Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся 26.04.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій, після збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], суму боргу в розмірі 1968525, 13 грн., з яких: сума позики 1305375,85 грн., проценти від суми позики 569935,59 грн., 3% річних від простроченої суми позики 93213,69 грн, а також стягнути з [PERSON] суму судового збору в розмірі 8810,00 грн. В обґрунтування заявленого позову [PERSON], зазначає, що між ним, [PERSON], та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 14.06.2015 року. На підставі договору позики [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв 14.06.2015 року суму позики у розмірі 1 100 000,00 грн., що є еквівалентом 50 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 14.06.2015 року. Відповідач зобов'язався повернути Позивачу суму позики до 01 серпня 2015 року, що підтверджується розпискою від 14.06.2015 року. Однак до цього моменту Відповідач зобов'язання з повернення суми позики не виконав. Вимоги Позивача повернути суму позики Відповідач ігнорує, чим фактично ухиляється від виконання свого зобов'язання. В судове засідання з'явилися представники Позивача [PERSON] та [PERSON], що діють на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог підтримали у повному обсязі, враховуючи неодноразову неявку Відповідача у судові засідання не заперечували проти винесення заочного рішення. Просили суд розглянути справу за відсутності Відповідача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Також Відповідач, [PERSON], не з'явився у судові засідання 11.07.2018 та 13.09.2018 року, причину неявки суду не повідомляв, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між Позивачем, [PERSON], та Відповідачем, [PERSON], було укладено договір позики, що підтверджується розпискою від 14.06.2015 року оригінал якої досліджено судом в ході судового засідання. На підставі договору позики [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв 14.06.2015 року суму позики у розмірі 1100000,00 грн., що є еквівалентом 50000,00 доларів США, що підтверджується розпискою, від 14.06.2015 року. Позивач, [PERSON], прийняті на себе зобов'язання за договором позики виконав в повному обсязі. Відповідач зобов'язався повернути Позивачу суму позики до 01 серпня 2015 року, що підтверджується розпискою від 14.06.2015 року. Однак до цього моменту Відповідач зобов'язання з повернення суми позики не виконав. Вимоги Позивача повернути суму позики Відповідач ігнорує, чим фактично ухиляється від виконання свого зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач зобов'язався повернути Позивачу суму позики до 01 серпня 2015 року, що підтверджується розпискою від 14.06.2015 року. Відповідач, [PERSON], зобов'язання з повернення суми позики не виконує в повному обсязі. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні грошовий еквівалент виражений у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Згідно інформації Національного банку України станом на 28.05.2018 р., тобто станом на день подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог офіційний курс Національного банку України гривні до долара США складає 26.107517 за один долар США. На підставі договору позики Позивач, [PERSON], передав, а Відповідач, [PERSON], прийняв 14.06.2015 року суму позики у розмірі 1100000,00 грн., що є еквівалентом 50000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 14.06.2015 року. Таким чином розмір суми позики за договором позики станом на 28.05.2018 року становить: 50 000,00 дол. США * 26.107517= 1305375,85 грн. У ст. 1048 ЦК України закріплено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, договір позики є відплатним і розмір процентів у випадку їх не встановлення договором визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір процентів від суми позики за період з 14.06.2015 р. по 28.05.2018р. становить 569935,59 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 02.08.2015 р. по 28.05.2018 р. становить 93213,69 грн. Станом на 18.10.2017 р. у Відповідача, [PERSON], існують боргові зобов'язання по погашенню суми позики на загальну суму 1968525,13 грн., з яких: 1305375,85 грн. - заборгованість за договором позики; 569935,59 грн. - проценти від суми позики за період з 14.06.2015р. по 28.05.2018р.; 93213,69 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 02.08.2015 р. по 28.05.2018 р. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з Відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь Позивача, [PERSON], сума заборгованості за договором позики в розмірі 1968525, 13 грн. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Одночасно з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 8810,00 грн. з [PERSON] на користь [PERSON]. На підставі ст. ст. 526, 530, 533, 610, 612, 625, 626, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved