Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим будинком у с.Оліїв, вул.Закорчма,буд.302, Зборівського району, Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що житловий будинок належить йому на праві приватної власності. Із його дозволу у даному будинку прописалися відповідачі по справі. Більше 2 років відповідачі не проживають і не повідомляють про себе, звязок з відповідачем втрачений. А тому позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] таким, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим в с.Оліїв, вул.Закорчма, буд №302, Зборівського району, Тернопільської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх тим, що відповідачі у належному позивачу житловому будинку не проживають більше 2 років. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідачі не бажають. Мають боргові зобовязання, що їх турбує, так як приїзд державних виконавців за місцем реєстрації відповідачів негативно відображається на їх самопочутті. Просить вимоги задоволити в повному обсязі. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомлені, в порядку ч. 9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» № 56 від 19 липня 2017 року, однак \~відповідачі в судове засідання не зявилися з невідомої суду причини. Відповідачі, будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, проте суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідачів. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] більше 2 років в с.Оліїв, вул.Закорчма, буд. №302 Зборівського району, не проживають і у вказаному будинку протягом вказаного часу не зявляються, крім того позивач жодних перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачам не чинить. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою с.Оліїв, вул.Закорчма, буд. №302, що стверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не мав з позивачем жодних домовленостей з цього приводу і не користуються житлом, де вони зареєстровані понад рік. \~\~\~\~ У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Також суд вважає необхідним зазначити, що оскільки з відповідачами у спірному будинку зареєстровані їх неповнолітні діти, то відповідно до ст.ст.8,18 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. \~\~\~\~ Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, кожної дитини гарантується право на рівень життя, необхідній для фізичного, розумового, духовного, морального в соціального розвитку дитини. \~\~\~\~ Таким чином, на думку суду, визнання неповнолітніх дітей такими що втратила право користування житлом порушує їх право на житло, що є неприпустимим. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право на користування житловим будинком з надвірними будівлями по вул. Закорчма, буд.№302 с.Оліїв, Зборівського району, Тернопільської області, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Outcome: partial