Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства. Позовні вимоги обгрунтував тим, що з початку 2019 року до 29 березня 2020 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачкою [PERSON] . У період спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого відомості про батька зазначені у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, оскільки на цьому наполягла відповідачка. У зв`язку з частими сварками, відносини погіршилися та було прийнято спільне рішення проживати окремо. З березня 2020 року позивач неодноразово звертався до відповідачки з метою побачитися із сином, але у відповідь отримав відмови. Влітку 2020 року відповідачка вийшла заміж та змінила прізвище. Оскільки відповідачка не визнає батьківство позивача щодо спільного сина [PERSON] , то він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просив визнати його батьком дитини, про що внести відомості до актового запису про народження [PERSON] . У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у позовній заяві. Відповідачка та її представник проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] ; у свідоцтві про народження дитини відомості про батька зазначені у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, зі слів матері. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка виховує та утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Стаття 128 СК встановлює перелік необхідних умов для визнання батьківства у судовому порядку. По-перше, батьки дитини не повинні перебувати у зареєстрованому шлюбі між собою (реєстрація народження дитини в органах РАЦС і Свідоцтво про її народження підтверджують, що вона народилася не в зареєстрованому шлюбі). По-друге, ймовірний батько дитини, народженої поза шлюбом, чи її мати відмовляються від подання спільної заяви про добровільне визнання батьківства. Згідно з ч. 2 ст. 128 СК підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України 2004 року, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо визнання батьківства, оскільки цей факт підтверджено сторонами у судовому засіданні, відповідачка визнала факт спільного проживання з позивачем та народження спільної дитини. Відповідно до положень статті 134 СК України рішення суду про визнання батьківства є підставою внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видачі нового свідоцтва про народження дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved