Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Дніпропетровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про зняття особи з реєстраційного обліку. Позивач у засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності та винести рішення, яким доручити Дніпропетровському районному відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області провести зняття з реєстрації [PERSON] з будинку №5 по вул. Базарній в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області судові витрати покласти на відповідача. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви начальник Дніпропетровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області просить суд слухати справу за відсутності представника відділу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що в 16.05.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Базарна, 5. Житловий будинок відчужувався одночасно з приватизованою земельною ділянкою, площею 2010 кв.м., кадастрові номери 1221411000:02:044:0590, 1221411000:02:044:0591, який належав відповідачу на підставі Рішення Дніпропетровського районного суду від 29.03.2013 (справа № 175/1477/13-ц) та зареєстрований Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.05.2013, реєстраційний № 54213612214. Договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку та земельної ділянки посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідний запис зроблено на Державному акті на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради № 229 від 15.10.1997, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 4323. 22.03.2013 року [PERSON] надав позивачу власноруч написану розписку, в якій зазначив, факт отримання від позивача 20 000 доларів США за продаж житлового будинку та земельної ділянки по вул. Базарній, 5 у м. Підгородне та зобов'язався виписатися в десятиденний термін - до 01.03.2013 p., але станом на теперішній час він не знятий в реєстрації за даною адресою. Своїми діями [PERSON] порушує права позивач, як власника, в користуванні та розпорядженні своїм майном, а саме, будинком № 5 по вул. Базарній в м. Підгородне. Приватна власність - це одна з основних форм власності, яка безпосередньо пов'язана з правами людини та існує в Україні порядок з державною та іншими формами власності. Право приватної власності це сукупність правових норм, які закріплюють право людини володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ст. 55 Конституції гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина, незважаючи на наявність у правових нормах вказівки на можливість такого захисту. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 321 ЦК України говорить, що право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник, майна має право на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а також вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отримання рішення мені необхідне для зняття Відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., що сплачена позивачем при подачі позову.

Outcome: approved