Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право на\~користування житловим\~приміщенням. В позові вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований він, а також чоловік його доньки [PERSON] , який фактично з 1995 року у будинку не проживає, житло залишив добровільно, витрати по його утриманню не несе, житлово-комунальні послуги не оплачує, його особисті речі в помешканні відсутні. Вказані обставини перешкоджають позивачеві в повній мірі розпоряджатись будинком на власний розсуд та значно обмежують його законні права, зокрема, реалізувати право на оформлення субсидії. Позивач прохає суд визнати [PERSON] ,\~ [INFO] \~таким,\~що втратив\~право на\~користування житловим\~приміщенням за\~адресою:будинок [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження\~суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~ Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Засульської сільської ради від 13.12.2019 року за №6451 (а.с.6). Згідно довідки Засульської сільської ради від 09.12.2019 року за №6426 (а.с.7), у вищевказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який з 1995 року за місцем реєстрації не проживає. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила\~ право користування жилим приміщенням внаслідок\~ відсутності\~ цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.\~ Відповідно до ст.7 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового\~ рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на\~ житлове\~ приміщення\~ або права користування житловим\~ приміщенням,\~ про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідач без поважних причин з 1995 року, не проживає у будинку, який належить позивачеві, не користується даним житлом, не з`являється в ньому, забравши усі свої речі, дане житло залишив добровільно, не є його співвласником, не несе жодних витрат по його утриманню, добровільно не знімається з реєстрації в ньому, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі до суду позову був звільнений від сплати судового збору на підставі ч.13 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved