overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті матері [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.05.2016 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у виді земельної ділянки загальною площею 5,16 га, яка складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 2,41 га та площею 2,75 га, право власності на які посвідчене державним актом серії ІІІ-ОД №088442. За життя спадкодавцем був складений заповіт, згідно якого спадкоємцями є позивач та відповідач. Спадкоємці своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але добровільно поділити спадкове майно не можуть через незгоду відповідача. У зв'язку з тим, що між спадкоємцями виник спір, позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просить поділити спадщину померлої [PERSON], визнавши за ним право власності на земельну ділянку, площею 2,41 га, а за відповідачем визнати право власності на земельну ділянку площею 2,75 га. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема в порядку спадкування, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить його законним правам та інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи тим, що за період шлюбу з відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS], яка оформлена на ім`я позивача. Враховуючи, що сторони бажають розірвати шлюб, а добровільно розділити спільне майно сторони не можуть, то [PERSON] змушений був звернутись до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнавши за відповідачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] направив до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив суд повністю їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила суд справу розглянути без неї. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається із свідоцтва про одруження, виданого повторно (серії [NUMBER] від 02.09.1999 року) сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом РАГСу виконкому Золотоніської міської ради 30 вересня 1995 за актовим записом № 225. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 13.03.2001 року, посвідченим державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальнї контори Компанієць О.Г. за реєстровим № 343, [PERSON] купив трикімнатну квартиру [ADDRESS] Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS], придбана за час шлюбу на ім`я відповідача, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, і визнання позову прийняте судом, то суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі, визнавши за сторонами по 1/2 частині спільно нажитого майна, так як відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач-[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в період шлюбу з відповідачкою, ними за спільні кошти набутий зазначений житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці пл. 865 кв.м. Іншого спільного майна подружжя не має . На теперішній час виникла необхідність у поділі майна. Позивач [PERSON] просить також судовий збір стягнути з відповідачки. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка та її представник на неодноразові виклики в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не сповістили, заперечень не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10.07.2007 р., який був зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції, про що зроблено запис № 287. Під час шлюбу подружжям на ім'я [PERSON] придбаний житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.06.2008 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України встановлює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на все майно, що набуто ними у шлюбі, крім речей індивідуального користування. За нормами ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю. У відповідності до ст.ст.70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Таким чином, з огляду на викладене, позовні вимоги в частині поділу майна подружжя знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим у справах про визнання права власності на частину майна, що зареєстровано на інших осіб, закон не передбачає розподіл судових витрат.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про права власності у порядку набувальної давності. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вони знайомі багато років. Раніше перебували у дружніх стосунках, часто спілкувалися, неодноразово надавали один одному в користування власне майно. У вересні 2008 року відповідач позичила у позивача 30 000 грн. Зобов'язувалася повернути гроші до 30 листопада 2008 року. На той час у позивача перебували в користуванні належні відповідачу автомобіль ЗИЛ 5301 ЮО, 2003 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та причіп бортовий 2-х осьовий, 8176 АНТОР - 3, 2006 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач користувався транспортними засобами. Документи на них, ключі від автомобіля також знаходилися у нього. Посилаючись на фінансові проблеми, [PERSON] не повернула позивачу грошей і до цього часу. Так, починаючи з 01 грудня 2008 року, позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 594 ЦК України, і став притримувати автомобіль та причеп до виконання відповідачем своїх зобов'язань за позичкою. [PERSON] не заперечувала проти цього. Більше за те, від продовжував користуватися її майном та розпоряджатися ним. При цьому, [PERSON] зазначила: «З автомобілем та причепом роби, що хочеш». Усі вищевикладені факти відповідач не заперечує та визнає. Тоді відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню. Позивач за минулі роки неодноразово намагався захистити свої права та інтереси, якось оформити право власності на підтримане майно, але все було марним. Визнати договір купівлі-продажу не можливо, так як вони не мали намірів його укладати. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі та також просив розглянути справу за його відсутності. У попереднє судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, крім того, просила суд розглянути праву за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. У зв'язку з вищевикладеним, та беручи до уваги, що відповідач цілком визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти їх задоволення, та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно виконавчого листа, виданого на підставі постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 27 травня 2002 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до [INFO] в розмірі 33 %, та в розмірі 25 % до досягнення повноліття сином [PERSON], а саме до [INFO] починаючи з 24 травня 2002 року. Однак, молодшому сину [PERSON] [INFO] виповнилось 18 років, тобто він досяг повноліття. У зв'язку з чим він просить в судовому порядку припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився. На адресу суду надійшла заява представника позивача за дорученням, в якій він просить розглянути справу за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Відповідачка в судове засідання не з'явилась. На адресу суду надійшла заява відповідачки, в якій вона просить розглянути справу за її відсутністю, з позовними вимогами згодна (а.с. 18), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 27 травня 2002 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до [INFO] в розмірі 33 %, та в розмірі 25 % до досягнення повноліття сином [PERSON], а саме до [INFO] починаючи з 24 травня 2002 року (а.с.5). З копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] виданого 20 березня 2012 року Тарутинським РВ ГУ МВС України в Одеській області вбачається, що останній [INFO] та [INFO] досяг повноліття (а.с.6). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При зазначених обставинах, суд вважає можливим припинити стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у зв'язку з досягенням ним повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2003 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до їх повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Аліменти сплачував справно, заборгованості не має. На даний час донька [PERSON] досягла повноліття, таким чином втратила право на отримання аліментів до її повноліття. Син [PERSON] на даний час проживає разом з батьком та знаходиться на повному утриманні позивача, тому стягнення аліментів на його утримання на користь відповідача втрачає сенс. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але його представник надав письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду від 20 січня 2014 року розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, розглянувши заяву позивача, вивчивши матеріали справи встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1993 по 2007 рік. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2003 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дітей до їх повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно довідки ЖЕК №1 міста Знам'янка Кіровоградської області [PERSON], [INFO], проживає разом зі своїм батьком по [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. [PERSON] навчається в Знам'янському професійному ліцеї з 02.09.2013 року. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про припинення стягнення аліментів обґрунтований та підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що донька позивача досягла повноліття, а син проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, тому продовження стягнення аліментів на їх утримання на користь відповідача являється недоцільним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, які сплачуються на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], 02.11.2000р.н.та [PERSON], 19.07.2007р.н.. В позові позивач посилаючись на те, що на момент стягнення аліментів діти проживали з матірю. Однак, починаючи з грудня 2014року, син [PERSON] проживає біля нього, а з жовтня 2015року і син [PERSON] проживає біля нього. Батько [PERSON] несе всі обовязки по вихованню та матеріальному утриманню дітей, але незважаючи на це відповідачка [PERSON]не припинила в добровільному порядку стягнення з нього аліментів на свою користь. Позивач вважає,що [PERSON] втратила право на отримання аліментів , а тому звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів. У судове засідання позивач [PERSON]не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти припинення стягнення аліментів з [PERSON]на її користь не заперечує. З письмової заяви вбачається,що відповідачка підтверджує той факт, що діти проживають разом з батьком. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON]та [PERSON]перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], 02.11.2000р.н.та [PERSON], 19.07.2007р.н. , про що свідчать копії свідоцтва про одруження та народження дітей. Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 15.07.2014р.з [PERSON], 12.07.1977р.н.,уродженця та мешканця [INFO] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], 02.11.2000р.н.та [PERSON], 19.07.2007р.н., в розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23.05.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно акту обстеження від 04.02.2016р. щодо виявлення проживаючих, складеного депутатом Доманівського селищної ради округу №7, встановлено, що діти [PERSON], 02.11.2000р.н.та [PERSON], 19.07.2007р.н. проживають разом з бабусею [PERSON]протягом 7 місяців. Батько проживає біля дітей без реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи те, що проживання дітей з позивачем є обставиною, що має істотне значення, матір дітей підтвердила в письмовій заяві, що діти проживають біля батька, тобто перебувають на його утриманні, суд вважає за можливе припинити стягнення аліментів з [PERSON]на користь [PERSON]на утримання дітей, так як він в добровільному порядку повністю утримує дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про продовження строку на прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що 2014 року він вперше дізнався, що його бабка [PERSON], яка померла [INFO] своїм заповітом усе своє майно в тому числі і земельну ділянку площею 1,8300 га (державний акт на землю серії ВН за № 039759 виданий Бершадською РДА 19.06.2003 року) залишила позивачеві. За своє життя покійна ніколи не говорила про зміст заповіту, а тому позивач і не вважав себе спадкоємцем на майно бабки після її смерті. Відповідач [PERSON], який доводиться сином померлої, вчасно не повідомив про існування заповіту, а тому в межах строку встановленого законодавством [PERSON] і не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Коли [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з метою здійснення свого права власності на належне йому майно, отримав у нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 02-31/43 від 21.02.2014 року через те, що пропустив визначений строк для прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] був змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], що померла [INFO] в с. П'ятківка Бершадського району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнає, проти його задоволення не заперечує та просить слухати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як стало відомо, [INFO] померла [PERSON], яка своїм заповітом усе своє майно в тому числі і земельну ділянку площею 1,8300 га (державний акт на землю серії ВН за № 039759 виданий Бершадською РДА 19.06.2003 року) залишила [PERSON] Про існування заповіту позивачу стало відомо лише в 2014 році, через що він пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, просить його задоволити. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved