Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 29 серпня 2003 року у Відділі РАГС Демидівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 28. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем спільне життя не склалося, оскільки мають різні характери та протилежні погляди на життя. Почуття любові та взаємоповаги між ними втрачено та шлюбні відносини фактично припинені. З 2016 року спільно не проживають. Вважає, що примирення між ним та відповідачем є неможливим. У позовній заяві позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], що зареєстрований 29 серпня 2003 року у Відділі РАГС Демидівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 28. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу визнала. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON], позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. В силу вимог ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно Свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с. 5) сторони по справі зареєстрували шлюб 29 серпня 2003 року у Відділі РАГС Демидівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 28. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В судовому засіданні встановлено, що сторони не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Розірвання шлюбу між сторонами по справі не буде суперечити інтересам відповідача. Спорів між сторонами про поділ майна чи місце проживання їхньої дитини на час розгляду справи, немає. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, що становлять 704,80 гривні судового збору, сплаченого на час подання до суду позивачем позовної заяви, суд стягує з відповідача, оскільки позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 105, 110 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 197, 206, 258, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved