась за адресою вказаною у позові, але поштові відправлення повернулись з відміткою «непроживає», тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі наступного. Згідно із договором купівлі продажу серії ВАВ №512349 від 06 листопада 2002 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в с. Вільховець Новоушицького району Хмельницької області. Відповідно до довідки Новоушицького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро №118 від 22 грудня 2017 року за [PERSON] зареєстровано домоволодіння, яке знаходиться в с. Вільховець Новоушицького району Хмельницької області та видано технічний паспорт на вказане домоволодіння. Довідками Новоушицької селищної ради №3453 від 26 грудня 2017 року та №45 від 10 січня 2018 року підтверджується, що [PERSON] дійсно проживає за адресою [INFO] один. За цією ж адресою зареєстрована [PERSON], [INFO], але не проживає з вересня 2013 року, місце перебування її невідоме. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень, передбачених ст.ст. 383, 391 ЦК України, власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, так як відповідач втратила право користування жилим приміщенням, що належить позивачу, внаслідок відсутності її за місцем реєстрації понад встановлені строки, передбачені ч.2 ст.405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 04.05.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 494. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище - «[PERSON]». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 04 травня 2012 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 07.06.1981 року у Виконавчому комітеті Камянської сільської ради Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 12. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від представника позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище «Садчук». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 07 червня 1981 року, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з 2007 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Кальчева». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Садчук». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 11.09.1983 року у Виконавчому комітеті Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 19. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 11 вересня 1983 року, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують, спільне господарство не ведеться. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». В зв'язку з тим, що відповідачка не зверталася до суду із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку, що відповідачка бажає після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 15.09.2007 року у Виконкомі Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 14. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище «Костилєва». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 15 вересня 2007 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з лютого 2013 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Жук». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Костилєва». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 15.10.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 81. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище - «[PERSON]». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з вересня 2014 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved