Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну шкоду в розмірі 3 075,00 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь витрати з оплати судового збору в розмірі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 січня 2014 року в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault» (д.р.н. [NUMBER]), яким керував [PERSON] та транспортного засобу «Audi» (д.р.н. [NUMBER]), яким керував він. У результаті згаданої ДТП було пошкоджено транспортний засіб Audi» (д.р.н. [NUMBER]), який належить йому на праві приватної власності. Відповідно до акту № 6 від 10 березня 2014 року здачі-приймання виконаних робіт вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi» (д.р.н. [NUMBER]) становить 3 075,00 гривень. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року (справа № 3-801/14) відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, що мала місце 12 січня 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та за згодою позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2014 року о 16 годині 40 хвилин по пр-ту Московському, 24-в в м. Києві між автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень (а.с.7). На даний час постанова Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року не скасована на набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки ВДАІ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, автомобіль [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12 січня 2014 року по пр-ту Московському, 34-В в м. Києві отримав наступні механічні пошкодження: передній бампер з правого боку, переднє праве крило (а.с.6). Як вбачається з акту № 6 від 10 березня 2014 року здачі-приймання виконаних робіт, вартість робіт автомобіля [NUMBER] складає 3075,00 гривень (а.с.9). Відповідно до квитанції до прибуткового ордера № 002 від 10 березня 2014 року, [PERSON] було сплачено за ремонт автомобіля [NUMBER] 3075,00 гривень (а.с.10). Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позов подано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожнього транспортної пригоди у розмірі 3075,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved